Справа № 159/2665/15-к
Провадження № 1-кп/159/154/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Ковель 17 червня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника цивільного позивача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000729 щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та без реєстрації проживаючого у АДРЕСА_1 , неодруженого, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, судимого 27 жовтня 20009 року Ковельським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, 09 грудня 2013 року звільненого по відбуттю строку покарання, 04 грудня 2014 року Старовижівським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі,

про обвинувачення у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_8 , маючи не зняту судимість за вчинення крадіжки, винив повторні крадіжки з проникненням у житло за таких обставин:

17 серпня 2014 року близько 01 години умисно з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, зламавши серцевину замка вхідних дверей, проник у квартиру АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрав ноутбук марки «Леново» вартістю 4000 гривень, телевізор марки «Самсунг» вартістю 3000 гривень, телевізор марки «Фунай» вартістю 5000 гривень, радіоприймач вартістю 200 гривень, 180 пачок цигарок марки «Вісерой» загальною вартістю 1000 гривень, пляшку горілки ємкістю 1л вартістю 100 гривень, одну пляшку коньяку ємкістю 0,7л вартістю 50 гривень, одну пляшку шампанського «Советськое» ємкістю 0,7л вартістю 40 гривень, дві пляшки білого вина ємкістю 0,7л кожна вартістю 40 гривень кожна, що належні ОСОБА_10 , чим завдав останній майнову шкоду на загальну суму 13470 гривень.

27 вересня 2014 року близько 15 години умисно з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, підібравши ключ до вхідних дверей, проник у квартиру АДРЕСА_3 , звідки повторно, таємно викрав один золотий ланцюжок з хрестиком вагою 15,7г вартістю 12000 гривень, золоте кільце вагою 9,4г вартістю 8000 гривень, золоту обручку вагою 4,13г вартістю 4000 гривень, срібне кільце вагою 2г вартістю 300 гривень, срібні сережки вагою 3г вартістю 300 гривень, золотий хрестик вагою 2г вартістю 1000 гривень, позолочені запонки вартістю 1000 гривень, що належні ОСОБА_5 , чим завдав останній майнову шкоду на загальну суму 26 600 гривень.

28 жовтня 2014 року близько 02 години умисно з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, проник через незачинене вікно до приватного будинку, що на АДРЕСА_4 , звідки повторно таємно викрав телевізор марки «Самсунг» вартістю 7000 гривень, телевізор марки «Самсунг» вартістю 8000 гривень, належні ОСОБА_11 , чим завдав останньому майнову шкоду на загальну суму 15000 гривень, а також планшет марки «Еппел» вартістю 4419 гривень, належний ПАТ КБ «ПриватБанк», чим завдав ПАТ КБ «ПриватБанк» майнову шкоду на вказану суму.

12 листопада 2014 року близько 11 години умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, підібравши ключ до вхідних дверей, проник у квартиру АДРЕСА_5 , звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_6 гроші в сумі 6200 гривень, чим завдав останньому майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, тобто злочин, відповідальність за який передбачена ч. 3 ст. 185 КК України.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_8 беззаперечно визнав свою вину у вказаних злочинах та показав суду, що вночі 17 серпня 2014 року, переконавшись у відсутності мешканців квартири на АДРЕСА_4 , зламав серцевину замка вхідних дверей та проник у житло, звідки викрав ноутбук, два телевізори, радіоприймач, цигарки, шампанське, горілку та вино. Викрадені речі за кілька разів заніс до свого автомобіля, який залишив під будинком. 27 вересня 2014 року близько обіду він також переконався у відсутності мешканців квартири на АДРЕСА_6 , підібравши ключ до вхідних дверей, проник у квартиру, звідки викрав коштовності. 28 жовтня 2014 року вночі через відкрите вікно проник до будинку на АДРЕСА_4 та викрав два телевізори і планшет. 12 листопада 2014 року у першій половині дня підібрав ключ до вхідних дверей квартири на АДРЕСА_7 , проник у квартиру і з шафи викрав 6200 гривень. Усі викрадені речі через кілька днів збував у місті Луцьку незнайомим особам на ринку, гроші витрачав на власні потреби. Крадіжки вчиняв сам. З потерпілими ніколи раніше знайомим не був. Помешкання, де вчиняв злочини, обирав випадково.

Обвинувачений також пояснив, що розкаюється у вчиненому, попросив пробачення у потерпілого ОСОБА_12 . Повністю визнав цивільні позови прокурора в інтересах потерпілого ОСОБА_12 та представника потерпілого ПАТ КБ «Приватбанк». Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальних збитків визнав повністю, в частині відшкодування моральної шкоди не визнав. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 визнав частково на суму завданих матеріальних збитків згідно з обвинуваченням, тобто на 15000 гривень, в решті позов не визнав.

Потерпілий ОСОБА_6 дав суду показання про те, що є пенсіонером, постійно проживає сам у квартирі АДРЕСА_5 , рідко відлучається з дому. 12 листопада 2014 року близько 11 години пішов на ринок, квартиру замкнув на замок. Коли повернувся, вхідні двері були зачинені на замок, у квартирі помітив, що побутові речі не стояли як зазвичай, але розкидані не були. Після чого виявив відсутність грошей у шафі в сумі 6200 грн. та викликав працівників міліції. З обвинуваченим ніколи знайомим не був.

Протоколом огляду місця події від 17 серпня 2014 року встановлено, що замок вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 пошкоджено, побутові речі у квартирі розкидані, відсутні телевізори, ноутбук.

Згідно з протоколом огляду місця події від 27 вересня 2014 року предметом якого була квартира АДРЕСА_3 , відсутні зовнішні ознаки пошкодження замка вхідних дверей квартири. В помешканні виявлено, що дверцята меблів, шухляди та тумбочки відкриті, побутові речі хаотично розташовані в меблях, окремі лежать на підлозі. Відомості про наявні у квартирі коштовності відсутні.

Протоколом огляду місця події від 28 жовтня 2014 року встановлено, що будинок на АДРЕСА_4 . На момент огляду вхідні двері будинку та замок дверей не пошкоджено, вікно кімнати, яка знаходиться у тильній стороні будинку, відчинене, наявність телевізорів та планшета не встановлено.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 12 листопада 2014 року вхідні двері квартири та замок дверей без зовнішніх пошкоджень, відомості про наявні у квартирі кошти відсутні.

Під час проведення слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_8 вказав на квартири на АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 та на будинок на АДРЕСА_4 як на помешкання, у які проникав та з яких вчинив крадіжки, що підтверджується відповідним протоколом від 21 березня 2015 року.

Вартість та сума викраденого майна, що висунута за обвинувальним актом у вину обвинуваченому ОСОБА_8 , ні ним, ні його захисником у ході розгляду справи не оспорювалася.

За результатами амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 23 квітня 2015 року №117 експертом надано такі висновки: обвинувачений ОСОБА_8 в період скоєння інкримінованих йому протиправних дій та на час проведення експертизи виявляв ознаки розладу особистості збудливого типу в стані компенсації, однак за своїм станом міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Наведені докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні повторних крадіжок, поєднаних із з проникненням у житло, у встановлених місцях, часі й на зазначені суми.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ознакою повторності підтверджується тим, що він 27 жовтня 2009 року судимий Ковельським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України, судимість не погашена.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_8 вид і розмір покарання, суд згідно з вимогами ст. ст. 50, 65 Кримінального кодексу України (далі КК України) враховує те, що вчинений ним злочин належить до категорії тяжких злочинів, за місцем утримання він характеризується позитивно, схильний до вчинення правопорушень.

Обставиною, що пом`якшує покарання винного, є щире каяття, яке полягало у викладі обвинуваченим обставин вчиненого, визнанні провини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено. Рецидив злочинів не може бути врахований такою обставиною, оскільки судимість обвинуваченого, що мала місце 27 жовтня 2009 року, впливає на кваліфікацію його дій у цій справі за ознакою повторності, а засудження 14 грудня 2014 року з урахуванням часу вчинення злочинів відповідно до положень ст. 88 КК України правових наслідків судимості у даному провадженні не створює.

Як встановлено у ході розгляду справи, обвинувачений та потерпілий ОСОБА_6 , який є пенсіонером, тобто особою похилого віку, раніше знайомими ніколи не були. Обвинувачений на час вчинення злочину не знав відносно якої особи вчиняв крадіжку, тобто не міг до початку або в ході вчинення злочину усвідомлювати відповідний вік потерпілого навіть за зовнішнім виглядом. Тому таку обтяжуючу покарання обставину, як вчинення злочину щодо особи похилого віку, суд також не враховує.

Виходячи з наведеного, виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 , а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів, можливе лише при призначенні йому покарання в межах санкції закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності і яке встановлене лише у виді позбавлення волі.

ОСОБА_8 засуджений 04 грудня 2014 року Старовижівським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі, вирок набрав законної сили. Дії, за які він засуджується у даній справі, вчинено упродовж серпня листопада 2014 року, тобто до постановлення указаного вироку. Тому, остаточне покарання слід призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Судові витрати в сумі 1326,78 грн. за проведення судових експертиз відповідно до положень ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Відомості про речові докази відсутні.

Вирішуючи заявлені цивільні позови, суд враховує вимоги ст. ст. 127 - 129 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), ст. ст. 1166, 1167 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Цивільні позови, заявлені прокурором в інтересах потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого у користь потерпілого 6200 грн., та представника потерпілого ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення у користь потерпілого 4419 грн. завданої майнової шкоди підлягають повному задоволенню заявлена сума збитків відповідає тій, яка встановлена у справі.

Цивільні позови потерпілої ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_11 підлягають до часткового задоволення.

Вимоги позову ОСОБА_5 про відшкодування завданої майнової шкоди у сумі 26600грн. підставні, оскільки сума збитків встановлена у ході розгляду кримінального провадження та визнана обвинуваченим.

Вимоги потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування обвинуваченим завданої майнової шкоди у сумі 24500 грн. не доведена у повному обсязі. За матеріалами кримінального провадження вартість викрадених обвинуваченим у потерпілого двох телевізорів складає 15000 грн. (7000 + 8000). Докази про більшу вартість викраденого майна потерпілим не представлено суду, тому з обвинуваченого підлягає стягненню встановлена у провадженні сума завданих збитків 15000грн.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи наслідки, які настали для потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_11 у зв`язку із втратою майна на значні суми коштів, відсутність компенсації за втрачене майно на час розгляду справи, заявлений ними розмір вимог у відшкодування моральної шкоти, а також вимоги розумності і справедливості, суд визначає до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь кожного із цих потерпілих по 1000 грн. моральної шкоди.

Оскільки обвинуваченому призначається покарання у виді реального позбавлення волі, тому до вступу вироку у законну силу запобіжний захід необхідно залишити попередній тримання під вартою.

Зважаючи на те, що обвинувачений відбуває покарання за попереднім вироком з 19 листопада 2014 року і це покарання зараховується за даним вироком, то строк остаточного покарання за сукупністю злочинів слід рахувати з 19 листопада 2014 року.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_8 шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 04 грудня 2014 року, остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання рахувати з 19 листопада 2014 року.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Цивільний позов прокурора Ковельської міжрайонної прокуратури в інтересах потерпілого ОСОБА_6 задовольнити повністю, стягнувши з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 6200 (шість тисяч двісті) гривень у відшкодування завданої злочином майнової шкоди.

Цивільний позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити повністю, стягнувши у його користь з ОСОБА_8 4419 (чотири тисячі чотириста дев`ятнадцять) гривень у відшкодування завданої злочином майнової шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задовольнити частково, стягнувши у його користь з ОСОБА_8 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень у відшкодування завданої злочином майнової шкоди та 1000 (одну тисячу) гривень у відшкодування завданої злочином моральної шкоди, а врешті позову відмовити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 задовольнити частково, стягнувши у її користь з ОСОБА_8 26600 (двадцять шість тисяч шістсот) гривень у відшкодування завданої злочином майнової шкоди та 1000 (одну тисячу) гривень у відшкодування завданої злочином моральної шкоди, а врешті позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк, з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1