Справа № 1003/4819/2012
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2012 Білоцерківський міськрайонний суд в складі:

головуючий суддя Сливка В. В. ,

при секретарі Святецька Н. В.,

з участю прокурора______________КАНДЗЬОБИ М.В.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченнням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженеця м. Києва, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, всилу ст. 89 КК України несудимого, непрацюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

4 листопада 2011 року, близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_2, прямуючи вул. Осипенко у м. Білій Церкві, почувши чийсь вигук, який, як йому здалося, пролунав з домоволодіння № 42, належного гр. ОСОБА_3, подумавши, що вказаний вигук стосується його та вирішивши з?ясувати причину цього вигуку, зняв з себе куртку, светр та футболку і з оголеним торсом забіг у двір вказаного будинку, де грубо порушуючи громадський порядок, з

мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, розбив та знищив у зазначеному будинку підібраною там же у дворі металевою фомкою п?ять вікон, загальною вартістю 2187 грн. 40 коп., і пошкодив корпус електролічильника, марки «Росток», вартістю 215 грн., завдавши власнику домовлодіння ОСОБА_3 матеріальної

шкоди на суму 2402 грн. 40 коп..

Після цього ОСОБА_2, побачивши неповнолітню ОСОБА_4, котра проходила подвір?ям, підійшов до останньої і, обхопивши її рукою за шию та утримуючи в такому положенні протягом кількох хвилин, став нецензурно лаятись та погрожувати невстановленим особам фізичною розправою.

На крик про допомогу неповнолітньої ОСОБА_5 з будинку вибігла ОСОБА_6 і кинулась до ОСОБА_7, однак по дорозі впала на землю. ОСОБА_4, скориставшись тим, що ОСОБА_8 відволікся, вирвалась з його рук і побігла до сусідів, щоб покликати на допомогу. Побачивши це ОСОБА_6 також забігла до будинку і разом з ОСОБА_9 та двома малолітніми дітьми зачинилась усередині.

ОСОБА_8, продовжуючи свої хуліганські дії, почав стукати у двері, нецензурно лаючись при цьому та погрожуючи ОСОБА_6 і ОСОБА_10 фізичною poзправою, якщо вони йому не відчинять, потім став обходити будинок, шукаючи інший вхід. Скориставшись цим ОСОБА_6 та ОСОБА_10 з дітьми вибігли з будинку і втекли до сусідів.

О 14 год. 15 хв. ОСОБА_2, котрий продовжував свої хуліганські дії протягом 45 хвилин, було затримано працівниками міліції.

Підсудний ОСОБА_2 повністю визнав себе винним у скоєному і в повному обсязі підтвердив факт вчинення 04.11.2011 року, близько 13 год. 30 хв., у дворі будинку № 42 по вул. Осипенко у м. Білій Церкві, за встановлених досудовим слідством обставин, хуліганських дій по відношенню до потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4 та інших громадян. Ствердив, що скоїв злочин через те, що перебував у стані алкогольного сп?яніння. У вчиненому розкаявся.

Повністю визнавши себе винним у скоєному, в повному обсязі погодившись з предявленим обвинуваченням та заявленим у справі потерпілим ОСОБА_3 цивільним позовом, будучи детально ознайомленим з положеннями ст. 299 КПК України, підсудний від подальшого дослідження зібраних у справі доказів відмовився.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_11 у вчиненому доведена в судовому засіданні в повному обсязі предявленого обвинувачення, і що дії підсудного вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе, з мотивів явної неповаги до суспільства, порушення громадського порядку, що супроводжувались особливою зухвалістю, яка виразилась у пошкодженні та знищенні майна потерпілого ОСОБА_3.

Обираючи підсудному покарання суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обтяжуючі відповідальність обставини, як те, що даний злочин підсудний скоїв у стані алкогольного сп?яніння, обставини, що пом?якшують відповідальність, як те, що ОСОБА_2 повністю визнав себе винним, щиросердно розкаявся у вчиненому, добровільно і в повному обсязі відшкодував потерпілому завдані збитки, має на утриманні неповнолітню дитину, враховує особу підсудного, його формально позитивну характеристику з місця проживання, і вважає, що виправлення ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне застосувати до підсудного ст. 75 КК України і, призначивши останньому покарання у виді обмеження волі, звільнити від його відбування з випробуванням та іспитовим строком, з покладенням на підсудного обов?язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Заявлений у справі потерпілим цивільний позов про відшкодування збитків розгляду не підлягає, оскільки під час судового розгляду справи збитки потерпілому в повному обсязі відшкодовано підсудним у добровільному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України , суд -

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 /двох/ років обмеження волі.

На підставі ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки, зобов?язавши засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну постійного місця проживання і регулярно з?являтись на реєстрацію.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком чинності залишити попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Металеву фомку, яка у якості речового доказу зберігається в камері схову речових доказів БЦ МВВС, знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міський суд, протягом 15 діб.

Суддя: В. В. Сливка