В И Р О К
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р. Справа153/2050/14

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

у відкритому судовому засіданні розглянувши кримінальне провадження №153/2050/14, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2014 року за №0000297

про обвинувачення ОСОБА_3 , який народився у 1988 році у грудні місяці 24 числа у селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області, жителя село Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області, працюючого ТОВ «Великокісницьке» села Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області, із повною середньою освітою, не одруженого, громадянина України, раніше не судимого,

за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

08 серпня 2014 року біля 00 - 01 години ночі на проїжджій частині дороги у селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області ОСОБА_7 керуючи технічно-справним мотоциклом «ZONGSHEN» не маючи на це відповідного права, що є порушенням п.2.1.а ПДР України, при ввімкненому світлі габаритних вогнів, що є порушенням п.31.6.б ПДР України, не врахував дорожньої обстановки і у порушення п.12.3 ПДР України не дотримуючись безпечного бокового інтервалу при об`їзді пішохода, здійснив наїзд на ОСОБА_5 , який рухався у попутному напрямку, чим спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя в момент їх утворення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєному не визнав. Суду пояснив, що він взяв мотоцикл у свого знайомого щоб прокотитись і з метою його придбання. Коли він їхав мотоциклом, то швидкість була біля 50 км/год. При цьому лампи фар горіли. Він проїхав групу людей, які йшли по усій проїжджій частині дороги, поїхавши далі він проїжджав ОСОБА_9 із ОСОБА_5 , який хапнув його за руку. ОСОБА_5 хапнув його своєю лівою рукою за руку, його потягнуло вправо, мотоцикл потягнуло на середину дороги, а його викинуло із мотоцикла, при цьому мотоцикл перелетів через нього. Безпосереднього контакту потерпілого із транспортним засобом не було. Під час допиту експерта суду вказав, що ОСОБА_5 разом із ОСОБА_10 йшли по середині проїжджої частини, а він їхав більш лівіше.

Не дивлячись на невизнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість підтверджується показаннями:

- Потерпілого ОСОБА_5 даних ним у судовому засіданні, з яких встановлено, що у ніч з 07 серпня на 08 серпня 2014 року він повертався з місцевого кафе «Україночка» разом із своєю подругою ОСОБА_10 Позаду них йшла компанія хлопців. Він йшов з боку дороги, а ОСОБА_11 по узбіччю. Хто саме йшов позаду він не знав. У цей час він почув крик хлопця щоб зійшли з дороги. З голосу він впізнав, що це крикнув ОСОБА_12 . Вони з ОСОБА_11 зійшли на узбіччя. Однак, коли вони йшли по узбіччю, він відчув удар позаду, після чого більше нічого не пам`ятає.

- Свідка ОСОБА_13 даних нею у судовому засіданні, з яких встановлено, що вона разом із ОСОБА_5 вночі біля 01 години із 7 на 8 серпня 2014 року йшли по узбіччю дороги і розмовляли. Вона почула позаду шум транспортного засобу, який наближався, світла від фар не було. Лише коли мотоцикл відлетів після зіткнення, то тоді вона побачила, що горіли габарити. ОСОБА_7 зачепив збоку ОСОБА_5 і відволік на середину дороги. Дорога у місці зіткнення не освічувалась. При наближенні транспортного засобу відблиску на дорозі та тіней не було.

- Свідка ОСОБА_14 даних ним у судовому засіданні, з яких встановлено, що у той вечір він повертався разом із друзями додому з кафе «Україночка». Коли виходив з кафе, то побачив ОСОБА_7 біля кафе на мотоциклі. По дорозі додому вони побачили як ОСОБА_7 проїхав біля них без ввімкненого світла фар на мотоциклі. Коли ОСОБА_7 проїхав поворот, там де не було світла, і його вже не було видно, вони почули сильний стукіт схожий на удар. Коли він підбіг за поворот, то побачив, що ОСОБА_5 лежав на землі без свідомості, а поряд була ОСОБА_15 , яка була при свідомості.

- Свідка ОСОБА_16 даних ним у судовому засіданні, з яких встановлено, що вказаний вище мотоцикл належав йому. У той вечір він відпочивав разом з своїми друзями у кафе «Україночка». До нього підійшов ОСОБА_7 та попросив покататись на мотоциклі, на що він погодився. Після цього ОСОБА_7 поїхав у невідомому йому напрямку. Через деякий час до кафе прибіг ОСОБА_14 та повідомив, що сталась ДТП. Коли він підбіг до місця ДТП, то побачив на узбіччі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які були при свідомості. ОСОБА_15 говорила, що вони йшли по узбіччю дороги і ОСОБА_5 позаду зачепив мотоцикл, на якому не було світла. Чи було світло на мотоциклі він не бачив, так як в той час, коли він підбіг до місця ДТП, мотоцикл вже відтягнули і він його не бачив.

- Свідка ОСОБА_17 даних нею у судовому засіданні, з яких встановлено, що вона працює в кафе «Україночка». У той вечір вона як власниця вказаного вище кафе, зачиняла його разом із своїм чоловіком ОСОБА_18 . У цей час до кафе підбіг ОСОБА_14 та сказав, що сталась ДТП. Її чоловік поїхав на місце ДТП, а вона залишилась зачиняти кафе.

