Справа № 390/18/15-к
Провадження № 1-кп/390/38/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" лютого 2015 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
законного представника ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Калинівка, Кіровоградського району та області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.125 КК України,
05.06.2014 року приблизно 07.00 год. ОСОБА_8 , знаходячись неподалік свого будинку АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_4 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, наніс останній два удари тупим деревяним предметом - деревяною палицею в область голови, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепо-мозкової травми: забою головного мозку легкого степеню, які відповідно до висновку судово- медичної експертизи № 1314 від 14.11.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоровя.
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що він вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності.
Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 , у судове засідання не зявилась за станом здоровя, відповідно до ст.512 КПК України його явка не є обовязковою.
Законий представник ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що зі своїм чоловіком ОСОБА_8 проживає в шлюбі понад 50 років в с. Калинівка Кіровоградського району. Вважала свого чоловіка психічно здоровою людиною. У нього було чотири інсульта. Про те, що її чоловік психічно хворий дізналася тільки після проведення судово-психіатрічної експертизи. Зі слів чоловіка знає, що 05.06.2014 року в ранці між ним та потерпілою відбулася сварка з приводу вигулу корів. ОСОБА_9 в ході сварки обплювала та вдарила її чоловіка.
Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 05.06.2014 року приблизно о 7.00 годині вигоняла корову на пасовище та проходячи біля будинку ОСОБА_8 , почула, як останній висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, а потім двічи вдарив її по голові деревяною палкою. Після цього вона звернулася до лікарні. Заявила цивільний позов на відшкодування матеріальної та моральної шкоди з законного представника ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що 05.06.2014 року вранці вигоняла корову на пасовище. Знаходячись на АДРЕСА_1 , почула, що ОСОБА_8 висловлюється в адресу ОСОБА_4 нецензурною лайкою, а потім побачила, як ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_4 деревяною палкою з лівого боку по голові. Після чого вона втрутилася у конфлікт.
Свідок ОСОБА_11 пояснила, що є донькою потерпілої ОСОБА_4 05.06.2014 року вранці мать вигоняла її корову на пасовище. Почула крики, а коли вийшла на вулицю, то від ОСОБА_10 дізналася, що ОСОБА_8 вдарив її матір по голові палкою. Раніше між нею та ОСОБА_8 неодноразово відбувалися сварки.
Свідок ОСОБА_12 пояснила, що проживає по сусідству з Козаковими з 2008 року. Вважає ОСОБА_8 неадекватною та агресивною людиною. Між нею та ОСОБА_8 відбулася сварка, в ході якої останній спричинив їй тілесні ушкодження. З цього приводу вона зверталася до міліції.
Крім того, вина ОСОБА_8 у скоєнні суспільно-небезпечного діяння підтверджується письмовими матеріалами справи:
- протоколом огляду місця події від 06.06.2014 року з фототаблицями;
( а.с. 6)
- висновком судово-медичної експертизи № 1314 від 14.11.2014 року, відповідно до якої у ОСОБА_9 мались легкі тілесні ушкодження, які викликали короткочасний розлад здоровя;
- протоколами слідчих експериментів проведених з потерпілою ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_10 , в ході яких вони пояснили та показали при яких обставинах ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження потерпілій;
- висновком судово-медичної експертизи №1375/1314 від 24.12.2014 року, відповідно до якої тілесні ушкодження, які наявні у ОСОБА_9 могли утворитися за обставин, які зазначені в ході слідчого експерименту;
- згідно акту судово-психіатричної експертизи № 631 від 09.12.2014 року ОСОБА_8 на момент скоєння суспільно-небезпечного діяння страждав та в даний час страждає судинною деменцією, про що свідчать дані анамнезу і дані обстеження, на запитання відповідає однослівно, не завжди по суті. Орієнтовний в своїй особі. Память, інтелект знижені. Дезорієнтований в місці перебування, календарних датах. Критика до свого стану відсутня, все це позбавляє ОСОБА_8 розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Підпадає під дію ч.2 ст.19 КК України. У відношенні інкримінуємого йому діяння слід вважати неосудним. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру амбулаторна примусова психіатрична допомога.
Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що дії вчинені ОСОБА_8 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.
Враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності і даний час також перебуває в стані неосудності та за своїм станом потребує лікування, та враховуючи тяжкість вчиненого діяння, суд вважає за необхідне застосувати щодо нього примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги, як це рекомендовано висновком судово-психіатричної експертизи.
Згідно ст.129 КПК України, суд постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Законний представник ОСОБА_7 , яка є дружиною ОСОБА_8 , цивільний позов не визнала та пояснила, що про психічне захворювання свого чоловіка дізналася тільки після проведення судово-психіатричної експертизи в грудні 2014 року.
Відповідно до ч.3 ст.1186 ЦК України, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у звязку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоди.
В матеріалах справи є довідка Кіровоградської обласної психіатричної лікарні про те, що ОСОБА_8 на диспансерному обліку не знаходиться, за медичною допомогою не звертався (а.с.131). Крім того, ОСОБА_7 вважала свого чоловіка психічно здоровою людиною та про його хворобу дізналася тільки в грудні 2014 року, після проведення експертизи.
Таким чином, на момент скоєння суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_8 05.06.2014 року, ОСОБА_7 обєктивно не могла знати про психічний стан свого чоловіка і не може нести цивільну відповідальність за спричинену ним шкоду.
Керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст.128, 129, 512, 513, 516 КПК України, суд
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.125 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і судових витрат по справі - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту її проголошення.
Суддя