154/987/15-к
1-кп/154/106/15
ВИРОК
іменем України
31 березня 2015 року м.Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя
АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,
освіта середня-спеціальна, одруженого, на утриманні двоє
малолітніх дітей, перебуває у розпорядженні командира
військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старший солдат
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.2, 3 ст.407 КК України,-
в с т а н о в и в:
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 78 від 10.04.2014 р. старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду водія-гранатометника зенітного ракетно-артелирійського дивізіону.
Згідно наказу командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади АДРЕСА_1 № 39 від 02.05.2014 військову частина НОМЕР_2 перейменовано та надано їй нове умовне найменування - "військова частина - польова пошта НОМЕР_4 ".
В подальшому, наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_4 (по стройовій частині) № 128 від 14.06.2014 ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги 2 зенітно артилерійської батареї зенітного ракетно- артилерійського дивізіону.
Так, ОСОБА_4 під час проходження військової служби 22.08.2014 р. отримав відпустку строком на 10 календарних днів до 02.09.2014 року.
Однак, по її закінченню він до складу військової частини, яка на той час знаходилась в с. Дачному Межівського району Дніпропетровської області, не з`явився, а продовжував перебувати вдома в с. Коршовець Луцького району Волинської області, до 03.02.2015, дня прибуття його за викликом до військової прокуратури Луцького гарнізону Західного регіону України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_4 - польова пошта № 262 від 29.11.2014 р. старшого солдата ОСОБА_4 виключено із списків особового складу частини і з усіх видів забезпечення та з 29 листопада 2014 року направлено до військової частини НОМЕР_1 .
В свою чергу, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 20 від
01.12.2014 року ОСОБА_4 з 01.12.2014 зараховано до списків особового складу вказаної частини.
Надалі, на підставі постанови військової прокуратури Луцького гарнізону Західного регіону України від 03.02.2015, він проходив відповідне обстеження для встановлення стану придатності в Луцькому військовому госпіталі військової частини НОМЕР_5 до 17.02.2015, за результатами якого останнього визнано придатним до військової служби з врученням припису про його повернення на військову службу.
Однак, після закінчення обстеження ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем (крім строкової служби) упродовж 18.02.2015 -22.02.2015 р. продовжував перебувати вдома в с. Коршовець Луцького району, проводячи час на власний розсуд. До військової частини НОМЕР_1 , місцем дислокації якої є АДРЕСА_2 , останній повернувся лише 23.02.2015 р.
Відповідно до ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
Підсумовуючи вищевикладене, 02.09.2014 номер обслуги 2 зенітно артилерійської батареї зенітного ракетно - артилерійського дивізіону старший солдат ОСОБА_4 не з`явився вчасно після відпустки на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована по АДРЕСА_2 , а в період з 02.09.2014 до 02.02.2015 р., тобто більше одного місяця, проводив час на власний розсуд за місцем проживання в с. Коршовець Луцького району Волинської області, до 03.02.2015 р. дня його прибуття до військової прокуратури Луцького гарнізону Західного регіону України.
У подальшому, він же ОСОБА_4 після закінчення лікування, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована по АДРЕСА_2 , а в період з 18.02.2015 до 22.02.2015 р. проводив час на власний розсуд за місцем проживання в с. Коршовець Луцького району Волинської області, до дня його повернення в частину.
Під час досудового розслідування між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 18 березня 2015 року укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з угодою, ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.2, 3 ст. 407 КК України. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди йому буде призначене покарання: за ч. 2 ст. 407 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, за ч. 3 ст. 407 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, щляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочини, у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винуватим, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.
Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального кодексу України, зокрема, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ч.3 п.1 ст. 314, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
засудив:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, ч.3 ст. 407 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:
- За ч.2 ст.407 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;
- За ч.3 ст.407 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, щляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити за цим вироком покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Процесуальні витрати та речові докази - відсутні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: /-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_1