Справа № 11-1023/2007
року Головуючий
у 1-й ін-т ЯценкоВ.В..
Доповідач: Куліш В.М.
УХВАЛА

Іменем України

2007 року вересня місяця 28 дня Колегія суддів судової палати у

кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого-судді Куліша
В.М.

Суддів: Голубенко
Н.В., Кисіля A.M.

з участю
прокурора Деряги
Л.М.

захисника ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляціями
помічника Лубенського міжрайонного прокурора, засудженого ОСОБА_2 та в його
інтересах захисника ОСОБА_1 на вирок Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області від 18 липня 2007 року.

Цим вироком
засуджений:

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, з середньою
освітою, не одружений, судимий:

- 14.11.2006 року Лубенським

міськрайонним
судом за ч.1 ст. 187 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України
звільнений від відбування покарання з випробуванням потягом 2 років,

за ч.4 ст.187 із застосуванням ст.69 КК України на 8
років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч.3 ст.357 КК України до 1 місяця арешту;

за ч.1 ст.309 КК
України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст..70 КК України шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим - до 8 років позбавлення волі без конфіскації
майна.

На підставі
ст.71 КК України - до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано
не відбуте покарання по вироку Лубенського міськрайонного суду від 14 листопада
2006 року у виді 3 місяців позбавлення волі, і остаточно за сукупністю вироків
ОСОБА_2. призначено покарання на строк 8 років 3 місяці позбавлення волі без
конфіскації майна.

Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди - 1134 грн. 07
коп. та на відшкодування моральної шкоди -15000 грн.

Вирішено питання
речових доказів.

За вироком
місцевого суду ОСОБА_2 засуджений за те, що 19 березня 2007 року з метою
заволодіння майном вчинив розбійний напад. З цією метою він, будучи у стані
сп'яніння, близько 22 години 40 хвилин у с Засулля Лубенського району, поблизу
кафе-бару «Фрегат» по вулиці Комсомольській, зупинив потерпілого ОСОБА_3, що
проходив поряд, і став вимагати у нього гроші. Коли той йому відмовив,
засуджений ОСОБА_2 напав на потерпілого та наніс йому удар ногою в живіт,
заподіявши тяжкі тілесні ушкодження у виді тупої травми живота з розривом
тонкого кишечника, що спричинило розвиток запалення очеревини.

Коли від такого
удару потерпілий ОСОБА_3 упав, ОСОБА_2 перевірив його кишені, та не знайшовши
грошей , заволодів його військовим квитком, який є особистим важливим
документом особи.

Продовжуючи свій
намір заволодіння грошима потерпілого, засуджений ОСОБА_2 став супроводжувати
того додому, де ОСОБА_3 виконуючи вимоги ОСОБА_2 попросив матір передати тому
гроші у сумі 50 гривень. Заволодівши таким чином грошима потерпілого,
засуджений пішов від нього.

Крім того 9
березня 2007 року близько 13 години у с Солониця
Лубенського району він знайшов наркотичний засіб - канабіс та зберігав його у
себе в домоволодінні АДРЕСА_1, у кількості 24,06 гр., де 20 квітня 2007 року
був вилучений працівниками міліції. В апеляціях:

- помічник Лубенського міськрайонного
прокурора, змінивши

апеляцію, просив
змінити вирок районного суду та виключити із нього

обставину, що
обтяжує покарання - рецидив злочину, та уточнити кількість

вилученого у
засудженого наркотичного засобу замість помилково вказаного

у вироку 24,06
гр. - 20,34 гр.

- засуджений ОСОБА_2 та в його інтересах
захисник ОСОБА_1 просили скасувати вирок в частині засудження за ст. 357 ч.3 КК
України

а провадження по
справі закрити, так як на думку апелянтів ОСОБА_2 не

мав умислу на
заволодіння належним потерпілому військовим квитком, а

також пом'якшити
йому покарання урахувавши, що він
виховувався у

багатодітній сім'ї без батька,
виключивши із обвинувачення таку обтяжуючу обставину, як рецидив злочину.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора Деряги Л.М., засудженого
ОСОБА_2 та в його інтересах захисника ОСОБА_1 на підтримання доводів поданих
ними апеляцій, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів
Апеляційного суду Полтавської області знаходить, що вони задоволенню підлягають
частково з наступних мотивів.

