Дата документу Справа № 331/5931/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/5931/14-к Головуючий у 1 інстанції
Провадження № 11сс/778/467/14 ОСОБА_1
Категорія ст.193 Доповідач у 2 інстанції
КПК України ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ст. прокурора Запорізької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України , стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, який має середню освіту, одруженого, який має на утриманні малолітніх дітей, який призваний на військову службу 09 квітня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаду старшого навідника військової частини НОМЕР_1 , солдата.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 409 КК України, вчиненого за наступних обставин.

Як зазначено в клопотанні, 25 липня 2014 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_7 , перебуваючи на опорному пункті підрозділу військової частини НОМЕР_2 , який дислокується поблизу АДРЕСА_2 , діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з іншими військовослужбовцями військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , відмовився від несення обов`язків військової служби в бойовій обстановці, чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 409 КК України.

Відомості про злочин, передбачений ч. 3 ст. 409 КК України, внесені 28 липня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 000046.

1 серпня 2014 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 409 КК України.

04 серпня 2014 року ст. прокурор Запорізької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із Запорізьким прокурором з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України застосувавши інший запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків не відлучатися з пункту несення служби, місця дислокації, як військовослужбовця або місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду; з`являтися до органів досудового слідства і суду за першим викликом, у призначений час; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого пункту несення служби, місця дислокації або проживання, суддя виходив з того, що прокурором не доведені обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала слідчого судді необґрунтована, посилаючись на тяжкість можливого покарання, вказує на можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, знищити, сховати, спотворити, будь-яку із речей і документів, що мають значення для встановлення обставин злочину, впливати на свідків, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином або вчинити нове кримінальне правопорушення, просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Переглядаючи відповідно до вимог ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 не оспорюється в апеляційному порядку. Як встановлено судом першої інстанції, надані суду докази доводять наявність обґрунтованої підозри, яка висунута ОСОБА_7 .

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність викладених вище ризиків, перелік яких встановлений п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ст. 176 КПК України передбачено, які запобіжні заходи можуть бути застосовані до підозрюваних., та визначено що найбільш суровим запобіжним заходом є тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя виконав вимоги ст. ст. 176, 177, 178,193, 194 КПК України, та врахував, що прокурором не було доведеним недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При апеляційному розгляді прокурором також не надані докази, які могли слугувати підставою для висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді отримання під вартою, а також не наведені жодні докази, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Твердження прокурора про тяжкість кримінального правопорушення в скоєнні якого підозрюється особа, не є достатнім для застосування найбільш сурового, відповідно до вимог ч. 3 ст. 176 КПК України запобіжного заходу. Зазначена обставина повинна враховуватися у сукупності з іншими обставинами.

Слідчий суддя, приймаючи рішення про відмову у застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обираючи до останнього більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням певних обов`язків, обґрунтовано взяв до уваги що останній з квітня 2014 року є військовослужбовцем, якого мобілізовано до Збройних сил України, і який приймав участь у проведенні Антитерористичної операції; на даний час перебуває на службі в межах постійної дислокації військової частини НОМЕР_3 ; є особою, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалась; позитивно характеризується за місцем проживання та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Доводи апеляції прокурора не спростовують висновки слідчого судді, а тому, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Істотних порушень вимог КПК України, які згідно ст. 409 КПК Украйни є підставою для скасування судового рішення, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу Запорізького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ст. прокурора Запорізької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та обрано підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України , залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України, ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу, оскарженню в касаційному порядку не підлягають. Ухвала набирає законної сили негайно.

Судді: