Справа № 307/559/15-к
Провадження № 1-кп/307/158/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21.01.2015 року за №0000125 відносно обвинувачених:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, за участю:

прокурора: ОСОБА_5

адвоката: ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_7

обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2014 року близько 03 години ночі, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , знаходячись в смт. Усть-Чорна по вул. Верховинській біля Усть-Чорнянської ЗОШ І-ІІІ ступенів, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, викрали з узбіччя дві саморобні металеві урни для сміття належні ОСОБА_7 , вартість яких, згідно висновку експерта від 28.01.2015, становить 800 гривень, внаслідок чого заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 800 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_3 ствердив, що він дійсно 07.07.2014 року разом з ОСОБА_4 знаходячись в смт.Усть-Чорна по вул.Верховинській біля Усть-Чорнянської ЗОШ І-ІІІ ступенів, викрали з узбіччя дві саморобні металеві урни для сміття. У вчиненому щиросердечно розкаюється. Просить угоду про примирення затвердити.

В судовому засіданні ОСОБА_4 ствердив, що він дійсно 07.07.2014 року разом з ОСОБА_3 знаходячись в смт.Усть-Чорна по вул.Верховинській біля Усть-Чорнянської ЗОШ І-ІІІ ступенів, викрали з узбіччя дві саморобні металеві урни для сміття. У вчиненому щиросердечно розкаюється. Просить угоду про примирення затвердити.

09.02.2015 року між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, щодо узгодженого покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки та згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк терміном в 1 рік та покласти на нього зобов`язання, передбачені п.п. 2,3 ст.76 КК України, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України.

09.02.2015 року між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, щодо узгодженого покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки та згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк терміном в 1 рік та покласти на нього зобов`язання, передбачені п.п. 2,3 ст.76 КК України, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даних угод про примирення, суд виходить з наступного.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченим, узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнали себе винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, в обсязі підозри, погодилися на застосування до них узгодженого виду і розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснили, що вони розуміють надані їм законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення і що здатні реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просили угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угод є добровільним. Зобов`язання взяті на себе обвинуваченими за угодою про примирення можливі для виконання.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинувачених за ч.2 ст.185 КК України є правильною. Злочин у вчиненні якого обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнали себе винуватими, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості і відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що угоди підлягають затвердженню, оскільки відповідають вимогам ст. 471 КПК України. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можуть виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджена міра покарання - у вигляді обмеження волі з застосуванням ст.75 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинувачених та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених в ст. 65 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази після вступу вироку в законну силу повернути власнику.

Процесуальних витрат немає.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Затвердити угоди від 09 лютого 2015 року, про примирення між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000125 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 09 лютого 2015 року покарання, у вигляді обмеження волі на строк 2 роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк терміном в 1 рік та покласти на нього зобов`язання, передбачені п.п. 2,3 ст.76 КК України:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 09 лютого 2015 року покарання, у вигляді обмеження волі на строк 2 роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк терміном в 1 рік та покласти на нього зобов`язання, передбачені п.п. 2,3 ст.76 КК України:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази після вступу вироку в законну силу повернути власнику.

Процесуальних витрат немає.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Тячівського

районного суду: ОСОБА_1