У х в а л а

іменем україни

19 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_13,

суддів ОСОБА_14, ОСОБА_15,

при секретарі ОСОБА_16,

за участю прокурора ОСОБА_17,

захисника ОСОБА_1,

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000406, за обвинуваченням

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області,

мешканця АДРЕСА_1,

громадянина України, не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172; ч. 2 ст. 272 КК України України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2014 року ОСОБА_3 засуджено:

- за ч. 2 ст. 172 КК України на 6 місяців арешту;

- за ч. 2 ст. 272 КК України на 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності, пов'язаних з виконанням робіт з підвищеною небезпекою, строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати керівні посади в підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності, пов'язаних з виконанням робіт з підвищеною небезпекою строком на 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 99 718,20 грн. на відшкодування моральної шкоди; на користь ОСОБА_4 99 720 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2014 року вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_3 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Посилається на порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд допустив неповноту та однобічність судового слідства, не дав належної оцінки зібраними доказам, що потягло необгрунтоване засудження ОСОБА_3 за порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою. Зазначає, що засуджений не давав вказівки неповнолітнім потерпілим щодо очищення вигрібної ями і не знав про виконання ними таких робіт. Звертає увагу, що ОСОБА_5 фактично був працівником ОСОБА_6 - власника орендованого засудженим цеху, а з ОСОБА_7 засуджений взагалі ніколи не зустрічався. Вважає, що судом неправильно встановлені фактичні обставини події, оскільки в діях засудженого вбачається лише недбале ставлення до використання об'єкту оренди. Зазначає, що доказами у справі не підтверджується винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172 та ч. 2 ст. 272 КК України, а в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

За вироком суду здійснюючи підприємницьку діяльність, з травня 2012 року в приміщенні ковбасного цеху, за адресою АДРЕСА_2, яке він орендував та переобладнав як коптильний цех по переробці риби, діючи всупереч вимог законодавства про працю і правил охорони праці, в порушення вимог п.6 ч.1 ст. 24, ст. 48 КЗпП України, ст. 188, 189, 190, 191 КЗпП України, ч.2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці", п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58, наказу № 46 Міністерства охорони здоров'я України від 31.03.1994 року, умисно без укладання трудових договорів та оформлення трудових книжок, у відсутність ведення табеля обліку використання робочого часу і відомостей нарахування та виплати заробітної плати найманих працівників, без попереднього медичного огляду та письмової згоди батьків про роботу неповнолітніх, без ведення спеціального обліку працівників, які не досягли вісімнадцяти років та залучення їх до нічних, надурочних робіт і робіт у вихідні дні, використовував працю неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 в період часу з травня 2012 року по 24.04.2013 року, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 в період з лютого місяця 2013 року по 24.04.2013 року, в якості різноробочих вищезазначеного цеху, при цьому не забезпечивши безпечні і нешкідливі умови праці робітників.

Фізична особа підприємець ОСОБА_3, діючи в порушення вимог законодавства про охорону праці, а саме: ст. 4, ст. 6, ст. 8, ст. 11, ст. 13, ст. 17, ст. 18 Закону України «Про охорону праці»; п.п. 1.5.-1.9., п.1.11., п.1.13, п.1.14., п.1.17, п.2.4, п.п. 2.7-2.12., п.п. 3.2-3.3., п.п. 4.5-4.6., п.п. 5.1-5.3., п.5.5., п.5.7., п.п. 6.6-6.8 Типової інструкції з організації безпечного ведення газонебезпечних робіт», затвердженої Держгірпромнаглядом СРСР від 20 лютого 1985 р. НПАОП 0.00-5.11-85; п.3, п.4., п.11., п.12. «Порядку видачі дозволів Державним комітетом з нагляду за охороною праці та його територіальними органами» НПАОП 00.0-4.05-03, затвердженого постановою КМУ від 15 жовтня 2003 р.; п.3, п.3.1, п.3.2, п.3.17, п.3.19, п.4, п.п. 4.1-4.4, п.5.6, п.6, п.п. 6.1-6.10, п.7, п.7.1, п.п. 7.3-7.4. «Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці та Переліку робіт з підвищеною небезпекою», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2005 р.; п.п. 1.1-1.5. «Порядку опрацювання і затвердження власником нормативних актів про охорону праці, що діють на підприємстві», затвердженого наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 21 грудня 1993 р., не маючи дозволу Держнаглядохоронпраці на виконання робіт з підвищеної небезпеки, не забезпечив безпечне виконання робіт з підвищеною небезпекою - роботи газонебезпечні з присутністю шкідливих речовин; не виконав вимоги «типової інструкції з організації безпечного ведення газонебезпечних робіт», затвердженої Держгіпромнаглядом СРСР від 20 лютого 1985 року НПАОП 0.00-5.11-85, не призначив відповідального, не видав робітникам наряд-допуск та засоби індивідуального захисту, не організував систему управління охороною праці на підприємстві, не затвердив нормативні акти з охорони праці на підприємстві, не провів інструктажі, навчання та перевірку знань з питань охорони праці робітників, не отримав дозвіл на виконання робіт з підвищеною небезпекою, не проконтролював роботи з підвищеною небезпекою, не забезпечив проведення медичного огляду працівників, та в період з 23.04.2013 року по 24.04.2013 року допустив до робіт до робіт по очищенню зливної ями, які згідно п.15, п.32, п.36, п.88, п.91 «Переліку робіт з підвищеною небезпекою», затвердженого 26.01.2005 року наказом Державного нагляду охорони праці № 15, являються роботами з підвищеною небезпекою, неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_7, внаслідок чого при виконанні робіт по очищенню зливної ями загинули неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_7, смерть яких настала в результаті отруєння леткими речовинами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання касаційної скарги, міркування потерпілої, яка вважала, що касаційна скарга підлягає задоволенню, думку прокурора, який вважав, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 410-411 КПК України доводи щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження є предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який згідно зі ст. 409 КПК України має право на скасування вироку з зазначених підстав.

Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_1 про незаконність вироку щодо ОСОБА_3 аналогічні доводам її апеляції, були перевірені судом апеляційної інстанції, який визнав їх такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам. Апеляційний суд проаналізував такі доводи, дав на них вичерпні відповіді та, залишаючи без задоволення апеляційні скарги захисника та прокурора, відповідно до вимог ст. 419 КПК України зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необгрунтованими.

Погоджуючись з висновками місцевого суду, апеляційний суд в ухвалі зазначив, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, за наведених у вироку обставин підтверджено показаннями потерпілої ОСОБА_4, яка пояснила, що її син, ОСОБА_5 без укладення трудового договору працював у коптильному цеху у приватного підприємця ОСОБА_3, який керував виробничим процесом та виплачував заробітну плату; 23.04.13 року син повідомив їй, що залишиться в ніч на роботі, оскільки приїде автомобіль і йому необхідно буде допомогти вичистити яму, а вранці 24.04.13 року тіло сина виявила у вигрібній ямі; показаннями потерпілої ОСОБА_2, яка пояснила, що її неповнолітній син ОСОБА_7 працював у коптильному цеху, 23.04.13 року по телефону дізналась від сина, що вони з ОСОБА_5 будуть розкопувати яму, так як приїде машина викачувати нечистоти, а вранці 24.04.13 року у вигрібній ямі виявила тіло сина; показаннями свідка ОСОБА_8, який пояснив, що ОСОБА_3 орендує в нього цех і на його на прохання він підшукував автомобіль-асенізатор для викачки стоків зі зливної ями на території орендованого цеху; показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, даними протоколів огляду трупа про виявлення тіл ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у стічній ямі та протоколів огляду місця події з долученими фототаблицями, вилученими у приміщенні цеху документами, що стосуються ведення господарської діяльності, пов'язаною з переробкою риби: накладною № 138 на придбання солі, квитанціями КБ ПриватБанк, журналом з відмітками про вихід на роботу працівників; лікарськими свідоцтвами про смерть №47 та №48 від 25.04.2013 року на померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_7 із зазначенням в графі «хвороба, що призвела до смерті» - отруєння леткими речовинами; висновками судово-медичних експертиз про виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_5 та ОСОБА_7, локалізацію, час, механізм їх утворення, причину смерті потерпілих; договором оренди нежитлової (виробничої) будівлі від 02.07.2012 року між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_8 щодо оренди приміщення ковбасного цеху та актом прийому-передачі об'єкта оренди; протоколом огляду диску щодо телефонних розмов потерпілого ОСОБА_5; висновками комплексної будівельно-технічної експертизи та експертизи з охорони праці № 1327/1328-13 від 12.06.2013 року, згідно якого будівля ковбасного цеху (літ А-1), яка була перепрофільована на коптильний цех з фізичним зносом 50% знаходиться в незадовільному стані, що відповідає категорії К-ІІІ; роботи, які проводилася неповнолітніми по очистці зливної ями (роботи з отруйними, шкідливими, токсичними речовинами в колодязях, в закритих просторах) являються роботами з підвищеною небезпекою; зливна яма, в якій проводились роботи, являється об'єктом з підвищеною небезпекою; порушення нормативно правових актів з охорони праці знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з настанням нещасного випадку з неповнолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_7 при виконанні робіт по очищенню зливної ями - робіт з підвищеною небезпекою, сукупністю інших доказів.

Суд дав повну і всебічну оцінку доказам у справі та дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку.

Дії засудженого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 172 та ч. 2 ст. 272 КК України. Призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи захисника про те, що засуджений не займався підприємницькою діяльністю, яка була пов'язана із переробкою риби у цеху, є безпідставними, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами, якими, зокрема, підтверджується і те, що неповнолітні потерпілі працювали у цеху без оформлення відповідних документів. Висновки суду з цього приводу належно обгрунтовані у вироку судом першої інстанції та в ухвалі апеляційним судом.

При перегляді справи в апеляційному порядку, апеляційним судом належним чином перевірені наведені в апеляційних скаргах доводи та прийнято рішення з наведенням докладних підстав в ухвалі, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, які б тягнули скасування чи зміну судових рішень щодо ОСОБА_3, судами першої та апеляційної інстанції по справі допущено не було.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 376 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2014 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15