Справа № 362/14-13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/365/15 Доповідач у 2 інстанції Гайдай
Категорія 18 24.03.2015

УХВАЛА
Іменем України
24 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

виправданих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2015 року, яким,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим і виправдано за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано невинуватим і виправдано за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення в тому, що вони 01.10.2011 року близько 14 години 00 хвилин на автомобілі марки «Луаз» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 приїхали на не огороджену і не охоронювану територію бувшої тракторної бригади, що розташована по АДРЕСА_2 , назбирати дров.

Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 почали збирати дрова та складати їх до гужової повозки, що була причеплена до автомобіля і біля однієї з будівель вони побачили, що на землі лежать декоративні бетонні секції паркану, котрі належать потерпілому ОСОБА_9 , і які останній тимчасово зберігав на території бувшої тракторної бригади за вищевказаною адресою.

В цей час у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виник намір на вчинення крадіжки вказаних бетонних секцій паркану, після чого, вступивши у злочинну змову, останні, реалізуючи свій злочинний намір, таємно викрали 8 декоративних секцій паркану, розміром 0,5 х 2 м., вартістю 55 грн. кожна, та з місця вчинення злочину зникли, чим потерпілому ОСОБА_9 спричинили матеріальної шкоди на суму 440 грн.

Крім того, 02.10.2011 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , близько 14 години 00 хвилин, на автомобілі Луаз д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 приїхали на не огороджену і не охоронювану територію бувшої тракторної бригади, що розташована за вищевказаною адресою, де таємно викрали 10 декоративних бетонних секцій паркану, розміром 0,5 х 2 м на загальну суму 550 грн. Вказані секції паркану ОСОБА_8 та ОСОБА_7 завантажили на гужову повозку , що була причеплена до їх автомобіля та намагалися з місця вчинення злочину зникнути, проте не довели свій злочинний умисел до кінця, так як тут же були затримані потерпілим ОСОБА_9 .

Суд, розглянувши кримінальне провадження в судовому засіданні визнав невинуватими і виправдав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за відсутністю в їх діях складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що стороною обвинувачення не доведено факт заподіяння позитивної шкоди при відсутності відповідної експертизи, а також те, що шкода заподіяна саме потерпілому ОСОБА_9 внаслідок чого, суд прийшов до висновку про відсутність у діях обвинувачених складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з відсутністю об`єктивної і суб`єктивної сторони діяння які характеризують даний злочин.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2-х років позбавлення волі. Також, визнати винним ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 1 рік та покласти на нього обов`язки передбачені п. 2-4 ст. 76 КК України. Визнати винним ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. Також визнати винним ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 1 рік та покласти на нього обов`язки передбачені п. 2-4 ст. 76 КК України.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині зазначається: 1) у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку, зазначається : 1) у разі особи виправданою прізвище, ім`я, та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та його виправдання. В порушення вимог ст. 413 КПК України судом не застосовано закон, який підлягає застосуванню. Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виправдано лише за ч. 2 ст. 185 КК України, суд залишив поза увагою, те, що останні обвинувачувалися ще й за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України. Зазначає, що судом не прийнято до уваги та не проаналізовано протокол відтворення обстановки та обставин події від 21.12.2011 року з обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що виключає законність, обґрунтованість та вмотивованість вироку, що передбачено ст. 370 КПК України. Не надано належну оцінку показанням обвинувачених, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_9 виявив їх на місці кримінального правопорушення, та повідомив, що він є власником плит. Також судом при винесенні виправдувального вироку не прийнято до уваги явки з повинною ОСОБА_7 , яка була написана власноруч без примусу, та явки з повинною ОСОБА_8 , протокол огляду речових доказів від 14.10.2011, відповідно до якого оглядалися 18 декоративних бетонних секцій, з наявним рельєфним візерунком, без ушкоджень та протокол відтворення обстановки та обставин події від 24.12.2011 року з фото таблицею.

На апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 подав заперечення в яких просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок без зміни. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що апеляційна скарга прокурора не відповідає дійсним обставинам, які підтверджені доказами та показами свідків, дослідженими у порядку встановленому КПК України, а саме: прокурор, пояснюючи чому дане рішення є незаконним та підлягає скасуванню вказує, що «з показів потерпілого ОСОБА_9 встановлено, що бетонні плити належать йому», але це не відповідає дійсності, як вказано в постанові, суд був позбавлений можливості встановлення факту належності даних плит, оскільки потерпілий відмовився від явки в суд»; зазначає, що протокол відтворення обстановки та обставин події від 21.12.2011 року був розглянутий судом та оцінений як сфальсифікований, так як дане відтворення проводилося та оформлювалося без понятих, протоколи підписувалися до того, як були вписані пояснення в фото таблиці, а документи про ознайомлення з матеріалами справи були підписані в с. Митниця, коли фотографії навіть не були роздруковані та справи вони не бачили; приведення прокурором як доказу, показання підозрюваних, що ОСОБА_9 повідомив їх, що є власником плит, виходить за межі здорового глузду та КПК України, оскільки, по-перше, це покази з чужих слів, по-друге, ніяких доказів цього ні слідство, ні суд не знайшли, та від показів ОСОБА_9 відмовився, що зазначено у вироку; прокурор посилається на те, що при винесенні виправдувального вироку не прийнято до уваги явки з повинною та протоколу допиту потерпілого, проте, прокурор не вказав що дана явка з повинною, була написана після того, як дільничний інспектор навмисно вводячи їх в оману запевнив, що справа мілка, оштрафують та відпустять, а відносно показань ОСОБА_9 то він їх міняв чотири рази.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, котрий апеляційну скаргу підтримав, виправданих, котрі заперечують проти задоволення апеляційної скарги і вважають вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 374 ч. 4 п. 1 КПК України у резолютивній частині виправдувального вироку зазначається: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та його виправдання.

Проте, як видно з вироку суд цих вимог закону не дотримався.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачувалися у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України. Однак суд виправдав обвинувачених за ч. 2 ст. 185 КК України, залишивши без вирішення обвинувачення за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Дане порушення кримінального процесуального кодексу України колегія суддів вважає істотним, оскільки суд апеляційної інстанції не має можливості переглянути в цій частині рішення суду першої інстанції, так як таке рішення не прийнято.

За таких обставин вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2015 року, щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: