УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/6667/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.389 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мари Туркменістан, проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого 20.12.2013 року за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, за участю прокурора ОСОБА_7 обвинуваченого ОСОБА_6
в с т а н о в и л а :
в апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді 2 місяців арешту. Зазначає, що звільнення від відбування покарання з іспитовим строком не застосовується до покарання у виді арешту.
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено покарання у виді 2 місяців арешту.
На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.12.2013 року за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт, починаючи з 24.02.2014 року по 14.05.2014 року, без поважних причин, ігноруючи обов`язки пов`язані із відбуттям призначеного покарання, перестав з`являтися до Коростенського комунального виробничо-господарського підприємства (КВГП), де повинен був відбувати 80 годин громадських робіт та в зазначений період часу не відпрацював з призначеного покарання 36 годин громадських робіт, чим умисно порушив порядок та умови відбуття даного покарання. Діями, які виразилися в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.389 КК України.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України ніким з можливих апелянтів не оспорюється.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України судом 1-ї інстанції правильно.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Покарання призначене обвинуваченому у межах санкції інкримінованої статті у виді арешту.
Разом з тим, суд 1-ї інстанції при призначенні покарання обвинуваченому допустив порушення кримінального закону, застосувавши ст..75 КК України до призначеного покарання.
Відповідно до ст.75 КК України, суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Таким чином, суд 1-ї інстанції застосував закон, який не підлягає застосуванню, що є підставою для скасування вироку суду в частині призначеного покарання та постановлення нового вироку.
Колегія суддів, призначає покарання обвинуваченому з врахуванням вимог ст..65 КК України та того, що на момент постановлення вироку судом 1-ї інстанції він відбув повністю покарання у виді 80 годин громадських робіт, в межах санкції ч.2 ст.389 КК України.
Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України колегія суддів не досліджує докази, так як в апеляційному суді ніхто з учасників судового провадження не заявив про це клопотання. Дані про особу винного досліджувались судом 1-ї інстанції.
Керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, колегія суддів,
апеляційну скаргу прокурора Коростенської міжрайонної прокуратури задовольнити, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання, постановити новий вирок.
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді 2 місяців арешту.
У решті вирок залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
С у д д і: