Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
04 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Секретаря судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Рівне кримінальне провадження №10003030 за апеляційною скаргою заступника прокурора ОСОБА_5 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ч.2 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 ,

З участю прокурора: ОСОБА_7 .

Обвинуваченого: ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського міського суду від 09 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним за ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання 4 роки позбавлення волі із застосування ст..75 КК України звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Відповідно до п.2,3,4 ст.76 КК України покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтись для реєстрації в органи КВІ.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 2254, 56 коп. витрат на залучення експерта в дохід держави.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів.

Як встановив суд, 08 травня 2014 року, приблизно о 12 год., ОСОБА_6 , керуючи автомобілем СНЕRY YAGG SOR7130S21, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул.С.Бандери в м.Рівне, зі сторони вул.Відінської у напрямку вул.Кн.Ольги, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що позначений дорожньою розміткою 1.14.1 та дорожніми знаками 5.35.1-5.35.2 «Пішохідний перехід», в порушення пунктів 2.3, 12.1, 18. Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки і не врахував її, не вибрав безпечну швидкість руху, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину по пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху вказаного транспортного засобу та допустив наїзд на останнього, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду.
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_8 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, від яких він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у Рівненській центральній міській лікарні, а автомобіль зазнав механічних пошкоджень.
Порушення ОСОБА_6 вимог пунктів 12.1 і 18.1 Правил дорожнього руху згідно яких під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, та при наближені до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку з скоєнням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.
Дії ОСОБА_6 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині не призначення додаткового покарання. В обґрунтування зазначає, що при винесенні вироку судом не враховано, що злочин згідно ст..12 КК України є тяжким. Вказує, що не застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст..75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки покласти обов`язки передбачені п.2,3,4 ст.76 КК України

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який просить залишити вирок суду без зміни, думку прокурора ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просить скасувати вирок в частині покарання та призначити додаткове покарання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у кримінальному правопорушенні відповідає фактичним обставинам справи і учасниками апеляційного розгляду не оспорюються, оскільки справи розглядались в порядку вимог ст..349 КПК України.
Кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України є правильною, і в апеляційній скарзі не оспорюється.
Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що судом при призначенні покарання не враховано тяжкість злочину, а саме покарання є надто м`яким, через незастосуванням додаткового покарання у виді позбавлення прака керування транспортним засобом колегія суддів вважає необґрунтованим. Саме за ч.2 ст.286 КК України відповідальність наступає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керують транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого і передбачено покарання з позбавленням права керування транспортним засобом або без такого. Суд першої інстанції у відповідності з вказаною нормою закону визначив покарання, що відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого, оскільки обвинувачений вчинив злочин вперше, у вчиненому щиро розкаявся, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні малолітню дитину та відсутність претензій з боку потерпілих.
Крім того, суд дійшов правильного висновку про незастосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування обвинуваченому, оскільки це є одним із джерел існування його сім`ї і його застосування позбавить обвинуваченого можливості її належного утримання.
При апеляційному розгляді встановлено, що обвинувачений працевлаштовується згідно довідки ТзОВ «Мак Вад» водієм.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що призначене судом першої інстанції покарання є достатнім і справедливим, яке відповідає вимогам ст..50, 65 КК України, а тому підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:
Вирок Рівненського міського суду від 09 грудня 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 , - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3