АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1592/14 Справа № 191/2456/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2014 року.
Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, циган, раніше неодноразово судимий, останній раз
- 21.11.2008 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 7 років 10 днів позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.03.2009 року на підставі ч.4 ст.70 КК України вирок змінений шляхом поглинання покарання за попереднім вироком Новомосковського міськрайонного суду від 15.07.2008 року та призначено остаточно покарання у вигляді 7 років позбавлення волі,

засуджений: - за ст.391 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.11.2008 року, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді 1 (одного) року 10 (десяти) днів позбавлення волі.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за скоєння злочину за таких обставин.
ОСОБА_7 після вступу вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.11.2008 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.03.2009 року в законну силу, прибув для відбування покарання 06 квітня 2009 року до Синельниківської виправної колонії № 94 (далі СВК №94), яка розташована у с. Шахтарське Синельниківського району, Дніпропетровської області, де систематично порушував встановлений режим відбування покарання, не підкорявся законним вимогам представників адміністрації, на шлях виправлення не став, і умисно свідомо та систематично допускає порушення режиму утримання та правил внутрішнього розпорядку установи з виконання покарань, на виховні заходи адміністрації СВК-94 не реагує.
За весь час відбування покарання в СВК № 94, засуджений ОСОБА_8 , за різні порушення режиму відбування покарання має 42 стягнення, з яких 18 разів поміщався в дисциплінарний ізолятор, 2 рази був переведений в приміщення камерного типу, перший раз строком на 3 (три) місяці, в період часу з 05.01.2012 року по 06.04.2012 року, та протягом останнього року був підданний переведенню до ПКТ строком на 1 місяць - в період з 04.11.2013 року по 04.02.2013 року, а також за порушення режиму має 16 доган, та 6 суворих доган.
Приблизно о 08.00 годині 15.04.2014 року, виконуючий обов`язки начальника дільниці посиленого контролю - начальник відділення соціально-психологічної служби №11 СВК-94 старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_9 , прийшов до камери №8, в якій утримується ОСОБА_7 , та повідомив йому, що він є черговим, вказав засудженому територію для прибирання, та забезпечив його усім необхідним господарчим інвентарем. Однак ОСОБА_8 , виявляючи злісну непокору, незважаючи на неодноразові вимоги ОСОБА_9 , відкрито, в категоричній формі, навмисно відмовився виконувати вказане розпорядження. Після цього, ОСОБА_9 , в присутності інших начальників відділень, в службовому кабінеті, з ОСОБА_8 були неодноразово проведені профілактичні бесіди, в ході яких засудженому було роз`яснено вимоги ст.391 КК України, і попереджено про кримінальну відповідальність за цією статтею, але , він належних висновків для себе не зробив, та продовжуючи свій злочинний намір, відкрито, умисно, в присутності інших представників адміністрації СВК № 94, без неповажних причин, виявив злісну непокору та відкрито відмовився виконувати законні вимоги адміністрації СВК № 94.

З апеляції засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він не заперечуючи фактичні обставини справи, а також правильність юридичної кваліфікації його дій, просить вирок суду щодо нього змінити, вважаючи призначене покарання занадто суворим. Посилаючись на те, що він в повному обсязі визнав свою вину, та що на його утриманні знаходяться 4 дітей, він просить призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважає що апеляцію засудженого необхідно залишити без задоволення, а вирок без змін, засудженого ОСОБА_7 , який прохав задовольнити його апеляцію, вирок змінити, призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, проаналізувавши доводи, викладені в апеляції та в судовому засіданні, співставивши їх з наявними в справі матеріалами, дослідивши відповідні матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляцію засудженого необхідно залишити без задоволення, а вирок суду є законним та обґрунтованим, з наступних підстав.

Висновки суду щодо винності ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено, обґрунтовано наявними у справі доказами, ретельно проаналізовано у вироку, що в апеляційному порядку ніким не оскаржено. Фактичні обставини справи, юридична кваліфікація скоєного за ст. 391 КК України також ніким не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Колегією суддів перевірена обґрунтованість призначеного ОСОБА_8 покарання.

У відповідності до ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, дані про особу засудженого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання суд в якості пом`якшуючої обставини врахував щире каяття ОСОБА_7 у скоєному, Було суду відомо і те, що цивільна дружина ОСОБА_8 має 4 дітей. Тобто суд врахував ті обставини, на які посилається в апеляції засуджений.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 неодноразово був засуджений і тому суд обґрунтовано врахував обставиною, що обтяжує покарання, рецидив злочинів.

Керівництвом виправної колонії ОСОБА_8 характеризується з негативного боку, за різні порушення режиму відбування покарання має дуже велику кількість стягнень, поводиться зухвало та правильних висновків не робить

. Тому колегія суддів вважає, що призначене судом ОСОБА_8 за скоєний злочин покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, та з застосуванням ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, у вигляді 1 року 10 днів позбавлення волі, за своїм видом та розміром є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення і попередження скоєння нових злочинів. Будь-яких підстав для застосування до нього ст..69 КК України, колегія суддів не знаходить.

Порушень кримінального процесуального закону в ході провадження та судового розгляду, колегією суддів не виявлено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляцію ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а вирок суду є законним та обґрунтованим і його необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2014 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: