У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Селівона О.Ф.

суддів

Кузьменко О.Т., Кривенди О.В.

за участю прокурора

Глибченко Т.Г.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 20 грудня 2007 року кримінальну справу за
касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирок колегії
суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької
області від 7 вересня 2007 року.

Вироком Димитровського міського суду
Донецької області від 27 червня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Димитров Донецької області,
непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1, відповідно до ст. 89 КК України судимості не
має,

та

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Димитров Донецької області,
непрацюючого, мешканцяАДРЕСА_2, судимості не має,

засуджено кожного за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком 2 роки. До них також застосовано обов'язки, передбачені ст.
76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання; періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у тому, що вони
за попередньою змовою групою осіб у ніч на 27 лютого 2007 року з метою
викрадення чужого майна, зламавши металеву решітку вікна, проникли
в приміщення ДП “Центр”, що знаходиться в м. Димитров Донецької області
по вул. Артема, 22, і таємно викрали майно цього підприємства загальною
вартістю 3881 грн.

З цією ж метою вони 9 березня 2007 року приблизно в
00 год. 30 хв. аналогічним способом проникли в приміщення ТОВ РБУ, що
знаходиться в м. Димитров Донецької
області по вул. Шосейна, 2-в, звідки за попередньою змовою повторно таємно
викрали кошти та майно на загальну суму 12034 грн. 03 коп., що належить
ОСОБА_3.

За апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції, колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Донецької області 7 вересня 2007 року зазначений
вирок у частині призначення
засудженим покарання скасувала та постановила свій вирок, яким визнала
вважати засудженими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч.
3 ст. 185 КК України на 3
роки позбавлення волі кожного.

За змістом касаційної скарги засуджений ОСОБА_1, вважаючи, що апеляційний суд безпідставно визнав м'яким
призначене йому місцевим судом покарання із застосуванням ст. 75 КК України,
просить змінити вирок апеляційного суду та звільнити його від відбування
покарання з випробуванням. При цьому зазначає, що суд апеляційної інстанції у
порушення вимог закону необґрунтовано врахував як обставину, що обтяжує
покарання, невідшкодування ним завданої матеріальної шкоди та неправильно
оцінив дані, що характеризують його особу.

Доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_2 аналогічні.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, яка заперечувала проти
задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 323 КПК України та роз'яснень, що містяться в п. 2
постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року “Про практику
призначення судами кримінального покарання”,
вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим, в тому числі належно
мотивовані висновки з усіх питань, пов'язаних із призначенням покарання.

Ці
вимоги апеляційним судом у повній мірі не виконані.

Так,
скасовуючи вирок суду першої інстанції у зв'язку з відсутністю підстав для
застосування ст. 75 КК України, апеляційний суд послався на те, що засуджені
вчинили тяжкий злочин, не відшкодували завдану шкоду та посередньо
характеризуються за місцем проживання.

Однак
висновки суду апеляційної інстанції щодо посередніх характеристик засуджених за
місцем проживання не підтверджуються
наявними в матеріалах справи їх
характеристиками, які не свідчать про таке

(а.с.
111, 128).

Що
ж стосується посилання про невідшкодування засудженими завданої злочинними діями шкоди, дану обставину, яка
фактично визнана судом обтяжуючою покарання, відповідно до ст. 67 КК України не
можна віднести до таких.

Окрім того, в судовому засіданні цивільні
позивачі з урахуванням частини повернутого їм
майна не змогли визначитись з розміром заподіяної їм матеріальної шкоди.

Таким
чином, наведені у вироку апеляційного суду мотиви неможливості виправлення
засуджених без відбування покарання не випливають з матеріалів справи та
закону.

Відповідно до ст. 378 КПК України вирок апеляційного суду повинен
відповідати вимогам, зазначеним у статтях 332-335 цього Кодексу. Згідно з ч. 1
ст. 335 КПК України в резолютивній частині обвинувального вироку серед іншого повинно бути зазначено
покарання, призначене підсудному по кожному з обвинувачень, що визнані судом
доведеними.

Разом із тим, виходячи з резолютивної частини вироку апеляційної інстанції,
скасовуючи вирок місцевого суду в частині призначення засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покарання,
яким кожен із них засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 6
місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням
на підставі ст. 75 КК України, колегія суддів, вказавши, що вважає їх
засудженими на 3 роки позбавлення волі, всупереч вимогам закону, фактично нове
покарання не призначила.

За
таких обставин вирок апеляційного суду не можна визнати законним та
обґрунтованим, у зв'язку з чим він підлягає скасуванню, а справа направленню на
новий апеляційний розгляд, при якому суд має ретельно перевірити доводи апеляції прокурора
щодо неможливості застосування до засуджених ст. 75 КК України внаслідок
м'якості покарання та прийняти рішення, належно мотивувавши його і виклавши у
відповідному процесуальному документі згідно з вимогами закону.

У зв'язку з допущеними апеляційною інстанцією істотними порушеннями вимог
кримінально-процесуального закону касаційна інстанція позбавлена можливості
дати оцінку доводам касаційних скарг щодо суворості обраного їм апеляційним
судом покарання. Вони мають бути враховані апеляційним судом при апеляційному
перегляді справи.

З огляду на викладене та, керуючись статтями 395 і 396 КПК України, колегія
суддів,

У Х В А Л И Л А:

касаційні скарги засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2
задовольнити частково.

Вирок колегії суддів Судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Донецької області
від 7 вересня 2007 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати, а
справу направити на новий апеляційний розгляд.

С У Д Д І :

СЕЛІВОН О.Ф. КРИВЕНДА О.В. КУЗЬМЕНКО О.Т.