Справа № 449/1136/14-к
Перемишлянський районний суд Львівської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.06.2015 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого -

судді ОСОБА_1

секретаря -

ОСОБА_2

за участі

прокурора - ОСОБА_3

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого - ОСОБА_8

представника потерпілого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000508 від 01.08.2014 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, освіта середня, не одруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.2.ст.296 КК України

та

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, освіта середня, не одруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2.ст.296 КК України

В С Т А Н О В И В:
Як випливає з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 27.07.2014 року біля 23 години на сходах будинку АДРЕСА_3 , шо ведуть до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 », перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, безпричинно пристав до ОСОБА_8 , кричав, обзивав нецензурними словами, з хуліганських спонукань разом з ОСОБА_5 наносив ОСОБА_8 удари кулаками, ліктем та коліном.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.2 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та вчинено групою осіб.

Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що під час даних хуліганських дій спричинив потерпілому ОСОБА_8 два розриви печінки та гемоперітонеум, що згідно висновку експертизи відноситься до тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.1 ст.121 КК України.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 27.07.2014 року біля 23 години на сходах будинку АДРЕСА_3 , шо ведуть до кафе-бару «Ріо», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_4 , безпідставно почав чіплятись до ОСОБА_8 , кричав, виражався нецензурними словами, з хуліганських спонукань умисно наносив удари руками та ногами в різні частини тіла ОСОБА_8 ..

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.2 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та вчинено групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав частково. Дав такі покази суду. 27.07.2014 року біля 23 години він разом із ОСОБА_10 стояли на сходах будинку АДРЕСА_3 , шо ведуть до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в якому на той час була платна дискотека. До них підійшов потерпілий ОСОБА_8 , який був у нетверезому стані, і щоб не платити за вхід на дискотеку попросив їх покликати з дискотеки його знайому. Вони йому відмовили, після чого він сказав щось до них (що саме обвинувачений не пам`ятає). Однак ці слова йому не сподобались і він підійшов до потерпілого і вдарив його по лиці і потерпілий присів. Після цього ОСОБА_4 взяв потерпілого рукамиза голову і наніс три удари коліном по голові. До нього підбій його знайомий ОСОБА_10 і відтягнув його від потерпілого. В цей час до потерпілого підбіг ОСОБА_5 і почав теж його бити. Побачивши це обвинувачений ОСОБА_4 підбіг до потерпілого вдруге та вдарив двічі рукою в голову. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що до цього часу знав ОСОБА_5 і перед тими подіями вітався з ним, однак чому ОСОБА_5 вирішив також бити потерпілого йому не відомо.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав частково. Дав такі покази суду. 27.07.2014 року він прийшов з с.Коросно до м.Перемишлян. Незадовго до цих подій він стояв біля сходів біля кафе-бару «Ріо». Побачив обвинуваченого ОСОБА_4 , підійшов до нього і привітався. Після чого відійшов в сторону. Побачивши через деякий час як ОСОБА_4 б`є потерпілого ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_5 (після того як ОСОБА_4 відтягнув його знайомий) підійшов до потерпілого ОСОБА_8 і також вдарив 2-3 рази в голову. Після цього до потерпілого підбіг вдруге ОСОБА_4 і наніс ще декілька ударів. Що спонукало обвинуваченого ОСОБА_5 до таких дій він пояснити не зміг (був п`яний). З огляду на це, ОСОБА_5 заперечив що діяв спільно в групі з ОСОБА_4 .

Потерпілий ОСОБА_8 дав суду наступні покази. 27.07.2014 року він із своєю знайомою ОСОБА_11 біля 23 години були біля дискотеки кафе-бару «Ріо». В приміщенні дискотеки мала знаходитись їх знайома ОСОБА_12 . Потерпілий підійшов до ОСОБА_4 та ОСОБА_10 та попросив їх покликати його знайому. Однак вони йому відмовили. Між ними виникла словесна суперечка під час якої ОСОБА_4 підійшов до нього і вдарив 3-4 рази по обличчі. Після чого удари почав наносити ОСОБА_13 та згодом ОСОБА_14 . Потерпілий також наполягав на тому, що обвинувачений ОСОБА_4 наносив удари лише по обличчі, а обвинувачений ОСОБА_5 бив по корпусу, зокрема наніс два удари ногою в область печінки. Після того обвинувачений ОСОБА_4 відвів потерпілого помитися до колонки і потерпілий пішов до дому. На наступний день потерпілий себе погано почував і ближче до вечора йому викликали швидку, зробили операцію та він пройшов курс лікування. Лікування він продовжує і по даний час. Обвинувачений ОСОБА_4 після даного інциденту неодноразово дзвонив до нього та частково компенсував йому витрати на лікування. Обвинувачений ОСОБА_5 до потерпілого не дзвонив, його здоров`ям не цікавився, не вибачався та не вчинив жодної дії для компенсації шкоди.

Свідок ОСОБА_15 дала суду такі покази. Вона не була очевидцем подій, однак бачила потерпілого на наступний день біля 17 години (відмічали ОСОБА_16 у лісі). Потерпілий був весь жовтий, а біля 19 години йому стало ще гірше і його відвезли на швидку.

Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 пояснили суд, що цього дня напередодні вони відпочивали у ОСОБА_4 в дома. Біля 19-20 години попрощались з ОСОБА_4 і більше його в цей день не бачили.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що цього дня він відпочивав в компанії друзів разом з ОСОБА_4 . Ввечері друзі розійшлися, а він з обвинуваченим ОСОБА_4 пішли до приміщення кафе-бару «Ріо» де була дискотека. В середину ОСОБА_10 не заходив. Коли він стояв з ОСОБА_4 до них підійшов потерпілий і щось сказав їм і ОСОБА_4 (ймовірно образившись) почав бити потерпілого. ОСОБА_4 наніс потерпілому удар головою в голову, потім наніс удар з локтя і 3, 4 удари коліном в голову. Свідок відтягнув ОСОБА_4 від потерпілого. Повернувшись в сторону потерпілого свідок побачив як потерпілого б`є ОСОБА_13 , який бив потерпілого один раз по тулубу та декілька разів по обличчі. Після цього до потерпілого підбіг ще раз ОСОБА_20 і вдарив декілька разів по обличчі. Свідок також підтвердив те, що вини з ОСОБА_13 не були в одній компанії, хоча напередодні бійки він підходив до них і вітався. Під час одночасного допиту свідка з обвинуваченим ОСОБА_5 свідок стверджував, що обвинувачений ОСОБА_4 все ж наніс один удар потерпілому коліном по тулубу, однак куди саме він не бачив. Водночас, свідок також підтвердив, що ОСОБА_5 також наносив удари ногою в живіт.

Свідок ОСОБА_21 дала суду такі покази. Вона разом з потерпілим стояли на сходовій клітці біля кафе-бару «Ріо» де відбувалась дискотека. Вони хотіли покликати з дискотеки знайому, - тому підійшли до обвинуваченого ОСОБА_4 та його знайомого ( ОСОБА_22 ) і попросили їх, щоб вони покликали з дискотеки їх знайому. Потерпілий перекинувся з обвинуваченим декілька словами та ОСОБА_4 почав наносити йому удари. Після цього до потерпілого (з права) підбіг ОСОБА_13 , який наніс потерпілому удар ногою в район печінки. Вона побігла за чоловіком, але коли прийшла, - то нікого вже не було.

Судом також було досліджено висновок експерта №88 додаткова від 15 серпня 2014 року, з якого вбачається, що «у потерпілого ОСОБА_23 виявлено: два розриви печінки та гемоперітеніум у кількості більше одного літра (крововилив в животі), які виникли від дії тупих твердих предметів, утворились не менше ніж від двох ударів, могли утворитись від ударів ногами 27 липня 2014 року при обставинах викладених у постанові та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя… ушкодження … могло утворитись від ударів коліном в ділянку живота з права та малоймовірно виникнення цих ушкоджень внаслідок удару ногою у взутті в ділянку живота зліва». Даний висновок ґрунтувався на тому, що обвинувачений ОСОБА_5 наносив удари ногою в живіт зліва. В той же час, цей же висновок посилається на висновок експерта №81 від 05.08.2014 року в якому стверджувалось, що тілесні ушкодження потерпілого «…утворились не менше ніж від двох ударів, могли утворитись від ударів ногами у взутті 27 липня 2014 року…».

Суд критично оцінює даний висновок (щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень коліном чи ногою), оскільки в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_21 стверджували, що ОСОБА_5 наносив удари ногою в живіт з права (а не зліва, як зазначено з матеріалів досудового розслідування на яких базувався висновок експерта №88 від 15.07.2014 року).Та й свідок ОСОБА_10 стверджував, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нанесли потерпілому по одному удару ногою в живіт.

З огляду на те, що тілесні ушкодження спричинені потерпілому ДВОМА ударами в область печінки (і згадані вище висновки в цій частині співпадають), суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 також причетний до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому. Однак, на підставі ч.3 ст.337 КПК України суд в даному випадку не має права вийти за межі висунутого обвинувачення.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях , які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку , передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Зважаючи на визнання вини обвинуваченими та відсутність у них заперечень щодо обставин викладених в обвинувальному акті (окрім заперечень ОСОБА_5 щодо вчинення хуліганства групою осіб без попереднього зговору), суд все ж таки вважає доведеною вину обвинувачених у інкримінованих їм злочинах.

Суд, відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень (злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин), конкретні обставини справи (його позитивну поведінку після вчинення злочину), дані про його особу (характеризуючі документи, відсутність судимостей).

Згідно зі ст.66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому, а також добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди та надання іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, не має.

З огляду на наявність трьох пом`якшуючих обставин, зважаючи на подальшу поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 (вибачення та примирення з потерпілим, а також відшкодування шкоди) та його особу суд вважає за можливим при призначенні покарання застосувати статтю 69 КК України.

На підставі викладеного, суд вважає, що підсудному ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст.296 КК України у виді позбавлення волі строком один рік та за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши йому остаточне покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання підсудного можливо без ізоляції його від суспільства.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінальних правопорушень (злочин середньої тяжкості), конкретні обставини справи (його байдужу поведінку після вчинення злочину), дані про його особу (характеризуючі документи, відсутність судимостей).

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_5 відсутні.

На підставі викладеного, суд вважає, що підсудному ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст.296 КК України у виді позбавлення волі строком два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання підсудного можливо без ізоляції його від суспільства.

З приводу заявленого цивільного позову, суд вважає, що такий підлягає до часткового задоволення з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та /або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

На підставі ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає серед іншого у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» зазначено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Оскільки, матеріальна шкода завдана потерпілому пов`язана з заподіянням йому тяжких тілесних ушкоджень, які обвинуваченому ОСОБА_5 не інкриміновані, - тому суд вважає, що в цій частині у позові слід відмовити.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позов в цій частині підлягає до часткового задоволення в межах висунутого обвинувачення (за ч.2 ст.296 КК України) розмір якого суд оцінює у сумі 7000 гривень.

Керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 91-94, 127-130, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376, КПК України, ст.ст.65, 66, 67, 69, 75, 76 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання на підставі ст.69 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції і повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком чинності не обирати.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції і повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком чинності не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 моральну шкоду спричинену злочином у розмірі 7000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 частину суми сплаченого судового збору у розмірі 115 гривень 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Перемишлянський райнний суд Львівської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити підсуднім та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1