Справа № 127/7803/15-к
Провадження№1-кп/127/723/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.06.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження -
з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,
за участю представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, перебуває у цивільному шлюбі, непрацюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 1 КК України, відомості про яке внесені 01 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007916,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді менеджера зі збуту у фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , податкова адреса суб`єкта господарювання: АДРЕСА_2 ), на підставі трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, що використовує найману працю від 01 серпня 2013 року, у відповідності до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01 серпня 2013 року, являючись матеріально відповідальною особою, у період часу з 14 травня 2014 року по 10 червня 2014 року отримував грошові кошти від суб`єктів господарювання в якості оплати за поставлений раніше товар на підставі видаткових накладних, виписаних ФОП ОСОБА_5 . В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 , з метою власного збагачення, всупереч положень договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, грошові кошти в касу ФОП ОСОБА_5 не вніс, привласнивши їх, розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв ФОП ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 54937 гривень 50 копійок.
Так, 14 травня 2014 року обвинувачений ОСОБА_4 умисно, з корисливих спонукань, привласнив ввірені йому грошові кошти у розмірі 14055 гривень 90 копійок, які він отримав від ФОП ОСОБА_7 в якості оплати, згідно з видатковою накладною БТВ00022375 від 30 квітня 2014 року, за поставлені товари в магазин, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Отримані грошові кошти обвинувачений ОСОБА_4 до каси ФОП ОСОБА_5 не вніс, привласнивши їх, в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.
03 червня 2014 року обвинувачений ОСОБА_4 умисно, з корисливих спонукань, привласнив ввірені йому грошові кошти у розмірі 3797 гривень 08 копійок, які він отримав від ФОП ОСОБА_8 в якості оплати, згідно з видатковою накладною БТВ00041114 від 28 травня 2014 року, за поставлені товари в магазин, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 . Отримані грошові кошти обвинувачений ОСОБА_4 до каси ФОП ОСОБА_5 не вніс, привласнивши їх, в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.
03 червня 2014 року обвинувачений ОСОБА_4 умисно, з корисливих спонукань, привласнив ввірені йому грошові кошти у розмірі 16556 гривень 02 копійки, які він отримав від ФОП ОСОБА_7 в якості оплати, згідно з видатковою накладною БТВ00031222 від 14 травня 2014 року, за поставлені товари в магазин, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Отримані грошові кошти обвинувачений ОСОБА_4 до каси ФОП ОСОБА_5 не вніс, привласнивши їх, в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.
10 червня 2014 року обвинувачений ОСОБА_4 умисно, з корисливих спонукань, привласнив ввірені йому грошові кошти у розмірі 7761 гривню 57 копійок, які він отримав від ФОП ОСОБА_8 в якості оплати, згідно з видатковою накладною БТВ00046330 від 04 червня 2014 року, за поставлені товари в магазин, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 . Отримані грошові кошти обвинувачений ОСОБА_4 до каси ФОП ОСОБА_5 не вніс, привласнивши їх, в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.
10 червня 2014 року обвинувачений ОСОБА_4 умисно, з корисливих спонукань, привласнив ввірені йому грошові кошти у розмірі 12766 гривень 93 копійок, які він отримав від ФОП ОСОБА_7 в якості оплати, згідно з видатковою накладною БТВ00036115 від 21 травня 2014 року, за поставлені товари в магазин, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Отримані грошові кошти обвинувачений ОСОБА_4 до каси ФОП ОСОБА_5 не вніс, привласнивши їх, в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин встановлених судом, наведених вище, повністю визнав, суду пояснив, що він, згідно з трудовим договором від 01 серпня 2013 року, працював на посаді менеджера зі збуту у фізичної особи підприємця ОСОБА_5 та являвся матеріально відповідальною особою. У період часу з 14 травня 2014 року по 10 червня 2014 року він отримував грошові кошти від суб`єктів господарювання в якості оплати за поставлений раніше товар, однак грошові кошти у касу ФОП ОСОБА_5 не здавав, а привласнив їх, в подальшому ними розпорядився на власний розсуд. У вчиненому щиро каявся, просив суд суворо його не карати. Злочин вчинив через скрутне матеріальне становище. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 визнає повністю і найближчим часом збирається його відшкодувати.
Представник потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 , згідно з трудовим договором від 01 серпня 2013 року, працював на посаді менеджера зі збуту у фізичної особи підприємця ОСОБА_5 та являвся матеріально відповідальною особою. У період часу з 14 травня 2014 року по 10 червня 2014 року ОСОБА_4 отримував гроші від суб`єктів господарювання в якості оплати за поставлений раніше товар, однак гроші у касу ФОП ОСОБА_5 не здавав, а привласнив їх. Просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого 54937 гривень 50 копійок.
Враховуючи, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що згідно зі ст. 349 ч. 3 КПК України у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що їх слід кваліфікувати за ст. 191 ч. 1 КК України привласнення чужого майна, яке було ввірене особі.
При встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі з випробуванням з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обслуговуванням товарно матеріальних цінностей.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 у розмірі 54937 гривень 50 копійок, як обґрунтований і визнаний обвинуваченим ОСОБА_4 , слід повністю задовольнити.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обслуговуванням товарно матеріальних цінностей строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки.
Відповідно до ст. 76 ч. 1 п.п. 2, 3, 4 КК України зобовязати обвинуваченого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в кримінально виконавчу інспекцію для реєстрації.
Цивільний позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 54937 (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот тридцять сім) гривень 50 копійок матеріальної шкоди.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя: