УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007 року Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого
судді: Романова О.В.

суддів Михайловського
В.І.,

Слісарчука Я.А.

з участю
прокурора Селюченко
І.І.

адвоката ОСОБА_4.

потерпілого ОСОБА_5.

засуджених ОСОБА_2.,

ОСОБА_3., ОСОБА_1. розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями державного
обвинувача, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
засуджених ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3. на вирок Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської області від 9 січня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, уродженець м. Бердичева, громадянин України, не судимий відповідно
до ст. 89 КК України, засуджений за ст. 296 ч.2 КК України на 2 роки
позбавлення волі.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2року
народження, уродженець М.Бердичева, громадянин України, відповідно до ст. 89 КК
України не судимий,

засуджений за
ст. 296 ч.2 КК України на 1(один) рік 10 місяців позбавлення

волі.

Справа № 11-203
2007 р. Головуючий
у 1 інстанції Заїка Г.М.

Категорія ст.
296 Ч.2КК України Доповідач В.І.

Михайловський

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3року народження, уродженець м. Бердичева,
громадянин України, судимий: вироком Бердичівського районного суду Житомирської
області від 12 серпня 2004 року за ст.ст. 186 ч.1,15 ч.2 КК України до штрафу у
розмірі 510 гривень на користь держави, вирок не виконано, засуджений за ст.
296 ч.2 КК України на 2 (два) роки 5 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4року народження, уродженець с
Малосілка Бердичівського району Житомирської області, громадянин України,
не судимий, засуджений за ст. 296 ч.2 КК України на 2 (два) роки позбавлення
волі.

На підставі ст. 75, ст. 76 КК України ОСОБА_6. звільнений від відбування
покарання з випробування та іспитовим строком на 2(два) роки, його зобов'язано
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід засудженим ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_6. залишено попередній - підписка про невиїзд.

Речові докази по справі - мобільний телефон "Сіменс-С-35"
залишено потерпілому ОСОБА_5.,
шкіряну кепку - засудженому ОСОБА_3..

Згідно вироку суду, 30 січня 2006 року близько 21 години 15 хвилин
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_6., ОСОБА_3. спільно з особою, відносно якої справа
виділена в окрема провадження, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння на
вул. К.Лібкнехта у М.Бердичеві біля готелю "Дружба", грубо порушуючи
громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, вчинили
хуліганство з особливою зухвалістю.

Ігноруючи елементарні правила поведінки, ОСОБА_1. та особа, відносно якої
справа виділена в окреме провадження, наблизилися до раніше незнайомого їм
ОСОБА_5., безпричинно
штовхнули його плечима, від чого потерпілий впав на тротуар, та почали наносити
йому удари руками і ногами по голові, тулубу. Згодом до них приєдналися
ОСОБА_2., ОСОБА_6., які також почали наносити ОСОБА_5. удари руками та
ногами по голові, тулубу близько 10-12 ударів.

Потерпілий
ОСОБА_5відчуваючи різкий фізичний біль, підвівся та намагався уникнути
подальшого побиття, почав втікати з місця події, але

вказані особи наздогнали ОСОБА_5. біля будинку № 80 по вул. К.Лібкнехта,
збили з ніг та нанесли ще близько 10-12 ударів руками і ногами в голову, тулуб
потерпілого.

Після цього, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, разом з особою, відносно якої
справа виділена в окреме провадження, перетягнули ОСОБА_5. в окремий двір
вищевказаного будинку, де продовжували наносити удари у кількості близько 15-20
ударів. Під час побиття потерпілий почав кричати та звати на допомогу, однак до
нього наблизився ОСОБА_3. та безпричинно наніс один удар кулаком в обличчя,
завдавши фізичного болю.

Внаслідок хуліганських дій потерпілому ОСОБА_5. було заподіяно
легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров'я у вигляді
крововиливів, лівої тім'яної ділянки в області лоба, на повіках правого ока,
лівої щелепної ділянки та саден на спинці носа.

В апеляціях:
засуджений ОСОБА_1. просить змінити вирок суду та призначити йому більш м'яке
покарання ніж позбавлення волі.

В обгрунтування апеляції засуджений посилається на те, що він визнав вину
повністю, потерпілому наніс легкі тілесні ушкодження без розладу здоров'я, суд
невірно надав оцінку характеристик засудженого, який розкаявся за вчинений
злочин, на час вчинення злочину мав молодий вік - 19 років.

Засуджений ОСОБА_2. просить змінити вирок суду та пом'якшити призначене
йому покарання, застосувавши ст. 75 КК України і встановивши іспитовий строк. В
обгрунтування апеляції він посилається на те, що за час проведення досудового і
судового слідства не притягався до кримінальної відповідальності, відшкодував
потерпілому завдані збитки. У даний час засуджений щиро розкаявся за вчинений
злочин та має намір створити свою сім'ю, просить також врахувати, що він не був
активним учасником злочину і повністю визнав себе винним.

Засуджений ОСОБА_3. просить вирок суду першої інстанції скасувати,
провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу злочину або
пом'якшити покарання, застосувавши ст. 75 КК України.

В обгрунтування апеляції засуджений ОСОБА_3. посилається на ті обставини,
що не встановлено будь-яких доказів, які б стверджували вчинення ним злісного
хуліганства. Під час вчинення протиправних дій відносно потерпілого ОСОБА_5.
іншими співучасниками злочину ОСОБА_3., з його слів, намагався їх розборонити,
ніяких ударів він потерпілому не наносив. На думку апелянта судом також не
враховано, що він має постійне місце проживання та роботи, характеризується
позитивно, має сім'ю та матір -інваліда 2і групи, сам страждає захворюванням у
вигляді перенесеної травми лівої ключиці та потребує оперативного лікування.

Після вчиненого
злочину пройшов досить тривалий проміжок часу, на протязі якого будь-яких
протиправних вчинків засуджений не скоював, з'являвся на всі виклики слідчого і
суду, а тому не вважає себе особою, небезпечною для суспільства та просить не
позбавляти його волі.

Прокурор, який
приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, відкликав подану ним
апеляцію до початку апеляційного розгляду справи.

Заслухавши доповідача по справі, висновок прокурора, який заперечував проти
задоволення апеляцій засуджених, засуджених ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., які
підтримали подані апеляції, потерпілого ОСОБА_5., який заперечував проти задоволення апеляцій засуджених,
адвоката, який просив залишити вирок суду без зміни, обговоривши доводи
апеляцій та вивчивши справу, колегія суддів вважає апеляції такими, що не
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вина ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296
ч.2 КК України підтверджена показами потерпілого ОСОБА_5., свідка ОСОБА_7.,
свідків ОСОБА_8., ОСОБА_9. Протоколами: пред'явлення фотознімків для впізнання
(а.с. 103,105,107), очної ставки між потерпілим ОСОБА_5. та обвинуваченим
ОСОБА_3. (а.с.113), виїмки від 22.05.2006 року (а.с.115), огляду речових
доказів (а.с.226) та місця події (а.с.6), огляду речових доказів (а.с.228) та
висновком судово-медичної експертизи № 55 від 14.02.2006 року (а.с.121).

Дії засуджених вірно кваліфіковані як хуліганство, тобто грубе порушення
громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, а саме у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України.

Покарання засудженим ОСОБА_1., ОСОБА_2та ОСОБА_3. призначено судом у
відповідності до вимог ст. 65 ЮС України з урахуванням ступеню тяжкості
вчиненого злочину, даних про особи засуджених та всіх обставин справи, у тому
числі і тих, на які є посилання в апеляції.

Судом враховано, що засуджені вчиняли злочини у стані алкогольного
сп'яніння, вчинений злочин є злочином середньої тяжкості, ОСОБА_1. і ОСОБА_2.
раніше притягалися та засуджувалися за вчинення тяжких, корисливих злочинів,
характеризується ОСОБА_3., ОСОБА_1., ОСОБА_2. посередньо, ніде не працюють та
не навчаються, у той же час ОСОБА_2. добровільно відшкодував потерпілому
заподіяну шкоду.

З урахуванням даних та обставин, які пом'якшують покарання, суд першої інстанції
обгрунтовано визначив міру та розмір покарання ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. у
межах, наближених до мінімального розміру, передбаченого санкцією ст. 296 ч.2
КК України.

З урахуванням
наведеного, колегія суддів не знаходить будь-яких підстав для зміни вироку щодо
засуджених ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., застосування до них ст.ст. 75,76 КК
України та пом'якшення визначеного судом покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3залишити без задоволення, а вирок
Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 9 січня 2007 року
щодо них без зміни.