Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/5004/15-к
Провадження № 1-кп/644/364/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2015 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
представник потерпілої сторони юридичної особи ДП «Електроважмаш» - надав заяву,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, засудженого:
- 24.12.2008 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч 3. ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 69, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;
- 17.01.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 296, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробним терміном 2 роки,
за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч.3 ст.185 КК України, -
встановив:
Суд визнає доведеним, що 28.10.2014 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 зустрів свого знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, біля станції метро «Пролетарська» м. Харкова, поряд із ДП «Завод Електроважмаш», розташованого за адресою: м. Харків, пр-т Московський, 299, де у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у процесі розмови виник злочинний умисел на таємне викрадення майна ДП «Завод Електроважмаш», а саме - виробів з кольорових металів з метою подальшої їх реалізації та отримання за це грошових коштів.
В період часу з 20 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, умисно, з єдиною метою, із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перелізли через паркан, який знаходиться біля залізничних воріт ДП «Завод Електроважмаш», тим самим проникли на охоронювану територію підприємства, пройшли до будівлі цеху № 5 та через незамкнуті головні ворота потрапили до приміщення цеху та викрали три полюсні катушки А 723 (685425278), які виготовляються в цеху № 5 із міді марки ЛММ 1,08x22 та які мають загальну вагу 38, 34 кг та згідно акту позапланової інвентаризації від 29.10.2014 року перебувають на балансі підприємства, вартість яких, згідно висновку товарознавчої експертизи № 1 від 12.01.2015 року склала 5339, 22 гривень та вчинили спробу винести їх з приміщення цеху № 5.
При цьому, ОСОБА_5 взяв одну катушку, а ОСОБА_6 взяв дві катушки, та діючи з одним наміром, спрямованим на таємне викрадення трьох вказаних котушок, спробували покинути приміщення цеху № 5, а після цього - територію підприємства. Але з причин, які не залежали від їх волі, не змогли довести свій злочинний намір до кінця, оскільки близько 21:00 їх злочинні дії були помічені працівниками цеху № 5 ДП «Завод Електроважмаш» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які перешкодили їм покинути приміщення цеху та передали працівникам ТОВ «Інекс», що здійснювали охорону підприємства.
Таким чином, 28.10.2014 року в період часу з 20:00 до 21:00 ОСОБА_5 діючи умисно, повторно із корисливих мотивів, з єдиною метою, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , тобто групою осіб, проник до приміщення цеху № 5 ДП «Завод Електроважмаш», розташованого за адресою: м, Харків, пр. Московський, 299, та намагався викрасти три полюсні котушки А 723 (685425278), вартістю 5339,22 гривень, які належать підприємству, з метою незаконного збагачення за рахунок майна підприємства, але з причин, які не залежали від його волі, не зміг довести свій злочинний намір до кінця, оскільки близько 21:00 при спробі викрадення був затриманий працівниками ДП «Завод Електроважмаш».
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення кримінального правопорушення злочину, не заперечував визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються.
Просив суд суворо не карати і при призначенні покарання врахувати те, що він скоїв злочин після тривалого лікування, а тому було скрутне матеріальне становище.
Враховуючи показання підсудного, а також те, що учасники судового провадження не оскаржують фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів, відносно фактичних обставин справи, визнано судом недоцільним. Суд обмежив їх дослідження допитом підсудного та дослідженням даних, які характеризують його особу.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні злочині доведена.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує ч.3 ст. 15 - за ч.3 ст.185 КК України тобто, не закінчений замах на таємне викраденні чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням до приміщення.
Згідно судово-психіатричної експертизи № 633 від 21 липня 2015 року, ОСОБА_5 скоїв злочин, усвідомлюючи свої злочинні дії і міг керувати ними (т. 1 а.с.69-71).
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоогоих злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Відповідно до ч.4 ст.12 КК України, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочини.
Дослідженням особи ОСОБА_5 установлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, освіта середня, не одружений, не працював, інвалід другої групи загального захворювання, на обліку у наркологічному та психіатричному диспансері не перебуває, не військовозобов`язаний, характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий (т.1 а.с. 72-78).
Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання, суд визнає щиросердне розкаяння в скоєному, а також сприяння у розкритті злочинів.
Відповідно до вимог ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не установлено.
Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення - злочину, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.69 КК України - призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.
Підстав для застосування обвинуваченому ст.69-1 КК України - не вбачається.
Враховуючи наведене, тяжкість та суспільну небезпеку скоєного, - суд приходить до висновку, що виправити підсудного та запобігти його злочинній діяльності можливо тільки фактичною ізоляцією від суспільства, з обранням міри покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України. Враховуючи, що ОСОБА_5 скоїв злочин під час відбування покарання за попереднім вироком, а саме - 17.01.2014 року Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 296, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробним терміном 2 роки, то - остаточне покарання слід призначити за правилами, передбаченими частиною 1 статті 71 КК України, у якій визначено: Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (т. 1 а.с. 15-18, 77).
До набрання вироком законної сили, слід залишити обрану міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Термін відбування покарання слід рахувати з дня фактичного затримання.
Судові витрати відсутні. Речові докази по справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді ТРЬОХ років ОДНОГО місяця позбавлення волі.
Остаточне покарання призначити за правилами, передбаченими частиною 1 статті 71 КК України, а саме: шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, тобто вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.01.2014 року, до покарання, призначеного за цим вироком, - остаточно призначити покарання у вигляді ЧОТИРЬОХ років ОДНОГО місяця позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили засудженому слід залишити обрану міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Термін відбування покарання слід рахувати з дня фактичного затримання.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення. Засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1