Справа № 461/2141/14-к
Провадження № 1-кс/461/943/14
УХВАЛА
Іменем України

28.02.2014 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю слідчого ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на майно,

в с т а н о в и в :

26 лютого 2014 року ОСОБА_4 звернулась з клопотанням про скасування арешту на майно, а саме на нежитлове приміщення цокольного поверху будинку АДРЕСА_1 (літ. 1-1, 1-2, 1-3, 1-4), яке належить їй на праві приватної власності. Клопотання мотивує тим, що такий арешт є незаконним, оскільки вона на законних підставах придбала вказане приміщення, уклавши відповідний договір, який у встановленому порядку був посвідчений нотаріусом. Також зазначає, що на час придбання нею приміщення у ОСОБА_5 , воно ніким (крім його власника) не використовувалось, не перебувало в оренді, не було передано як вклад у статутний фонд товариства. Окрім того, посилається на ст.41 Конституцій України, ст.174 КПК України.

ОСОБА_4 в суд для розгляду клопотання про скасування арешту не з`явилась.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, матеріали кримінального провадження №00004173, заслухавши пояснення слідчого та думку прокурора, які клопотання заперечили з тих підстав, що існують достатні підстави вважати, що вказане приміщення може бути набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення, на даний час існує потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою запобігання його подальшого відчуження, а також відшкодування збитків потерпілій стороні, приходжу до наступного висновку.

Слідчим відділом Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №00004173, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Як видно з матеріалів кримінального провадження №00004173, а саме заяви ОСОБА_6 , в період часу з жовтня 2013 року по листопад 2013 року невстановлена слідством особа здійснила підробку правовстановлюючих документів на нерухоме майно, на підставі яких заволоділа нежитловим приміщенням, що розташоване на першому (цокольному) поверсі по АДРЕСА_1 .

27.12.2013 р. ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова накладено арешт на на нежитлове приміщення цокольного поверху будинку АДРЕСА_1 (літ. 1-1, 1-2, 1-3, 1-4), яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1,2,3 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Згідно ч.4 ст.170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити, так як арешт накладений з метою запобігання його подальшого відчуження, а також відшкодування збитків потерпілій стороні. Окрім того, беручи до уваги достатність доказів, що вказують на можливе набуття зазначеного приміщення в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, про що свідчать протокол допиту свідка ОСОБА_7 , лист Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 26.12.2013 року про вжиття заходів реагування в межах компетенції, повідомлення Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 26.12.2013р., договір оренди від 23.10.2009 року, вважаю посилання ОСОБА_4 на незаконність накладення арешту безпідставними.

Разом з тим, вважаю за необхідне зазначити, що арешт, накладений на вищезгадане нерухоме майно, не позбавляє власника права ним користуватися, а тому посилання ОСОБА_4 на неможливість реалізації конституційного права на користування своєю власністю являється безпідставним.

Керуючись ст.ст. 168, 170, 171, 173, 174 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні клопотання.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області, в строки, передбачені ст.395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1