Справа № 11-447 / 07 Головуючий у
1 інстанції Кузьмінець О.М.
України Доповідач Бешта Г.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Луцьк 31
липня 2007 року

Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого -
судді Хлапук Л.І.,

суддів Матата О.В.,
Бешти Г.Б.,

з участю
прокурора Черняк Л.Й.,

потерпілої
ОСОБА_1,

засудженого
ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
у м. Луцьку кримінальну справу за апеляцією
потерпілої ОСОБА_1 на вирок Старовижівського
районного суду від
04 червня 2007
року, яким ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець с. Нова Олександрівка
Дніпропетровського району Дніпропетровської області, житель АДРЕСА_1 громадянин України, з середньою освітою, працюючий сторожем СГВК ім. Шевченка, раніше не судимий, - засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до 2
(двох) років позбавлення волі.

На
підставі ст. ст. 75, 76 КК України
ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить
нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки: не виїжджатиме за межі
України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої
системи, повідомлятиме їх про зміну місця
проживання і роботи, періодично
з'являтиметься у ці органи для реєстрації.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_2залишено попередню - підписку про невиїзд.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1167 гривень у відшкодування заподіяної
майнової шкоди та 2000 гривень - моральної шкоди.

Судом вирішено
долю речових доказів.

Цим
вироком ОСОБА_2визнаний винним і засуджений за те, що він,
06.03.2007 року біля 18 години в с
Секунь Старовижівського району,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, під час сварки з неприязних відносин з гр.
ОСОБА_1 умисно спричинив їй середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляції
потерпіла ОСОБА_1 вказує на те, що
призначене ОСОБА_2 покарання з
застосуванням до останнього іспитового

строку є надто м'яким. Вважає,
що судом безпідставно відхилено її клопотання про призначення та
проведення комісійної судово-медичної експертизи, не враховано тяжкість спричинених їй тілесних
ушкоджень. Просить вирок суду скасувати,
а справу направити на додаткове розслідування.

Заслухавши
доповідача, який виклав суть вироку суду
першої інстанції, доводи апеляції
потерпілої, пояснення потерпілої, яка прохає апеляцію задовольнити, пояснення засудженого, який прохав апеляцію потерпілої залишити без
задоволення, а вирок суду - без
зміни, міркування прокурора про
залишення апеляції без задоволення,
перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що
апеляція до задоволення не підлягає.

Згідно з
п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8
«Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», комісійна експертиза призначається у
випадках, коли є потреба провести
дослідження за участю декількох експертів - фахівців у одній галузі знань.

Як
вбачається з матеріалів справи, а саме:
акту судово-медичного обстеження №78 (а.с. 17),
висновку експерта №86 судово-медичної експертизи (а.с. 55-56) - ОСОБА_1
було спричинено тілесні ушкодження, які
відносяться до категорії легких та середньої тяжкості. Підстав для проведення
комісійної експертизи не було.

Відповідно
до ч. 1 ст. 281 КПК та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11
лютого 2005 року № 2 «Про практику застосування судами України
законодавства, що регулює повернення
кримінальних справ на додаткове розслідування» повернення справи на додаткове
розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового
слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

Якщо суд
має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового
розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого,
свідків, виклику й допиту нових
свідків, проведення додаткових чи
повторних експертиз, витребування
документів, давання судових доручень у
порядку, передбаченому в ст. 315-1
КПК, вчинення інших процесуальних
дій, а також шляхом поновлення порушених
під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування
є. неприпустимим. Оскільки судом обставини справи досліджено всебічно і в
повному обсязі, то підстав для
повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду немає.

Згідно Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику
призначення судами кримінального покарання»,
призначаючи покарання, у кожному
конкретному випадку суди

зобов'язані
враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину,
дані про особу винного та обставини справи, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Призначаючи
покарання ОСОБА_2, у відповідності до
вимог ст. ст. 50, 65 КК України, суд врахував обставини, які як обтяжують - вчинення злочину у стані
алкогольного сп'яніння та проти особи похилого віку, так і ті,
що пом'якшують покарання. До останніх суд відніс те, що ОСОБА_2раніше не судимий, щиро розкаявся, позитивно характеризується по місцю праці та
проживання та, враховуючи
вищенаведене, правильно застосував до
ОСОБА_2 ст. 75 КК України.

Вирок
суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 є законним і обґрунтованим. Підстав для його
зміни чи скасування колегія суддів судової палати не знаходить.

Керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Волинської області,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а вирок Старовижівського районного суду від 04 червня 2007 року відносно
ОСОБА_2 - без зміни.