1-кс/214/14/15
У Х В А Л А
іменем України
13 лютого 2015 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Саксаганського РВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровської області ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2014 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Саксаганського РВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровської області ОСОБА_4 . В своїй скарзі адвокат ОСОБА_3 просить: визнати незаконними дії слідчого СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України капітана міліції ОСОБА_4 з винесення постанови про відмову у задоволенні клопотання від 26.12.2014 року; скасувати постанову слідчого СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України капітана міліції ОСОБА_4 від 26.12.2014 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 від 25.12.2014 року в кримінальному провадженні №0003434 від 14.08.2014 року; зобов`язати слідчого СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України капітана міліції ОСОБА_4 передати ОСОБА_5 вилучений у нього автомобіль Фольксваген Гольф, д.н. НОМЕР_1 на відповідальне зберігання. В обґрунтування своєї скарги вказала, що був зупинений транспортний засіб «Фольксваген Гольф» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_6 , під керуванням водія ОСОБА_5 . Вищевказаний автомобіль було затримано та доставлено на майданчик Саксаганського РВ. За вищевказаними даними були внесені відомості до ЄРДР за № 0003434 від 14.08.2013 року з правовою кваліфікацією ст.. 290 КК України. Вищевказаний автомобіль не визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню та на нього не накладений арешт.

Особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 у судовому засіданні просила скаргу задовольнити по зазначених підставах.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засідання покладався на розсуд суду по вирішенню скарги.

Дослідивши скаргу та додатки до неї, вислухавши думки сторін, приходжу до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 13.08.2013 року слідчим СВ СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України ОСОБА_7 було вилучено автомобіль Фольксваген Гольф, д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору, належний ОСОБА_6 .

Згідно ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16.08.2013 року слідчому Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні клопотання про накладання арешту на автомобіль Фольксваген Гольф, д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

У відповідності до постанови слідчого Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 26.12.2014 року було відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 від 26.12.2014 року про повернення ОСОБА_5 вилученого автомобіля Фольксваген Гольф, д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , червоного кольору.

Вищезазначена постанова слідчого ОСОБА_4 від 26.12.2014 року не мотивована та винесена з грубим порушенням вимог ст.ст. 100 ч.1, 173 ч.3 КПК України тому підлягає скасуванню.

Згідно вимог ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Однак, вважаю, що вимоги особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 щодо визнання незаконними дії слідчого Саксаганського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області щодо винесення постанови про відмову у задоволенні клопотання від 26.12.2014 року задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Частина 2 ст. 307 КПК України, містить вичерпний перелік ухвал слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, а саме: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, рішення, щодо визнання незаконними дії слідчого, виходить за межі, встановленого ч.2 ст. 307 КПК України, переліку ухвал слідчого судді постановлених за результатами розгляду на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування. З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню частково.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 303 -307 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Саксаганського РВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровської області ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України капітана міліції ОСОБА_4 від 26.12.2014 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 від 26.12.2014 року в кримінальному провадженні №0003434 від 14.08.2013 року.

Зобов`язати слідчого СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України капітана міліції ОСОБА_4 повернути ОСОБА_5 вилучений у нього автомобіль Фольксваген Гольф, д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 на відповідальне зберігання.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1