ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.03.2015 р. м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Стаханов, Луганської області, гр. України, не судиму, одружено, з середньою освітою, працюючу директором ТОВ «Голд Авто», маючу на утриманні неповнолітню дитину 2008 року народження, зареєстровану в АДРЕСА_1 , мешкаючю в АДРЕСА_2 ,
в скоєні злочинів передбачених ст. ст. 15 ч.2, 191 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно з рішенням засновника від 15.02.2008 року № б/н директором ТОВ «Голдавто» значиться ОСОБА_4 , в чиї службові обов`язки входить: здійснення загального керівництва підприємством, ведення бухгалтерського і податкового обліків, своєчасне складання і надання до податкових органів достовірної податкової звітності щодо фінансово - господарської діяльності підприємства.
У період 2009 року в ході проведення фінансово-господарської діяльності директор TOB «Голдавто» ОСОБА_4 здійснювала операції по придбанню та реалізації автотранспорту.
У червні 2009 року ОСОБА_4 звернулася до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси щодо нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок TOB «Голдавто» за червень 2009 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалось в період з 01.05.2009 по 31.05.2009 року.
Після встановлення даного факту, ОСОБА_4 мала б зменшити бюджетне відшкодування ПДВ на суму 55 096,17 грн. (сума ПДВ за вищевказані автомобілі), що умисно не зробила.
Автотранспортний засіб Toyota Camry V2.4/2008/GL 6Т1ВЕ42К28Х511597 був придбаний громадянкою ОСОБА_10 у 2008 році на підставі договору відчуження № 681092 від 10.10.2008 році та довідки рахунку № 681092 від 10.10.2008 р.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 15 ч.2, 191 ч.2 КК України : замах на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
12.03.2015 року між сторонам кримінального провадження: прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 15 ч.2, 191 ч.2 КК України, підозрювана визнав свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, сторонами погоджено покарання ОСОБА_4 за ст. ст. 15 ч.2, 191 ч.2 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 п.4 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням строком на один рік з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах різної форми власності строком на 1 рік.
В угоді також зазначено, що сторони розуміють наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки її невиконання.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачена визнала себе винною у пред`явленому їй обвинуваченні в повному обсязі, пояснила суду, що цілком розуміє характер обвинувачення, наслідки укладення та затвердження даної угоди, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Обвинувачена також пояснила, що укладення угоди з її боку є добровільною, тому просить суд затвердити угоду.
Прокурор прокуратури Одеської області в судовому засіданні пояснив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тому просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.
Суд вважає, що укладена сторонами угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України: умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, дії обвинуваченої кваліфіковані вірно, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свобод та інтересів сторін та інших осіб.
Судом також встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч 4 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч 2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, узгоджене покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання.
Разом с цим, при судовому розгляді кримінального провадження обвинуваченою та її захисником було заявлено клопотання про звільнення її від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2014 році».
Прокурор не заперечував проти застосування до неї амністії.
Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченої від відбування покарання, суд виходить з наступного.
Згідно наданих до суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_11 є матір`ю неповнолітньої дитини 2008 року народження.
Відповідно до положень ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію в 2014 році», особи, яки не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України.
Керуючись ст.ст. 174, 367, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395, 474, 475 КПК України, ст. 1 п.в Закону України «Про амністію у 2014 році» -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості ОСОБА_4 від 12.03. 2015 року по кримінальному провадженню № 521/4020/15-к.
ОСОБА_4 , визнати винною у скоєні кримінального злочину передбаченого ст. ст. 15 ч.2, 191 ч.2 КК України та призначити їй покарання у вигляді трьох позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75,76 п.4 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах різної форми власності строком на 1 рік.
На підставі ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію в 2014 році», ст.ст. 85, 86 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.
Міру запобіжного заходу відмінити по вступу вироку в законну силу.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення через Малиновський районний суд м. Одеси.
Суддя: ОСОБА_1