Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/7401/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
пр-ка потерпілого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001062 від 17.02.2014 року, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Березна Володарського району Київської області,
росіянина, громадянина України, з середньо-спеціальною
освітою, розлученого, працюючого водієм тролейбусу
ТРЕД №2 КП «Київпастранс», зареєстрованого та проживаючого
в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
реєстраційний номер облікової картки платника податків
НОМЕР_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.128 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
16.02.2014 року ОСОБА_7 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , помітив, що зі стелі кухні тече вода. З метою встановлення причини протікання води ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли до квартири АДРЕСА_3 . В приміщенні загального коридору квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , що знаходяться на четвертому поверсі, між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виник конфлікт з приводу вищевказаної події, вході якого між ними виникла штовханина.
Під час зазначеного конфлікту ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних стосунків лівою рукою умисно вдарив по правій руці ОСОБА_6 , в зв`язку з чим рука останнього вдарилася об дерев`яну дверну лутку дверей загального коридору.
Ударяючи ОСОБА_6 в руку та розуміючи обмеженість простору в приміщенні загального коридору, ОСОБА_7 , хоча й не передбачав, але повинен був і міг передбачити, що рука потерпілого від зазначеного удару може вдаритись об дерев`яну дверну лутку дверей, тим самим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 366 від 19.02.2014 року ОСОБА_7 спричинив потерпілому наступні тілесні ушкодження: «… а) закритий перелом правої променевої кістки у нижній третині з незначним зміщенням уламків…, який відноситься до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров`я…»).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєному злочині не визнав та показав, що він, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , помітив, що зі стелі кухні тече вода. З метою встановлення причини протікання води він, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли до квартири, де проживав потерпілий. В приміщенні загального коридору квартир між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт з приводу вищевказаної події, вході якого останній його образив, внаслідок чого він взяв рукою його за шию. В результаті таких його дій потерпілий, зачепившись за тумбочку, впав. Потім між ним та ОСОБА_6 стала матір обвинуваченого та він свої активні дії припинив, але потерпілий став наносити удари йому в голову, спричиняючи тілесні ушкодження. Далі він, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли додому та бійка припинилась. Зазначив, що потерпілий ОСОБА_6 спричинив йому тілесні ушкодження, будучи ініціатором бійки. Також обвинувачений припустив, погодившись із виявленими тілесними ушкодженнями у потерпілого, що можливо завдав удар останньому, або відбиваючи його руку, ОСОБА_6 вдарився нею, внаслідок чого поламав її.

Але, незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінуємого йому злочину повністю підтверджується наступними доказами, які містяться у кримінальному провадженні:

- показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 про те, що 16.02.2014 року він, знаходячись за місцем проживання, почув дзвінок у двері, а потім шум та крики за участю його співмешканки. Вийшовши в коридор, він побачив, що ОСОБА_8 кинулася на нього з руками, але він встиг її відштовхнути, а обвинувачений в цей час схопив його за горло та відкинув на тумбу. Піднявшись, він почав відштовхувати обвинуваченого з коридору та мати останнього йому допомагала, але в цей момент ОСОБА_7 відбив йому руку, яка ударилась об двері і можливо в результаті цього у нього сталося ушкодження у вигляді перелому. У подальшому, він відчув біль у руці та звернувшись до лікарів, узнав, що у нього перелом руки;
- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що являється співмешканкою потерпілого та підтвердила, що 16.02.2014 року вона, знаходячись за місцем проживання, почула дзвінок у двері, відкривши які, побачила ОСОБА_8 і ОСОБА_7 . Вони стали говорити, що їх заливають і ОСОБА_8 кинулася в бік ОСОБА_6 , який також підійшовши, відштовхнув ОСОБА_8 . Проте ОСОБА_7 схопив ОСОБА_6 та кинув його на тумбу. Після цього потерпілий та матір обвинуваченого виштовхали останнього з коридору та бійка припинилась. В результаті даного конфлікту вона побачила, що у ОСОБА_6 розпухла рука, у зв`язку з цим вони викликали міліцію, а потім поїхали до лікарні;
- висновком судово-медичної експертизи № 366 від 19.02.2014 року, згідно якого у ОСОБА_6 , крім інших, виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки у нижній третині з незначним зміщенням уламків, яке відноситься до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров`я);
- висновком судово-медичної експертизи № 1006/Е від 11.06.2014 року, згідно якого встановлено, що тілесні ушкодження, які виявлені у ОСОБА_6 , могли утворитися при зазначених ним обставинах;
- іншими доказами в їх сукупності.

Органом досудового розслідування та прокурором дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ст.128 КК України як заподіяння потерпілому необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Суд вважає таку кваліфікацію дій обвинуваченого правильною.

Слід зазначити, що, аналізуючи показання обвинуваченого, які він дав в ході судового розгляду щодо бійки з ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що вони є протирічливими між собою, а також такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження. У зв`язку з цим, суд критично оцінює показання обвинуваченого, надаючи перевагу показанням потерпілого, які є послідовними та за своєю суттю цілком узгоджуються з дослідженими матеріалами кримінального провадження.
Зокрема, під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_7 пояснював, що не наносив ударів потерпілому, але потім дані обставини не заперечив. При цьому обвинувачений також визнав, що між ним та потерпілими мав місце конфлікт, проте заперечив, що під час нього ОСОБА_6 поламав руку. Однак в ході свого допиту у судовому засіданні у подальшому погодився з виявленими тілесними ушкодженнями у потерпілого та не заперечив, що можливо завдав удар по руці ОСОБА_6 , коли її відбивав, внаслідок чого останній міг нею удариться. Під час судових дебатів ОСОБА_7 в черговий раз заперечив наявність виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 в результаті їхнього конфлікту.
Отже, в показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 має місце непослідовність та невідповідність матеріалам кримінального провадження, що свідчить про його нещирість та намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.
Показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 також суперечать дослідженим матеріалам кримінального провадження та показанням обвинуваченого про те, що останній в ході бійки до потерпілого фізичної сили не застосовував, а тому не міг завдати йому тілесні ушкодження. Проте всупереч показань даних свідків ОСОБА_7 підтвердив, що хватав потерпілого за шию, внаслідок чого останній падав, окрім того не заперечив, що міг завдати йому удар. Як наслідок, зважаючи на присутність цих свідків під час конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, такі їх показання викликають сумнів, а тому суд оцінює їх критично. При цьому слід зазначити, що ОСОБА_9 є матір`ю ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 являється його співмешканокою, у зв`язку з чим вони зацікавленні у вирішенні даної справи на його користь.
Також, заслуговує на увагу, що показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про нанесення останньому потерпілим численних тілесних ушкоджень у судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, оскільки такі судово-медичні висновки не надано.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого в заподіянні потерпілому необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження повністю доводиться зібраними доказами, який, знаходячись в приміщенні загального коридору квартир та розуміючи обмеженість простору, ударяючи ОСОБА_6 в руку, хоча й не передбачав, але повинен був і міг передбачити, що рука потерпілого від зазначеного удару може вдаритись об дерев`яну дверну лутку дверей, завдавши йому тілесні ушкодження. Будь-яких даних, які б спростовували непричетність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінуємого йому злочину під час судового розгляду не здобуто.
Разом з тим, суд не погоджується з доводами представника потерпілого про перебування обвинуваченого під час вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння. Так, відповідний огляд обвинуваченого щодо визначення його на стан сп`яніння не проводився та будь-які, передбачені законом документи, які б підтверджували алкогольне сп`яніння ОСОБА_7 суду не надані.
Отже, твердження представника потерпілої, що ОСОБА_7 під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння суд розцінює як припущення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
За даних обставин та, враховуючи відсутність медичної документації щодо перебування обвинуваченого у стані сп`яніння, суд вважає, що під час судового розгляду не доведено вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обираючи міру покарання, суд враховує, що обвинувачений скоїв злочин невеликої тяжкості.
Незважаючи на посилання стороною обвинувачення на наявність у ОСОБА_7 щирого каяття, суд даної обставини, яка пом`якшує його покарання, не знаходить, так як останній в ході судового розгляду свою вину у вчиненому злочині фактично не визнав та не надав своїй поведінці належної оцінки.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом також не встановлено.
За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_7 характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, не судимий, розлучений, працює.
За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також думку учасників судового провадження, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому можливо, призначивши йому покарання у виді обмеження волі, звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Речові докази та витрати на залучення експертів відсутні. Цивільний позов не заявлений. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому покарання по цій статті у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до органу кримінально-виконавчої інспекції.
На вирок до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 діб із моменту проголошення вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1