- Свідка ОСОБА_18 даних ним у судовому засіданні, з яких встановлено, що дана подія сталась у 2014 році влітку. Це було приблизно о 00 годині. До кафе прибіг ОСОБА_14 та повідомив, що у селі сталась ДТП. Він залишивши дружину, поїхав своїм автомобілем на місце ДТП. Приїхавши туди, він побачив двох хлопців ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які лежали на землі, недалеко один він одного. Після цього вони погрузили хлопців у його автомобіль і він повіз їх до Ямпільської центральної лікарні. По дорозі до лікарні, ніхто з хлопців нічого про ДТП не говорили.

- Свідка ОСОБА_19 даних нею у судовому засіданні, з яких встановлено, що їй зателефонувала ОСОБА_17 та повідомила, що її брата ОСОБА_5 збив мотоцикл, і він знаходиться у цей час у місцевій лікарні та відмовляється від проведення необхідної операції. Після цього вона зателефонувала до свого батька, який негайно поїхав у лікарню. Більше нічого точного про ДТП вона не знає.

- Свідка ОСОБА_20 даних ним у судовому засіданні, з яких встановлено, що подія сталася у 2014 році. Приблизно о 03 годині йому зателефонувала дочка ОСОБА_19 , яка повідомила, що з його сином ОСОБА_5 сталась ДТП і він у цей час знаходиться в Ямпільській ЦРЛ, де відмовляється від допомоги лікарів. Коли він приїхав у місцеву лікарню, то лікарі повідомили, що сина необхідно транспортували до м.Вінниця, так як у нього важкий стан. Про саму ДТП йому нічого невідомо.

- Свідка ОСОБА_21 даних ним у судовому засіданні, з яких встановлено, що він у той вечір відпочивав біля кафе «Україночка». Бачив як ОСОБА_7 їхав на мотоциклі, але чий це був мотоцикл він не знає. Самої ДТП він не бачив.

Із показань експерта ОСОБА_22 даних ним у судовому засіданні судом встановлено, що у ситуації, яка склалася ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на ОСОБА_5 , тобто, попередити зіткнення.

Не дивлячись на невизнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засідання доказів:

- Висновком експерта №105, з якого встановлено, що при судово-медичній експертизі у ОСОБА_5 виявлені слідуючі тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма, вдавлений перелом правої тім`яно-потиличної ділянки, перелом правої тім`яної та скроневої кісток з переходом на основу черепа, забій головного мозку, забійні рани голови, лівої гомілки, які виникли від дії тупого/их/, твердого/их/ предмета/ів/ або від співудару об нього/их/, згідно записів в медичних картах №2441, №8674, можливо 08.08.2014 року. Ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, вдавлений перелом правої тім`яно-потиличної ділянки, перелом правої тім`яної та скроневої кісток з переходом на основу черепа, забій головного мозку, забійні рани голови відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя на час їх утворення. Ушкодження у вигляді рани в ділянці гомілки відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

- Висновком експерта №540а від 18.11.2014 року, з якого встановлено, що у даній дорожній обстановці дії водія мотоцикла «ZONGSHEN» ОСОБА_7 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п.19.1(а), 31.6(б) Правил дорожнього руху. В ситуації, яка склалася, при виконанні водієм мотоцикла «ZONGSHEN» ОСОБА_7 вимог п.31.6(б) Правил дорожнього руху, він мав би технічну можливість попередити зіткнення.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.11.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , протоколом проведення слідчого експерименту від 08.11.2014 року за участю свідка ОСОБА_14 , протоколом проведення слідчого експерименту від 08.11.2014 року за участю свідка ОСОБА_13 , з яких встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_15 рухались обабіч проїжджої частини дороги у попутному напрямку із ОСОБА_7 , який їхав на мотоциклі по правій частині дороги.

Досліджені та проаналізовані зібрані по справі докази, тобто фактичні дані, які містяться в показаннях потерпілого і свідків, письмові докази, їх об`єктивна оцінка з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, передбачених ст.368 КПК України, дають підставу суду вважати про обґрунтованість пред`явленого органами досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_7 про вчинення 08 серпня 2014 року ДТП за участю ОСОБА_5 , у результаті чого останній отримав тяжке тілесне ушкодження.

Оцінюючи всі зібрані докази в їх сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 встановленою, а його дії кваліфікує по ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При цьому, судом враховано, що зі сторони потерпілого ОСОБА_5 також були порушення п.4.1, п.4.4 ПДР України, що у сукупності із діями ОСОБА_7 призвели до ДТП, а також настання тяжких наслідків у потерпілого.

Однак, вчинення порушень із боку потерпілого ОСОБА_5 , не може бути підставою для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, а враховуватиметься судом при призначенні покарання ОСОБА_7 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Судом враховуються характеризуючі матеріали відносно обвинуваченого, за якими обвинувачений позитивно характеризується за місцем свого проживання (довідка №947 від 22.08.2014 року), не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра (довідка №01-4-924 від 22.08.2014 року), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (вимога №7412 від 21.08.2014 року). Суд також враховує, що даний злочин у чинність ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Також судом враховуються наслідки вчиненого правопорушення тяжкі тілесні ушкодження у потерпілого, та подальші наслідки отриманих травм. А також судом враховується те, що і дії потерпілого ОСОБА_5 (порушення п.4.1, п.4.4 ПДР України) у сукупності із діями обвинуваченого ОСОБА_7 , призвели до даної ДТП.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_7 , його ставлення до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також із врахуванням думки потерпілого, який як і прокурор вважає, що до обвинуваченого можна застосувати ст.75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів буде позбавлення волі на строк три роки шість місяців із застосуванням ст..75 КК України і звільнення ОСОБА_7 від відбування даного покарання з випробуванням і встановленням йому іспитового строку терміном на один рік, а також із застосуванням ст..76 ч.1 п.2, 3, 4 КК України.

Що стосується застосування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами чи без такого, суд враховує те, що згідно листа вих..№116 від 23.09.2014 року начальника Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Ямпільського району, м.Ямпіль, ОСОБА_7 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував, а тому із врахуванням п.21 Постанови ПВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд не може застосувати до ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Призначаючи ОСОБА_7 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Що стосується заявленого цивільного позову потерпілим ОСОБА_5 , то суд приходить до наступного:

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст..60 ЦПК України сторони зобов`язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підтвердження завданої матеріальної шкоди ОСОБА_5 надано квитанції, товарні чеки, листок призначення, а також виписку із медичної картки. Надано квитанцій та товарних чеків на загальну суму 10763 гривні, хоча позов заявлено на суму 11000 гривень.

Дослідивши надані квитанції, товарні чеки та листок призначення, суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальних витрат, що були затрачені на купівлю ліків та медикаментів, а також препаратів, необхідних для лікування та оперування. Суд не знаходить підстав для стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 витрат щодо благодійної допомоги на загальну суму 450 гривень, а також на придбання бензину на суму 400,06 гривень, а також на купівлю ліків на суму 314,10 гривень згідно квитанції від 10.07.2014 року, так як дані ліки були придбані за місяць до ДТП. Також судом не стягуються кошти на придбання пакетів, накидок, бахилів та соків.

Із врахуванням вище викладеного, суд має підстави для стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 завдану матеріальну шкоду у сумі 9456 гривень 03 копійки. В іншій частині заявленого цивільного позову щодо стягнення завданої матеріальної шкоди, суд вважає за необхідне відмовити.

Що стосується завданої моральної шкоди, то суд приходить до наступного:

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

ОСОБА_5 заявленого вимогу про стягнення із ОСОБА_7 завдану моральну шкоду у сумі 29000 гривень.

Суд вважає, що дана вимога є значно завищеною, оскільки і дії самого потерпілого ОСОБА_5 щодо порушення ПДР у сукупності призвели до отримання ним травм.

Судом враховуються наслідки отриманих травм, а також послідуючі фізичні та душевні страждання ОСОБА_5 , його фізичний стан, перебування у напруженому, нервовому стані, а також те, що на період з 23.01.2015 року по 31.12.2015 року йому протипоказана важка фізична праця та психоемоційне перенапруження.

Відповідно ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

По-скільки потерпілим заявлено вимогу про одноразову виплату, тому суд має підстави для стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 одноразової виплати у сумі 10000 гривень.

В іншій частині заявлених вимог щодо завданої моральної шкоди суд вважає за необхідне відмовити, у зв`язку із недоведеністю, оскільки згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А потерпілим у судовому засіданні не було пояснено у чому полягає завдана йому шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди у сумі 29000 гривень, та якими доказами це підтверджується, не вказано у чому полягали втрати немайнового характеру. Не пояснено тяжкість вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках ОСОБА_5 , ступінь зниження його престижу, ділової репутації, не вказано час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд має підстави для стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 понесені витрати по оплаті судового збору за подання цивільного позову у сумі 290 гривень згідно квитанції №26 від 26.12.2014 року.

При вирішенні питання щодо витрат на залучення експерта, що підтверджується довідкою про витрати на проведення експертизи №540а від 18.11.2014 року, то суд відповідно до ч.2 ст.124 КПК України приходить до висновку, що вони підлягають стягненню із ОСОБА_7 на користь держави, і має підстави для стягнення із ОСОБА_7 на користь держави 393 гривні 12 копійок документально підтверджених витрат на залучення експерта.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 не застосовувався, клопотань про застосування відносно нього запобіжного заходу не заявлено.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, ст.ст.15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1193 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 119, 120 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

На підставі ст..75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

На підставі ст..76 ч.1 п.2, 3, 4 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту проголошення вироку.

Цивільній позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 завдану майнову шкоду у сумі 9456 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят шість) гривень 03 копійки.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 завдану моральну шкоду у сумі 10000 (десять тисяч) гривень.

В іншій частині заявленого цивільного позову ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 290 гривень.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 393 гривні 12 копійок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ямпільський районний суд Вінницької області до апеляційного суду Вінницької області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1