Справа №480/2865/14
Провадження № 1-кп/ 480/58/15
Вирок
Іменем України
27 квітня 2015 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві угоду про визнання винуватості ОСОБА_5 , внесеному до ЄРДР 13 листопада 2014 року за № 0001157 кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області Бєлгород- Дністровського району с. Семенівка, українця, громадянина України, освіта - середня, раніше судимого:
21.11.2000 року Белгород-Дністровським районним судом Одеської області, за ст. 140 ч. 2 КК України (у редакції 1960 року)до 1 року позбавлення волі, з випробувальним терміном на 1 рік; 05.08.2005 року Малиновським районним судом м. Одеси, за ст. 123 КК України до 2-х років обмеження волі, з випробувальним терміном на 1 рік 6 місяців;

30.06.2006 року Київським районним судом м. Одеси, за ст.187 ч. 1, 69, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

23.04.2007 року на підставі постанови Малиновського районного суду м. Одеса умовно- достроково звільнений на 8 місяців 5 днів;

09.09.2010 року засуджений Бєлгород Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років 8 місяців позбавлення волі,

відбуває покарання в Ольшанської ВК № 53, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , відбуваючи покарання в Ольшанській виправній колонії № 53 УДПтС України в Миколаївській області за вироком Бєлгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2010 року за ст. 121 ч. 2 КК України у виді 7 років 8 місяців позбавлення волі, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, неодноразово порушував установлений режим відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та вчинив новий злочин, пов`язаний зі злісною непокорою законним вимогам адміністрації виправної установи.

Згідно до вимог ст. 9 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб, виконувати законні вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених, з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань. Невиконання засудженими своїх обов`язків і законних вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Згідно до п. 29 Наказу № 275 від 25.12.2003 року Державного департаменту України з питань виконання покарань - засуджені до позбавлення волі зобов`язані: суворо дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи, правомірних взаємовідносин з персоналом установи, виконувати усі законні вимоги персоналу установи, в порядку ст.ст. 132, 134,135 КВК України.

Засудженому ОСОБА_5 було роз`яснено вимоги ст. 391 КК України та попереджено про кримінальну відповідальність за ознаками зазначеної статті.

Так, під час відбування покарання в Ольшанській виправній колонії № 53 УДПтС України в Миколаївській області, розташованої за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, смт. Ольшанське, вул. Промислова, 1, ОСОБА_5 неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення порядку відбування покарання.

Зокрема, 01.08.2014 за порушення розпорядку дня правами начальника Ольшанської виправної колонії № 53 УДПтС України в Миколаївській області, засудженого ОСОБА_5 було обгрунтовано піддано дисциплінарному стягненню у вигляді переведення до дисциплінарного ізолятору.

Також, 28.09.2014 за порушення розпорядку дня правами начальника Ольшанської виправної колонії № 53 УДПтС України в Миколаївській області, засудженого ОСОБА_5 було обґрунтовано піддано дисциплінарному стягненню у вигляді переведення до приміщення камерного типу строком на три місяці.

Так, 13.11.2014 в порядку, визначеному ст. 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, засуджений ОСОБА_5 повинен був залучатися до чергових робіт по прибиранню камери № 26 ПКТ, згідно до графіка чергування засуджених.

Приблизно о 09 годин 40 хвилин під час проведення обходу сектору максимального рівня безпеки у приміщенні камерного типу камери № 26, адміністрацією установи у складі: начальника сектору максимального рівня безпеки ОСОБА_6 , оперуповноваженого оперативного відділу ОВС Ольшанської ВК № 53 ОСОБА_7 , начальника ВПО ОСОБА_8 , старшого інспектора ВНІБ ОСОБА_9 , та чергового помічника начальника установи ОСОБА_10 , було виявлено, що у камері № 26 ПКТ, куди було переведене засудженого ОСОБА_5 було не прибрано.

Начальником сектору максимального рівня безпеки ОСОБА_6 , було поставлено засудженому ОСОБА_5 законну вимогу - приступити до виконанш робіт по прибиранню камери, згідно до вимог ст. ст. 118, 5 Кримінально- виконавчого кодексу України та п. п. 29.64 Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань затверджених наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 25 грудня 2003 року № 275

Незважаючи на вищезазначену вимогу представників адміністраці Ольшанської ВК № 53 приступити до робіт, засуджений ОСОБА_5 в категоричнії формі відмовився від її виконання і заявив, що прибирати в камері не буде, при цьому скарг на стан здоров`я з його боку не надходило.

Працівниками адміністрації установи знову було запропоновано засудженому ОСОБА_5 приступити до виконання робіт пов`язаних з прибирання камери ПКТ, на що останній належним чином не відреагував і продовжував ухилятися від проведення прибирання у зазначеній камері.

27 квітня 2015 року в даному кримінальному провадженні між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ч.2 ст.468 КПК України.
Відповідно до угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ст.391 КК України, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ст. 391 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України остаточно призначити покарання у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Бєлгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які зрозумілі підозрюваному та прокурору, згідно ст.ст.473, 476 КПК України.
Суд заслухав в судовому засіданні думку прокурора, який вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, та просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним; з наданих суду матеріалів кримінального провадження, вбачається, що скарги підозрюваний ОСОБА_5 під час кримінального провадження не подавав.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій підозрюваного за ст. 391 КК України є правильною. Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, тому відповідно до вимог ч.2,4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторонами укладена угода є добровільною. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.
За таких обставин, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.
За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
Керуючись ст.ст. 368,370, 468, 469,472, 475 КПК України, суд -
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 квітня 2015 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання 1 рік позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бєлгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2010, та остаточно призначити покарання 1 рік 1 місяць позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з 27 квітня 2015 року.
На вирок може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення,а засудженому у той же строк з моменту вручення йому копії вироку
Суддя

27.04.2015