У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Косарєва В.І., Федченка О.С.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 17 липня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції на судові рішення щодо ОСОБА_1.

За вироком Бориславського міського суду Львівської області від 27 липня
2006 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, не судимий,

засуджений
за ст. 121 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України суд постановив звільнити ОСОБА_1. від
відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 2
роки.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 жовтня 2006 року
зазначений вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1. визнано винуватим у тому, що 23 квітня 2006 року, приблизно о 20
годині, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння біля будинку АДРЕСА_1, в
ході конфлікту з ОСОБА_2 він умисно вдарив потерпілого ножем в живіт,
заподіявши йому тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційному поданні прокурор ставить питання про скасування постановлених
щодо ОСОБА_1. судових рішень у зв'язку із невідповідністю призначеного
покарання тяжкості злочину та особі засудженого через м'якість.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши викладені у касаційному поданні прокурора доводи, колегія суддів
вважає, що з мотивів, які зазначені у поданні прокурора, підстав для задоволення
цього подання не має.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1. у
вчиненні ним зазначеного у вироку злочину та щодо кваліфікації неправомірних
дій засудженого за ст. 121 ч.1 КК України відповідають дослідженим у судовому
засіданні доказам і не оспорюються у поданні.

Що стосується призначеного ОСОБА_1. покарання, то судова
колегія вважає, що вирішення цього питання судом першої інстанції відповідає
положенням, передбаченим ст.ст. 65, 75 КК України.

Як видно із змісту мотивувальної частини вироку,
призначаючи ОСОБА_1. покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, позитивно характеризуючі засудженого дані, встановлені по справі
обставини, що пом'якшуть та обтяжують покарання. Зокрема, судом було враховано
щире каяття засудженого, добровільне відшкодування засудженим завданих збитків
як потерпілому, так і лікувальному закладу, де проходив стаціонарне лікування
потерпілий. Не залишилась поза увагою суду і думка потерпілого ОСОБА_2., який
неодноразово звертався до суду з проханням суворо не карати ОСОБА_1. і не
позбавляти його волі. Крім того, із змісту долученої до справи довідки
військкомату видно, що рішенням відповідної медичної комісії від 22 січня 2003
року ОСОБА_1. за станом здоров'я був визнаний непридатним до військової служби.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення ОСОБА_1. від
відбування покарання з випробуванням.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційного подання прокурора, який приймав
участь у розгляді справи судом першої інстанції щодо ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Паневін В.О.
Косарєв В.І. Федченко
О.С.