Провадження 11-кп/792/306/15
Справа № 683/3532/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України Доповідач Задворний
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Хмельницький

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000754, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Староконстянтинівського районного суду від 04 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

цим вироком:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого Старокостянтинівським райсудом: 24 грудня 2008 року за ст.ст.122 ч. 1, 186 ч. 2, 70, 75 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням і з встановленням іспитового строку 2 роки; 28 квітня 2009 року за ст.ст.186 ч. 2, 71 КК України на 5 років позбавлення волі. 06 лютого 2014 року звільненого з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання,-

засуджено за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання йому постановлено рахувати з 04 березня 2015 року, зарахувавши в зазначений строк час утримання під вартою з 15 жовтня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 471 грн. 74 коп. судових витрат за проведення товарознавчих експертиз на користь держави.

Цивільний позов потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_9 залишено без розгляду згідно заяви останнього.

Питання про речові докази вирішено згідно вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду близько 22 год. 23 вересня 2014 року ОСОБА_7 , в стані алкогольного сп`яніння, поблизу буд.№18 по вул. І.Федорова в м.Старокостянтинів, з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 , наніс два удари кулаками в живіт потерпілого від чого той впав на землю. Після цього ОСОБА_7 , схопивши ОСОБА_9 руками за верхній одяг, потягнув його до пам`ятника «Танк» неподалік перехрестя вулиць Івана Федорова та Грушевського в м.Старокостянтинові, де наніс потерпілому не менше п`яти ударів ногами по тілу та не менше трьох ударів кулаками в голову, спричинивши ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_7 , скориставшись безпорадним станом потерпілого, який лежав на землі, відкрито викрав з кишені штанів ОСОБА_9 мобільний телефон «Samsung S5230» у захисному чохлі з сімкарткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з грошима на рахунку, зарядний пристрій до телефону загальною вартістю 328 грн. 46 коп., чоловічі кросівки чорного кольору вартістю 84 грн., в які був взутий потерпілий, а всього на загальну суму 412 грн. 46 коп.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та з доповнень до неї, він просить вирок місцевого суду змінити і перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України та застосувати ст.ст. 69, 75 КК України.

Зазначає, що мобільним телефоном потерпілого він заволодів шляхом крадіжки, а кросівки не викрадав, ударів ОСОБА_9 не наносив.

Вважає, що потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 обмовили його у скоєному грабежі та дали неправдиві свідчення.

Також звертає увагу на те, що місцевий суд не дав належної оцінки показанням потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 під час їх одночасного допиту з ним на досудовому слідстві.

На його думку судом не було досліджено та не з`ясовано причини фальсифікації допиту свідків під час досудового слідства, а саме обставини вилучення кросівок потерпілого у свідка ОСОБА_10 .

Вважає, що між показаннями потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 є суттєві суперечності, які не взяв до уваги місцевий суд.

В своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_8 просить перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 186 КК України на ст. 185 КК України та призначити останньому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

На думку захисника у справі відсутні докази того, що ОСОБА_7 відкрито заволодів майном ОСОБА_9 , а останній давав суперечливі показання на досудовому слідстві і в суді. Сам обвинувачений стверджував, що мобільний телефон у потерпілого він таємно викрав ще у будинку.

Також не було враховано те, що ОСОБА_7 добровільно видав мобільний телефон працівникам міліції.

Заслухавши: доповідь судді апеляційного суду; доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про необхідність зміни вироку місцевого суду з підстав, зазначених в їх апеляційних скаргах; думку прокурора про законність та обгрутованість вироку, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до висновку, що вони підлягають до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у повторному відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого за наведених у вироку обставин ґрунтується на доказах, одержаних у встановленому законом порядку, досліджених в судових засіданнях, належно оцінених судом, і він є обгрунтованим.

Посилання в апеляційних скаргах на те, що досудове слідство проведено неповно та однобічно, а суд розглянув кримінальне провадження необєктивно і ОСОБА_7 грабежу не вчиняв, безпідставні.

Ці заперечення проти звинувачення детально розглядались судом першої інстанції та спростовані слідуючими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що біля будинку ОСОБА_7 наніс йому два удари кулаками в живіт, від чого він впав, а потім поволік його до пам`ятника «Танк». Там ОСОБА_7 наніс йому удари ногами по тілу та кулаками в обличчя і витягнув з кишені його штанів мобільний телефон «Samsung S5230» у захиcному чохлі, з сім карткою «Київстар» і з 7 грн. на рахунку, зарядний пристрій до цього телефону, а також зняв з ніг кросівки чорного кольору. Присутній при побитті ОСОБА_10 просив ОСОБА_7 не бити його та не чіпати речі.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 204 у ОСОБА_9 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів: в поперековій ділянці справа, в проекції 8-9 ребер справа по середньо-підмишечній лінії, в поперековій ділянці зліва, в проекції 9-10 ребер зліва по задньо-підмишечній лінії, в правій навколоочній ділянці, в ділянці спинки носа посередині, що могли виникнути 23 вересня 2014 року від ударів кулаками, взутими ногами сторонньої особи, а садна на задній поверхні лівого ліктьового суглобу могли виникнути від дій тертя тупих твердих предметів із обмежуючою поверхнею або при ударі об такі, можливо за обставин, зазначених потерпілим. (т. 1, а.к.п. 29)

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що ввечері 23 вересня 2014 року біля будинку АДРЕСА_2 . Федорова ОСОБА_7 двічі вдарив ОСОБА_9 в живіт, від чого останній впав. Далі ОСОБА_7 за одяг поволік ОСОБА_9 до пам`ятника «Танк» і там продовжував бити останнього.

З показань свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні вбачається, що ввечері 23 вересня 2014 року за місцем її проживання в будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_7 , який був в стані алкогольного сп`яніння, став чіплятись до її гостей, в тому числі і до ОСОБА_9 .. Тоді її співмешканець ОСОБА_10 вигнав усіх з будинку. Через деякий час ОСОБА_7 повернувся з мобільним телефоном «Samsung S5230».

Той факт, що ОСОБА_7 виходив з будинку, а через деякий час повернувся підтвердив в судовому засіданні і свідок ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_13 показала, що ОСОБА_7 дав їй сім картку з мобільного телефону ОСОБА_9 , яку вона загубила.

За даними протоколу огляду, 02 жовтня 2014 року ОСОБА_7 в службовому кабінеті № 406 в приміщенні Старокостянтинівського РВ УМВСУ в Хмельницькій області добровільно видав належний потерпілому ОСОБА_9 мобільний телефон «Samsung S5230», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи 226 грн. 46 коп. (т. 1, а.к.п. 34-36, 49-52).

Відповідно до довідок вартість зарядного пристрою та чохла до мобільного телефону «Samsung S5230» станом на 23 вересня 2014 року становила, відповідно, 40 і 40 грн. (т. 1, а.к.п. 43,44)

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що мобільний телефон потерпілого ОСОБА_9 він таємно викрав ще в будинку, а біля памятника «Танк» потерпілого побив свідок ОСОБА_10 , який обшукав останнього та зняв з ніг кросівки. А коли його через деякий час викликали в міліцію, тоді він і видав мобільний телефон «Samsung S5230» потерпілого.

Доводи апеляційних скарг про неправильність покладення в основу вироку показань потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 безпідставні, оскільки вони були послідовними і суттєвих протиріч між ними немає.

Певна розбіжність в їх показаннях пояснюється тим, що всі вони перебували в стані алкогольного спяніння.

Крім того, показання потерпілого та свідка ОСОБА_10 обєктивно підтверджуються і висновком судово-медичної експертизи, підстав сумніватися в правильності та обгрунтованості якого в апеляційного суду немає.

Тому показання потерпілого та зазначених свідків правомірно визнані місцевим судом належними та допустимими та обгрунтовано покладено в основу вироку.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що потерпілий та ряд свідків його обмовили у вчиненному грабежі голослівне і будь-якими доказами не підтверджене.

Уся сукупність доказів у кримінальному провадженні була ретельно проаналізована судом першої інстанції, що дало можливість дійти обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненному злочині.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження ОСОБА_7 про те, що після побиття потерпілого ОСОБА_9 свідком ОСОБА_10 , останній і обшукав кишені потерпілого та зняв з нього кросівки, оскільки вони спростовані показами зазначених осіб і розцінює їх як намагання обвинуваченого уникнути відповідальності саме за грабіж.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 , застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого ОСОБА_9 , відкрито викрав у нього мобільний телефон із зарядним пристроєм і останній усвідомлював протиправний характер дій обвинуваченого, який раніше вже вчиняв грабіж, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України і підстав для перекваліфікації на ч. 2 ст. 185 КК України, як про це ставиться питання в апеляційних скаргах, не вбачається.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_7 заволодіння ним шляхом грабежу і кросівками потерпілого з наступних міркувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, і це знайшло відображення в ч. 4 ст. 17 КПК України, обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечує факт заволодіння кросівками потерпілого.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що не бачив щоб ОСОБА_7 знімав кросівки з ніг ОСОБА_9 . Більш того, він пояснив, що ці кросівки він знайшов у льосі наступного дня та взув їх і носив до моменту вилучення їх працівниками міліції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що достатніх доказів того, що саме ОСОБА_7 зняв кросівки з ніг потерпілого, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, здобуто не було.

Покарання ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненного злочину, особи винного та обставин, що помякшують та обтяжують його і воно є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 раніше двічі судимий за скоєння грабежів та судимості не погашені та не зняті, аналогічний злочин вчинив через 7 місяців з дня звільнення з місць позбавлення волі, підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України апеляційна інстанція не знаходить.

В результаті перевірки матеріалів кримінального провадження не було встановлено таких порушень кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції повно та всебічно розхглянути справу і постановити законний та обгрунтований вирок.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 408, 418, 419, 426, 532 ч. 4 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задовільнити частково.

Вирок Старокостянтинівського районного суду від 04 березня 2015 року стосовно ОСОБА_7 змінити.

Виключити з обвинувачення ОСОБА_7 вчинення ним відкритого викрадення кросівок чорного кольору вартістю 84 грн. у потерпілого ОСОБА_9 .

У решті цей же вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили після її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційною інстанцією, а обвинуваченим ОСОБА_7 , який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:/підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2