Справа № 152/1580/14-к
Провадження №11-кп/772/10/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2015 р.
Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці 12 січня 2015 року кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 23 вересня 2014 року яким,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не судимого,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Від відбування призначеного покарання звільнено на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Його ж визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Відповідно до ст.75 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового правопорушення /злочину/ і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до вимог п.п.2,3,4, ч.1 ст.76 КК України.
Вирішено долю речових доказів,
встановила:
ОСОБА_7 у лютому 2014 року в обідню пору, перебуваючи у АДРЕСА_1 , на території домоволодіння ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з метою крадіжки, шляхом вилізання на горище проник у приміщення гаражу, де виявив на електроплитці електромотор вартістю 1000 грн, який він демонтував шляхом зняття зі станини, після чого виявив металеві тиски вартістю 250 грн, які теж вирішив викрасти. Після чого, ОСОБА_7 викрадений електромотор та тиски виніс із гаражу та залишив місце події і розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Внаслідок дій ОСОБА_7 ОСОБА_10 завдано матеріальні збитки на суму 1250 грн.
Окрім того, ОСОБА_7 усередині травня 2014 року протягом декількох днів умисно, таємно, повторно, у декілька прийомів (п`ять разів) - поєднаних між собою єдиним продовжуваним злочинним умислом, направленим на заволодіння чужим майном, достовірно знаючи про те, що на не охоронюваній території колишнього колгоспу села Джурин Шаргородського району Вінницької області зберігався автомобіль КАМАЗ - 53212, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить жителю даного села ОСОБА_11 , діючи у темну пору доби, підійшов до зазначеного автомобіля із двома ємностями по 30 літрів, відкривши кришку бака, викрадав звідти дизельне паливо по 60 літрів за кожний раз, після чого залишав місце події, розпоряджаючись викраденим на власний розсуд, однак, останній раз, 26.05.2014 року, близько 5-ї години ранку, був виявлений власником автомобіля ОСОБА_12 . Вартість 1 літра дизельного палива станом на травень 2014 року становила 14,99 грн.
Своїми протиправними діями, а саме, викравши 300 літрів дизельного палива, ОСОБА_7 завдав ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 4497 грн.
В своїй апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. За ч.2 ст.185 КК України призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік та покласти обов`язки передбачені п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.
Мотивуючи свої вимоги тим, що правопорушення за яке визнано винним ОСОБА_7 /ч.3 ст. 185 КК України/ відповідно до ст.12 КК України є тяжким, а відтак відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» він не є суб`єктом амністії.
Заслухавши доповідача, думку прокурора який підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на обставини викладені в ній, обвинуваченого ОСОБА_7 , який проти скарги прокурора не заперечував, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 у скоєні кримінальних правопорушень (злочинів), за які він визнаний винним, при обставинах, викладених у вироку правильні та ніким не оскаржуються.
Обираючи засудженому вид та міру покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначене обвинуваченому судом першої інстанції вид та розмір покарання за ч.ч. 2, 3 ст.185 КК України відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Однак, судом ОСОБА_7 безпідставно звільнено від відбування покарання за ч.3 ст.185 КК України.
Так, стаття 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», передбачає звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.
ОСОБА_7 вчинив умисні правопорушення /злочини/ одне з яких відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких /ч.3 ст.185 КК України/, а тому він не є суб`єктом амністії і до нього не може бути застосований Закон України «Про амністію у 2014 році».
Оскільки ОСОБА_7 вчинив злочини передбачені ч.2,3 ст.185 КК України, тому остаточне покарання йому слід призначити за правилами ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.
Як встановлено під час судового розгляду ОСОБА_7 з самого початку давав зізнавальні покази, активно сприяв розкриттю злочину, щиро каявся, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на диспансерних обліках в наркологічному, психіатричному кабінетах не перебуває, має неповнолітнього сина, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з боку потерпілих відсутні будь-які претензії матеріального та морального характеру, тому дані обставини в сукупності судом визнаються винятковими, та вказують на те, що виправити засудженого і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства, звільнивши ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, якщо протягом визначеного іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.
Керуючись ст.ст. 407, 409 КПК України, судова колегія, -
ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 23 вересня 2014 року щодо ОСОБА_7 в частині звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» та призначення покарання - скасувати.
ОСОБА_7 визнати винним:
- за ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
В решті оскаржуваний вирок суду залишити без змін.
Даний вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців із дня його проголошення.
Судді :