Винність ОСОБА_2
у вчиненні злочинів, за які він засуджений, доведено матеріалами справи, докази
з якої перевірялися у судовому засіданні та приведені у вироку. Не заперечував
встановлених судом обставин вчинення розбійного нападу, зберігання наркотичних
засобів а також заволодіння військовим квитком потерпілого і сам засуджений,
давши показання, що з метою заволодіння грошима потерпілого напав на того,
ударив ногою в живіт та відібрав гроші у сумі 50 гривень, а також витягнув із
кишені ОСОБА_3 військовий квиток, крім того у себе вдома зберігав наркотичний
засіб..

Що стосується
доводів апеляції захисника засудженого адвоката ОСОБА_1, про те, що ніби то
військовий квиток не є важливим документом, то вони не заслуговують на увагу,
оскільки цей документ крім того, що посвідчує відношення особи до військової
служби, він ще накладає на війсковозобовязаного певні права та обов'язки
передбачені Законом України «Про загальний військовий обов'язок», більше того
кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну
відповідальність за втрату військового квитка, що підтверджує важливість цього
документа яку надає йому держава.

Безпідставні
доводи захисника і про відсутність у засудженого умислу на заволодіння
військовим квитком, що ніби він його повернув потерпілому. Як видно із протоколу
огляду місця пригоди, на місці де було вчинено розбійний напад (а.с. 11),
вказаного документа виявлено не було. Із показань потерпілого ОСОБА_3
убачається, що засуджений йому не повертав військового квитка.

Таким чином
судом першої інстанції дії засудженого ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за
сукупністю злочинів передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.1 ст.309 КК України.

Поряд із тим, як
прокурор, так і захисник у своїх апеляціях обґрунтовано вказують на те, що
районний суд безпідставно визнав обставиною, що обтяжує покарання засудженого -
рецидив злочину, оскільки ця обставина судом врахована, як кваліфікуюча ознака
розбійного нападу - вчинення цього злочину особою, що раніше вчинила розбій.

Помилково у
вироку районний суд вказав і кількість наркотичного засобу, що зберігав у себе
засуджений. Як видно із висновку судово-хімічної експертиза, шляхом зважування
було встановлено масу канабіс вилученого у ОСОБА_2 - 20,34 гр. (77-78). Тому
така помилка підлягає виправленню.

Що стосується
міри покарання, то вона засудженому ОСОБА_2 обрана відповідно
до вимог ст..65,103
КК України, при
цьому було

враховано, що він вчинив особливо тяжкий злочин, дані про
його особу, що вперто не бажає ставати на шлях виправлення, крім того було
враховано і ті обставини на які вказував засуджений та його захисник, у зв'язку
з чим покарання призначене на мінімальний строк встановлений законом. Отже
підстав для пом'якшення покарання немає.

Виходячи з
наведеного, керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, Колегія суддів Апеляційного
суду Полтавської області, -

Ухвалила:

Апеляції
помічника Лубенського міжрайонного прокурора задовольнити, апеляції засудженого
ОСОБА_2 та в його інтересах захисника ОСОБА_1 задовольнити частково..

Вирок
Лубенського міськрайонного суду м Полтавської області від 18 липня 2007 року
змінити. Виключити із мотивувальної частини вироку вказівку на обставину, що
обтяжує покарання - рецидив злочину. Виправити помилку допущену судом першої
інстанції, уточнивши в мотивувальній частині вироку, що ОСОБА_2 зберігав наркотичний
засіб - канабіс у кількості не 24,06 гр. а 20,34 гр.

В іншій частині
вирок Лубенського міськрайонного суду від 18 липня 2007 року стосовно ОСОБА_2
залишити без змін