УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07
березня 2007 року м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої -
судді Стефанів Н.С.

суддів Ладики ЯЛ.,
Томенчука Б.М.

з участю прокурора Вирсти Т.П.

захисника ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у у відкритому судовому засіданні за апеляцією прокурора, який
брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, та засудженого ОСОБА_2 на
вирок Тисменицького районного суду від 22 грудня 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, уродженець та житель АДРЕСА_1 працює водієм в ПП „Марко" м. Львова, з
середньою освітою, одружений , не судимий, громадянин України,
засуджений за ст. 286 ч.3 КК України на
сім років позбавлення волі, з
позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Запобіжний
захід відносно засудженого до вступу
вироку в законну силу залишено без змін - тримання під вартою.

Строк відбування
покарання постановлено рахувати з 11 вересня 2006

року.

Цивільні позови
задоволено частково. Постановлено стягнути
із

засудженого
ОСОБА_2 на користь потерпілих:

Справа
11-115 за 2007 рік Головуючий
1 інстанції Струтинськнй P.P.

Категорія
ст. 286ч.3 КК України Доповідач
Стефанів Н.С.

ОСОБА_3- 565.71
грн. майнової шкоди та 6000 грн. моральної шкоди; ОСОБА_8- 10000 грн. моральної
шкоди; ОСОБА_4 -2614.68 грн. матеріальної шкоди та 30000 грн.моральної шкоди;
ОСОБА_5 -9849 грн. майнової шкоди та 25 000 грн. моральної шкоди;

Постановлено стягнути з засудженого судові витрати на користь експертних
установ.

Закрито провадження за позовом ОСОБА_6 до засудженого про стягнення
майнової та моральної шкоди в зв"язку з відмовою від позову.

Цивільні позови Івано-Франківської ОКЛ до засудженого про відшкодування
витрат на стаціонарне лікування потерпілих залишено без розгляду.

За вироком судуОСОБА_2 визнано винним в тому, що він
ІНФОРМАЦІЯ_2 біля 14 годин, керуючи автомобілем марки MAN реєстраційний
НОМЕР_1 на відрізку автодороги
„Мукачево-Львів" між с
Вікторів Галицького району та с
Тязів Тисменицького району рухався в напрямку міста Івано-Франківська, при
наближенні до примикання другорядної дороги Тязів-Снятин, засуджений не обрав
безпечну швидкість руху, проявив неуважність, перетнув горизонтальну дорожню
розмітку, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем
„Опель кадет"
під керуванням водія ОСОБА_9, в салоні якого знаходилось п"ять пасажирів,
чим грубо порушив пункти 1.2, 1.3, 1.5, 2.3 б), 10.1, 11.2, 11.4, 12.1, 34
Правил дорожнього руху.

Внаслідок цього загинули водій ОСОБА_9, пасажири ОСОБА_10, ОСОБА_11, а
потерпілі ОСОБА_4, ОСОБА_8 отримали тяжкі тілесні ушкодження, потерпілий
ОСОБА_3 - тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

В апеляції прокурор важає вирок суду незаконним в зв'язку з м'якістю
призначеного покарання. Просить вирок суду скасувати та постановити новий
вирок, яким призначити засудженому більш суворе покарання.

До початку розгляду справи в апеляційному суді прокурор свою апеляцію
відкликав.

Засуджений в своїй апеляції вважає вирок суду незаконним через надто суворе
покарання, вказує, що судом не враховано ряд помякшуючих покарання обставин.

Просить вирок змінити, застосувати ст. 69 КК України та
пом'якшити йому покарання.

Заслухавши
доповідь судді Стефанів Н.С., пояснення засудженогоОСОБА_2 та його захисника,
які підтримали апеляцію, потерпілихОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
які заперечили апеляції засудженого, думку прокурора, яка вважає апеляцію
безпідставною, а вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція до
задоволення не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його
висновок про доведеність виниОСОБА_2 у злочині, за який його засуджено, є
обґрунтованим та не оспорюється в апеляції.

Дії
засудженого за ст. 286 ч.3 КК України
кваліфіковано правильно.

Призначаючи покарання засудженому, суд в повній мірі врахував суспільну
небезпечність вчиненого злочину, його наслідки, особу винного та обставини, які
пом'якшують покарання, в тому числі ті, на які посилається в апеляції
засуджений.

Що стосується твердження засудженого про те, що судом не
враховано як пом"якшуючу покарання обставину наявність у нього на
утриманні дружини та дочки, то воно є безпідставним, оскільки згідно матеріалів
справи ці особи є повнолітніми і працездатними.

Апеляційних підстав для пом'якшення покарання засудженому
із застосуванням ст. 69 КК України, про що йдеться в апеляції, колегією суддів
не встановлено.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Тисменицького районного
суду від 22 грудня 2006 року відносно нього, - без зміни.