Справа № 453/721/15-к
№ провадження 1-кп/453/61/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015 року Сколівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого, військовозобов`язаного,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 02 травня 2015 року, близько 02 год. 30 хв., шляхом вільного доступу зайшов на територію де розташований храм Святого Великомученика Пантелеймона, що в м. Сколе по вул. Шевченка, 7 Львівської області з метою вчинення крадіжки грошей, підійшов до тильної сторони храму та ліктем правої руки розбив шибку, після чого відчинив металеві защіпки на вікні, а потім витягнув із стіни вікно з рамою та незаконно проник до приміщення вказаного храму. Перебуваючи в середині храму, ОСОБА_4 підійшов до дерев`яного столу та умисно, таємно викрав з нього гроші, які сховав у кишеню, а потім пройшов до приміщення святилища храму, де з дерев`яної жертовної шкатулки взяв гроші різними купюрами і сховав їх до кишені. Після цього, ОСОБА_4 , знаючи, що в храмі можуть знаходитись ще гроші, пішов до іншого приміщення де знайшов жертовну дерев`яну шкатулку з якої таємно викрав гроші і знову не перераховуючи, заховав їх в кишеню куртки в яку був одягнутий, після чого повернувся до віконного отвору, через який попередньо проник до приміщення храму, та вибрався на зовні, при цьому поставив на місце віконну раму і пішов додому. Викрадені гроші ОСОБА_4 використав на власні потреби. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 завдав громаді церкви матеріальних збитків на суму 10 600 грн.

Крім того, 17 травня 2015 року, близько 02 год. 30 хв., у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення крадіжки з метою проникнення у приміщення храму св. Великомученика

Пантелеймона у якому знаходилися гроші в сумі 300 грн. Реалізовуючи свій злочинний умисел на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 на своєму велосипеді приїхав до приміщення храму св. Великомученика Пантелеймона, що розташований за адресою АДРЕСА_3 , та залишивши велосипед біля вхідної брами вказаного храму, підійшов до одного з вікон і ліктем правої руки розбив на ньому одну шибку, вартістю 165 гривень, після чого розщепив на вікні металеві защіпки та витягнув із стіни віконну дерев`яну раму, яку поклав на землю. З метою вчинення крадіжки грошей, ОСОБА_4 намагався через віконний отвір у стіні незаконно проникнути в приміщення храму, однак свого злочинного умислу до кінця не довів, оскільки почув на вулиці шум автомобіля та злякався, що його хтось може побачити і сів на свій велосипед та поїхав у напрямку дому, але по дорозі був затриманий працівниками міліції.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно 02 травня 2015 року, близько 02 год. 30 хв., він вільно зайшов на територію храму св. Великомученика ОСОБА_6 з метою вчинення крадіжки грошей. Проникши в середину храму викрав кошти в сумі 10 600 грн. Крім того, 17 травня 2015 року, близько 02 год. 30 хв., маючи умисел на крадіжку, приїхав на велосипеді до храму св. Великомученика Пантелеймона, велосипед залишив біля вхідної брами храму, підійшов до одного з вікон храму, розбив на ньому одну шибку, та витягнув із стіни віконну дерев`яну раму, яку поклав на землю, однак в середину не проник, оскільки почув на вулиці шум автомобіля та злякався, що його хтось може побачити і сів на свій велосипед та поїхав у напрямку дому, але по дорозі був затриманий працівниками міліції.

Представник потерпілого ОСОБА_7 в судове засідання подав заяву згідно якої просить справу розглядати без його участі, просить суд не призначати ОСОБА_4 покарання, пов`язане із позбавленням волі, та врахувати те, що з ОСОБА_4 укладено договір про визначення порядку відшкодування шкоди.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 свою вину у вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст.15 та ч.3 ст. 185 КК України, визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження в частині матеріалів, характеризуючих особу ОСОБА_4 , та в частині речових доказів, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 у викраденні чужого майна, поєднаного із проникненням у приміщення та замахом на викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у приміщення - вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, оскільки він, проник у приміщення звідки викрав чуже майно та вчинив замах на проникнення у приміщення з метою вчинення крадіжки, однак свій злочин до кінця не довів з

причин, що не залежали від його волі.

Обтяжуючою вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом`якшуючими вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, укладення договору про визначення порядку відшкодування шкоди.

При визначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, а також той факт, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаюється у вчинених кримінальних правопорушеннях, представник потерпілого, згідно поданої заяви, просить суд не позбавляти його волі. Суд враховує і те, що обвинувачений ніде не працює, заподіяну ним шкоду не відшкодував у добровільному порядку, однак зобов`язується відшкодувати її в повному обсязі згідно укладеного договору із представником потерпілого.

З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкціями ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк із застосуванням ст.ст. 70, 75 КК України звільнивши від відбування покарання з випробуванням на певний строк та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Керуючись ст. ст. 129, 368, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень та призначити покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі;

за ч.1 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за вказані кримінальні правопорушення шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробувальним строком на 3 (три) роки.

Згідно п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-дактилоскопічної експертизи №30 від 13.05.2015 року у розмірі 491 (чотириста дев`яносто одна) грн. 04 коп. та за проведення трасологічної експертизи № 32 від 14.05.2015 року - 491 (чотириста дев`яносто одна) грн. 04 коп., всього в сумі 982 (дев`ятсот вісімдесят дві)грн. 08 коп.

Речові докази: уламки віконного скла, дві рукавиці малярська синього кольору, викрутка, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Сколівського РВ ГУМВСУ у Львівській області - знищити. Кросівки, які знаходяться на зберіганні в камері

зберігання речових доказів Сколівського РВ ГУМВСУ у Львівській області повернути ОСОБА_4 .

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Суддя Сколівського
районного суду Львівської області ОСОБА_1