У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Лавренюка М.Ю., Заголдного В.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 21 червня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1на вирок Лисичанського міського суду
Луганської області від 12 квітня 2006 року яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше судимого
31.05.2005р. Лисичанським

міським судом
Луганської області за

ч. 1 ст. 263, ч. 1
ст. 309 КК України на

3 роки позбавлення
волі, звільненого на

підставі ст. 75 КК
України від відбування

покарання з
випробуванням з іспитовим

строком 2 роки, -

засуджено
за ч. 3 ст. 187 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією
половини майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків ОСОБА_1 остаточно визначено 8 років 6 місяців позбавлення
волі з конфіскацією половини майна, яке є його власністю.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1в доход держави 1162 грн. 19 коп. та судових
витрат 117 грн. 70 коп.

В апеляційному порядку справа щодо
ОСОБА_1не розглядалася.

ОСОБА_1визнано винним у тому, що він 9 червня 2005 року, в
період між 21 та 22 годинами, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою з особою,
матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, проникли в кв. АДРЕСА_1, де вчинили напад на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з метою заволодіння їх майном, поєднаний з насильством,
небезпечним для життя та здоров'я осіб, які
зазнали нападу. Під час нападу ОСОБА_2 були заподіяні середньої тяжкості
тілесні ушкодження, а ОСОБА_3 - легкі тілесні ушкодження, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1 зазначає, що прийшов до помешкання потерпілих з метою забрати речі
своєї співмешканки, не наносив потерпілим такої кількості тілесних ушкоджень,
як зазначено у вироку, потерпілі обмовили його, стверджує, що мало місце
обопільне спричинення тілесних ушкоджень та він перебував у стані необхідної
оборони, посилається на неповноту досудового та судового слідства, інші
порушення кримінально-процесуального закону, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить вирок щодо нього скасувати, а справу
направити на нове розслідування.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_1у вчиненні розбою за обставин,
викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, зокрема,
послідовних, детальних та узгоджених між собою показаннях потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про обставини вчинення ОСОБА_1 та іншою особою на них
розбійного нападу, даними протоколів очних ставок, висновків судово-медичних
експертиз, іншими матеріалах справи.

Що стосується посилань у касаційній скарзі засудженого на
невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам
справи, безпідставності його засудження за розбій та перебування його в стані
необхідної оборони, то вони суперечать зібраним по справі доказам.

Ці твердження спростовуються показаннями зазначених вище
потерпілих, які під час досудового слідства та в суді давали узгоджені
показання про обставини вчинення ОСОБА_1 розбою. Даних, які би свідчили про перебування
останнього в стані необхідної оборони є надуманими, оскільки з показань
потерпілих, не довіряти яким у суду не було підстав, ОСОБА_1 з іншою особою увірвалися в
квартиру ОСОБА_2, почали завдавати йому, а потім і ОСОБА_3 тілесні ушкодження, вимагали
повернення сумки та мобільного телефону чи 100 доларів США.

Твердження у скарзі про те, що вказана потерпілим
кількість завданих йому ударів не відповідає дійсності є безпідставними,
оскільки показання ОСОБА_2 щодо характеру, локалізації та кількості заподіяних йому
тілесних ушкоджень повністю узгоджуються з даними висновку судово-медичної
експертизи.

Посилання у касаційній скарзі
засудженого на те, що вчинене ним було викликано поведінкою потерпілого, який
не хотів віддавати речі, які належали його співмешканці, на правильність
кваліфікації дій не впливають.

Аналіз усіх доказів дає підстави
касаційному суду зробити висновок про правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за
ч. 3 ст. 187 КК України.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону України не
виявлено.

Покарання засудженому ОСОБА_1 призначено з додержанням вимог ст. 65 КК
України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та даних про
особу винного. Підстав для пом'якшення
покарання колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

У задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 відмовити.

С у д д і :

Редька А.І. Лавренюк
М.Ю. Заголдний В.В.