Комінтернівський районний суд м.Харкова
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

за участю потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003205 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України,одруженого . маючого неповнолітню доньку, не працюючого , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 06.04.2010 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень;

2) 11.06.2012 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190 до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки, з покладанням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України;

17.06.2014 року ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від відбування покарання звільнений відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 році»,

3) 25.12.2014 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 190 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 (три) роки, з покладанням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України;

- за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння корисливих злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, 20.06.2014 приблизно о 12 годині, ОСОБА_4 , знаходячись біля приміщення ТОВ «Промпродукт», розташованого по пров. Забайкальський 15 в м. Харкові, маючи злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, не маючи наміру повертати чуже майно, під приводом оренди строком на 12 місяців, отримав від ОСОБА_5 автомобіль «ІЖ 27175», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що склав відповідну розписку.

Отримавши бажане майно, ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, тим самим незаконно заволодів автомобілем «ІЖ 27175», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю згідно висновку автотоварознавчої експертизи №13916 від 15.12.2014 - 33 667,10 грн., розпорядившись ним на свій розсуд - передавши 02.07.2014 за грошову винагороду третій особі, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

При цьому ОСОБА_4 про передачу автомобілю третій особі ОСОБА_5 не поставив до відома і продовжував повідомляти йому неправдиві відомості про перебування зазначеного автотранспортного засобу у його користуванні.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню, та не заперечував проти розгляду даного кримінального провадження відповідно до ч.3 ст. 349 КК України.

ОСОБА_6 не заперечував проти розгляду даного кримінального провадження відповідно до ч.3 ст. 349 КК України.

Суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин. Суд не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив учасникам судового провадження про позбавлення їх права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, та обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , допитом потерпілого ОСОБА_5 та дослідженням відомостей про особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення визнав та пояснив, що з оголошення в газеті йому стало відомо про здачу в оренду з подальшим викупом автомобіля «ІЖ 27175», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В зв`язку з чим, він зв`язався за телефоном з ОСОБА_5 , який розпоряджався автомобілем за дорученням, та 20.06.2014 року з ним зустрівся.

Маючи намір заволодіння транспортним засобом, під приводом укладення договору оренди та подальшого викупу вище вказаного автомобіля, дав ОСОБА_5 розписку, в якій зазначив обов`язок сплачувати оренду, та сплатив йому 300 гривень після чого забрав його автомобіль, технічний паспорт та страховку.

Пізніше маючи намір продати автомобіль, в зв`язку з матеріальними труднощами, він за день до продажу, прибув до потерпілого та сплатив йому ще 1000 гривень, щоб його заспокоїти.

02.07.2014 року, він не маючи на це законного права продав вказаний автомобіль ОСОБА_7 за 8 000 (вісім тисяч) гривень, вказані кошти витратив на свої потреби.

Пізніше сплатив ОСОБА_5 ще 700 (сімсот) гривень.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що через оголошення в газеті познайомився з ОСОБА_4 , якому 20.06.2014 року під умовами сплати щотижневої оренди та з правом викупу, передав належний йому на умовах наданого йому доручення, автомобіль «ІЖ 27175», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ., технічний паспорт на автомобіль та страховку, та отримав від ОСОБА_8 300 (триста) гривень.

Через деякий час, ОСОБА_4 з ним зустрівся, але був на іншому автомобілі та передав йому ще 1000 (одну тисячу) гривень, як оплату про намір виконувати свої обов`язки.

Пізніше він намагався зустрітися з обвинуваченим, з метою вимоги грошей чи автомобіля, але безуспішно, пізніше побачив свій автомобіль під керуванням інших осіб та звернувся до правоохоронних органів, де йому стало відомо, що ОСОБА_4 без його дозволу продав його автомобіль.

Вивченням відомостей щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що

він раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені у встановленому закону порядку, на диспансерному обліку в КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3» та в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, офіційно не працевлаштований, має на утримання малолітню доньку ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою шахрайство вчинене повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає скоєння злочину щодо особи похилого віку.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги ступінь тяжкості злочину, скоєного ОСОБА_4 злочини відносяться, згідно ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, той факт, що ОСОБА_4 неодноразово судимий саме за корисливі злочині, судимості не зняті і не погашені в установленому законом порядку, скоїв вказаний злочин через незначний час, після звільнення його від відбуття покарання відповідно до Закону України « Про амністію у 2014 році», після чого скоїв і інший злочин, за який засуджений вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 25.12.2014 року, матеріальні збитки завдані злочином повністю не відшкодував, не усунув заподіяну злочином шкоду, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, з реальним відбуттям покаранням, як достатній для виправлення засудженого.

Відповідно до положено Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання «,згідно якого особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбуття покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання що належить відбувати реально, застосування принципів поглинання, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Суд не застосовує при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 ч.4 ст.70 КК України, так як від призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.12.2014 року засуджений був звільнений, з застосуванням ст. ст.75,76 КК України, а покарання по даному вироку суд призначає з відбуттям реально.

За таких умов призначені судом обвинуваченому ОСОБА_4 , за цим та попереднім вироком покарання повинні виконуватися самостійно.

В судовому засіданні потерпілим ОСОБА_5 був заявлений та підтриманий цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди у сумі 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень.

На обґрунтування своїх позовних вимог вказав на неправомірні дії ОСОБА_4 , що полягли у зловживанні його довірою та підтвердив, про сплату йому 2000 (дві тисячі) гривень.

Обвинувачуваний ОСОБА_4 позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Суд вважає необхідним визнати наявність отримання потерпілим ОСОБА_5 матеріальної шкоди, в наслідок протиправних дій ОСОБА_4 , як такі, що підтверджується дослідженими доказами, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.118 ч.1 п.3 КПК України, з ОСОБА_4 підлягає стягненню розмір витрат на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_10 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (троьх) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , та доставки його в місця відбуття покарання.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму матеріальної шкоди у розмірі 20 000 (двадцяти тисяч) гривень

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на залучення експерта за проведення під час кримінального провадження експертами НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області судово - автотоварознавчої експертизи № 13916 від 15.12.2014 року, вартість проведення якої склала 246 (двісті сорок шість) гривень на користь держави.

Речові докази розписки, які були надані потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 що приєднані до матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд м. Харкова с моменту його проголошення .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку направити на адресу потерпілому ОСОБА_5 .

Суддя - ОСОБА_1