18.02.2015 Справа № 363/5246/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2015 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді кримінальне провадження за № 0001660 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимий 12 серпня 2013 року Сквирським районним судом Київської області за частиною 2 статті 185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік; ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 22 серпня 2014 року звільнений від відбування покарання, з урахуванням статті 89 КК України судимості немає, у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 15 частини 1 статті 185 КК України, судовим слідством

ВСТАНОВИВ:
21 жовтня 2014 року, на протязі дня ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 вживав спирті напої. Коли спиртні напої закінчились, у ОСОБА_5 , який на той час працював на території будівництва багатоповерхового будинку ТОВ «БМУ-№5» за адресою: с. Нові Петрівці виник умисел вчинити таємне викрадення чужого майна.
Так, реалізуючи свій злочинний намір направлений на вчинення крадіжки, останній запропонував ОСОБА_6 допомогти йому перенести металеві опорні стійки з одного під`їзду в інший, при цьому не повідомивши ОСОБА_6 щодо наміру вчинити крадіжку.
Підійшовши до території будівництва останні проникли шляхом вільного доступу, через задні вхідні ворота, на територію ТОВ «БМУ-№5» та зайшовши до під`їзду №5, де на третьому поверсі виявили опорні металеві горизонтальні стійки під опалубку, довжиною 1,8 м., діаметром 50мм., марки «S20250», з корисливих мотивів, умисно, шляхом вільного доступу намагався винести металеві стійки з даної території.
Однак, ОСОБА_5 свій злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки перетягуючи вище вказані стійки на один поверх нижче, від місця де вона знаходились, останній був зупинений та затриманий одним із охоронців ТОВ «БМУ-№5» та добровільно зізнався у спробі вчинення крадіжки.
Відповідно до положень статті 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з урахуванням думки учасників процесу, які не заперечували проти цього.

При цьому судом з`ясовано, добровільність та вільне волевиявлення, прокурора, обвинуваченого та представника потерпілого, щодо правильного розуміння ними наслідків, щодо позбавлення їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку у такому випадку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому злочині визнав, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати, повідомивши, що 21 жовтня 2014 року, перебуваючи в с. Нові Петрівці по вул. Новокиївській поблизу будівництва багатоповерхового житлового будинку розпивав алкогольні напої разом з наглядно йому знайомим на ім`я ОСОБА_7 . Після того, як у них закінчилися алкогольні напої він попросив ОСОБА_7 піти разом з ним і допомоги перенести опорні стійки з одного під`їзду в інший, маючи на меті в подальшому здати їх до пункту прийому металобрухту та на отримані кошти купити спиртні напої. В подальшому він з ОСОБА_7 пішли до під`їзду, піднялися на третій поверх, там він взяв дві опорні стійки та поніс їх на вихід, в цей час до нього підійшли працівники будівництва та охоронець, які викликали міліцію.
Допитаний у судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_4 пояснив, що близько двох років він працює на посаді виконроба в ТОВ «БМУ-5». 21 жовтня 2014 року близько 19 год. 20 хв. до нього зателефонував охоронець будівництва ОСОБА_8 та повідомив, що близько 19 год. того ж дня, на території будівництва затримано двох невідомих йому чоловіків, які намагалися вчинити крадіжку металевих стійок, що знаходилися на одному із поверхів в під`їзді № 5 одного з будинків. Приїхавши на територію будівництва він побачив, що крадіжку намагався вчинити наглядно йому знайомий ОСОБА_5 , якій працював у них різноробочим за трудовим договором та перебував на іспитовому терміні, проте на передодні вчинення крадіжки перестав приходити на роботу.
Вважав, що ОСОБА_5 може стати на шлях виправлення. Також, вважав, що міра покарання обвинуваченому не повинна бути пов`язана з позбавленням волі.

Отже, оцінюючи докази у сукупності, відповідно до приписів статті 94 КПК України, судом зазначається про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину за частиною 3 статті 15 частини 1 статті 185 КК України за результатами розгляду кримінального провадження у суді.

Своїми умисними діями, які виразилися у незакінченому замаху на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 15 частини 1 статті 185 КК України, дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за зазначеним кримінальним законом.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відповідно до статті 12 КК України, злочин вчинений обвинуваченим відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про його особу посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вину у вчиненому злочині визнав.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, відповідно до статті 67 КК України судом врахована обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Судом також враховано думку потерпілого щодо призначення обвинуваченому міри покарання, щиру позицію обвинуваченого щодо розкаяння у вчиненому злочині.

За таких обставин, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, з урахуванням усіх обставин вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого та обставин які як обтяжують так і пом`якшують його покарання та його подальшим звільненням від відбування покарання із випробуванням на підставі статті 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

На переконання суду, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 судом не вбачається.
Речові докази по справі металеві опорні стійки в кількості 3 шт., вилучені під час огляду місця події від 22 жовтня 2014 року, передані на зберігання представнику потерпілого, у нього і залишити, так як вони є власністю ТОВ «БМУ-№5».
Процесуальні витрати по справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 369-375 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 15 частини 1 статті 185 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного даним вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України, а саме:

- протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи;

- періодично з`являтись до органу кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Підстави для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 відсутні.

Речові докази по справі металеві опорні стійки в кількості 3 шт., вилучені під час огляду місця події від 22 жовтня 2014 року, передані на зберігання представнику потерпілого, у нього і залишити, так як вони є власністю ТОВ «БМУ-№5».
Процесуальні витрати по справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до статті 395 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя