АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження № 1-кп/618/9/15 Головуючий I інст.: ОСОБА_1 Провадження № 11-кп/790/853/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
-головуючого ОСОБА_2 ,
-суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
-при секретарі ОСОБА_5 ,
-за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 1-кп/618/9/15 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дворічанського районного суду Харківської області від 11 лютого 2015 року, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільшана Дворічанського району Харківської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 29.11.2010 року Дворічанським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України на 5 років позбавлення волі; умовно-достроково звільненого від відбування покарання на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 10.12.2013 р., на невідбутий строк 1 рік 10 місяців, -
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 29.11.2010 року та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання - 2 роки 3 місяці позбавлення волі.
Кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.
Як установив суд, на початку жовтня 2014 року ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого тимчасового проживання в будинку ОСОБА_8 , розташованому по АДРЕСА_3 , діючи з умислом на заволодіння чужим майном, таємно викрав грошові кошти в сумі 1000 гривень, які ОСОБА_8 зберігала в спальній кімнаті, спричинивши потерпілій матеріальні збитки на вказану суму.
У середині жовтня 2014 року ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого тимчасового проживання в будинку ОСОБА_8 , розташованому по АДРЕСА_3 , таємно викрав грошові кошти в сумі 1500 гривень, які ОСОБА_8 зберігала в спальній кімнаті, спричинивши потерпілій матеріальні збитки на вказану суму.
28 жовтня 2014 року, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого тимчасового проживання в будинку ОСОБА_8 , розташованому по АДРЕСА_3 , таємно викрав грошові кошти в сумі 1000 гривень, які ОСОБА_8 зберігала в спальній кімнаті, спричинивши потерпілій матеріальні збитки на вказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, просить пом`якшити призначене йому покарання, посилаючись на щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність претензій зі сторони потерпілої, що він не знаходиться на обліку у лікаря нарколога та психіатра, на момент злочину неофіційно працював та матеріально допомагав своїй родині, яка на даний момент залишилася без годувальника та матеріальної підтримки.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора про залишення вироку без змін, а скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.
При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно та пом`якшуючі обставини покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, у зв`язку з чим призначив обвинуваченому покарання ближче до мінімальної межі, встановленої в ч.2 ст.63 загальної частини КК України для даного виду покарання.
Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_9 , будучи раніше неодноразово засудженим за корисні злочини, в період умовно-дострокового звільнення від покарання знову вчинив три умисних корисних кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, а також обтяжуючі покарання обставини - рецидив злочинів та вчинення злочину відносно особи похилого віку, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства і, мотивувавши належним чином неможливість застосування до нього положень ст.ст.69, 69-1 КК України, призначив обвинуваченому за сукупністю вироків покарання у виді і розмірі, яке колегія суддів вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_9 і попередження нових злочинів.
Посилання у скарзі обвинуваченого на те, що він займався трудовою діяльністю і є єдиним годувальником у родині, безпідставні.
Таких даних матеріали провадження не містять.
Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене покарання за своїм видом та розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

Вирок Дворічанського районного суду Харківської області від 11 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: