АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: №11-кп/790/1430/15 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Справа: № 623/1755/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 травня 2015 року, у відповідності з яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народивсяв с. Куньє Ізюмського району Харківської області, з середньою освітою, не працюючого, не одружений, раніше неодноразово судимий, останній раз 5 липня 2013 року Сватівським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185 КК України строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 3 роки позбавлення волі,

засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України (за першим епізодом) на 3 роки 2 місяці позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України (за другим епізодом) на 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України (за третім епізодом) на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано частину покарання невідбуту за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 5 липня 2013 року і призначено остаточне покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він, будучи раніше судимим за скоєння крадіжок, в період іспитового строку, на шлях виправлення не став і знов скоїв аналогічні злочини за таких обставин.

В середині січня 2015 року, в вечірній час він, перестрибнувши через огорожу, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де через відсутню стіну зайшов до будинку і повторно таємно викрав чавунну плиту для твердого палива, вартістю 280 грн., яка належала ОСОБА_8 , чим завдав збитки потерпілій на вказану суму.

25 лютого 2015 року приблизно о 7-00 годині, він через віконний отвір, скло у якому було відсутнє, проник до складського приміщення магазину «Ренесанс» по АДРЕСА_2 , повторно таємно викрав алюмінієву торгівельну вітрину, вартістю 690 грн., що належала ОСОБА_9 , чим завдав збитки потерпілому на вказану суму.

Цього дня близько 11-00 години, він же таким же чином проник до того ж складського приміщення магазину «Ренесанс» по АДРЕСА_2 , звідки намагався повторно викрасти металевий сейф вартістю 500 грн., що належав ОСОБА_9 , але не довів свій злочинний намір до кінця з незалежних від нього обставин, оскільки був зупинений продавцями магазину.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить вирок змінити у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність. Виключити з резолютивної частини вироку призначення покарання ОСОБА_7 по першому епізоду за ч. 3 ст. 185 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК) застосовується у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, яким передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції.

За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті, (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Тому окреме призначення покарання за кожен з однорідних злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України є зайвим, а призначення покарання за першим епізодом за ч. 3 ст. 185 КК України підлягає виключенню з резолютивної частини вироку.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку призначення покарання ОСОБА_7 по першому епізоду за ч. 3 ст. 185 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за першим та другим епізодами крадіжок за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_7 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий -

Судді: