Справа №705/1183/13-к
П О С Т А Н О В А

про направлення кримінальної
справи на додаткове розслідування

16 жовтня 2013 року
Уманський міськрайонний суд
Черкаської області

в складі:

головуючого - судді
Кормана О.В.

за участю

секретаря судового засідання
Маштабей Л.В.

прокурора Коропа
С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Умань
кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м.Умань Черкаської області, українця,
громадянина України, з середньою
спеціальною освітою, непрацюючого,
одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1,
раніше судимого: 24.07.2002 року Уманським
міським судом Черкаської області за ч.3
ст.185 КК України до 4 років позбавлення
волі; 23.08.2006 року Христинівським
районним судом Черкаської області за
ч.2 ст.309 КК України до 2 років 6 місяців
позбавлення волі, звільнений 01.08.2008
року умовно-достроково на невідбуту
частину 6 місяців 22 дні позбавлення
волі,

у вчиненні злочинів,
передбачених ч.2 ст.185, ч. 3 ст.185 КК
України,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця
м.Умань Черкаської області,
громадянина України, українця, з вищою
освітою, неодруженого, непрацюючого,
проживаючого в АДРЕСА_2, в силу статті 89
КК України не судимого,

у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця
м.Умань Черкаської області, українця,
громадянина України, з середньою
спеціальною освітою, вдівця,
непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_3, в
силу статті 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочинів,
передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.307 КК
України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового слідства
ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні
злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185
КК України, ОСОБА_2 обвинувачується у
вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185
КК України, ОСОБА_3 обвинувачується у
вчиненні злочинів, передбачених ч.2
ст.185, ч.2 ст.307 КК України.

В ході судового слідства, після
допиту всіх осіб, які з'явились в судове
засідання, оголошення письмових
показань осіб, які не з'явились та не
були доставлені приводом у судове
засідання, дослідження письмових
доказів по справі, судом, з власної
ініціативи, на обговорення учасників
процесу було постановлено питання про
направлення кримінальної справи
прокурору на додаткове розслідування,
враховуючи що справа розглядається в
порядку, передбаченому КПК України в
редакції 1960 року.

Суд вказав, що органом досудового
слідства була допущена неповнота та
неправильність досудового слідства,
яка не може бути усунута в ході
судового розгляду справи. Крім того,
під час судового слідства були
отримані дані, які також можуть бути
перевірені лише шляхом проведення
додаткового розслідування.

Зокрема, суд зазначив, що підсудні
обвинувачуються у викраденні майна
Уманського РайСТ, що мало місце 13
серпня 2012 року. Вивченням матеріалів
кримінальної справи з'ясовано, що орган
досудового слідства не встановив, кому
належить викрадене майно. До
матеріалів кримінальної справи
долучено копію договору оренди об'єкта
нерухомості (магазину, з якого була
скоєна крадіжка) (т.3 а.с.124) та копію акту
прийому-передачі основних засобів в
операційну оренду (т.3 а.с.123), з яких
вбачається, що власником магазину
являється Споживче товариство
«Зміна», яке передало магазин в оренду
фізичній особі ОСОБА_4. В жодному із
зазначених документів відсутні
посилання на те, що Уманське РайСТ має
відношення до магазину, з якого була
вчинена крадіжка. Досудовим слідство
не встановлено, на якій підставі
Уманським РайСТ було зроблено
розрахунок завданих товариству
збитків, і фактично, органом досудового
слідства не встановлено потерпілу
сторону по факту крадіжки. Така
обставина підлягає встановленню під
час досудового розслідування, так як
потерпіла сторона, до направлення
справи до суду, має певні процесуальні
права.

В ході досудового слідства
вартість викраденого майна була
підтверджена довідками, виданими
фізичними особами - підприємцями (т.1
а.с.178, 179, 180, 237, т.2 а.с.53, 54, 95, 179 та інші).
Проте, до справи не долучено документи,
які б свідчили, що вказані фізичні
особи - підприємці володіють
інформацією про вартість товару,
аналогічного викраденому. Тому суд не
вправі приймати такі довідки для
підтвердження вартості викраденого
майна. Крім того, вказані довідки
містять посилання на товар, вартість
якого може бути різною в залежності від
моделі, однак в довідках модель, а в
деяких і торгова марка, не зазначена. В
даному випадку органом досудового
слідства не встановлена належним чином
сума завданих потерпілим збитків.

Будучи допитаним в ході судового
слідства потерпілий ОСОБА_5 зазначив,
що поряд з іншим майном у січні 2012 року
у нього була викрадена січкарня, яку
розібрати було неможливо, в якій були
колеса діаметром по півтора метра, і
яка важила близько 250 кілограм. Крім
того, було викрадено інші металеві
речі, які одна особа фізично не могла
викрасти. Згідно матеріалів
кримінальної справи ОСОБА_1 все
викрадене у ОСОБА_5 майно вивіз за один
раз на легковому автомобілі. Суд, з
урахуванням показань потерпілого під
час судового слідства, вважає
сумнівним такі твердження органу
досудового слідства, тому вказані
факти підлягають перевірці шляхом
проведення слідчих дій.

Також, згідно матеріалів
кримінальної справи, ОСОБА_1 викрав
майно ОСОБА_6 в середині грудня 2011 року
і викрадене майно вивіз легковим
автомобілем. Проте, в судовому
засіданні ОСОБА_6 показала, що у неї
було викрадено «вагонку» довжиною 6
метрів, лінолеум та інше майно, яке
вивезти можна було лише за допомогою
вантажного автомобіля. Потерпіла
зазначила, що у неї, поряд з іншим
майном, була викрадена чавунна плита,
проте в обвинуваченні така плита
відсутня і з даного приводу потерпіла
під час досудового слідства не
допитана. Як зазначила потерпіла у
судовому засіданні про викрадення
плити вона повідомляла слідчому, і чому
в її показаннях це не зафіксовано, вона
не знає, так як протокол слідчого
підписувала без окулярів, тому не
бачила, що слідчий написав. Суд вважає,
що вказані обставини теж повинні бути
додатково перевірені, з урахуванням
того, як ОСОБА_1 міг вивезти 6-метрову
«вагонку» та ряд іншого майна в своєму
легковому автомобілі.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому
засіданні під час дачі показань
заявила, що в листопаді 2011 року у неї
були викрадені речі, які, на її погляд,
могла викрасти лише жінка. Також
зазначила, що кількість викраденого
майна, зокрема кількість ложок, вилок,
тарілок та іншого, була названа нею
довільно, ціни викраденого майна вона
також назвала приблизні. Враховуючи
такі показання потерпілої, суд вважає,
що органом досудового слідства не було
достовірно встановлено кількість
викраденого майна та його вартість, а
суд при винесенні вироку не повинен
ґрунтуватись на припущеннях. Крім того,
по факту вказаної крадіжки не
встановлено місце вчинення злочину.
Згідно матеріалів кримінальної справи
дачний будинок потерпілої
розташований в кооперативі
«Будівельник». Проте, з показань свідка
ОСОБА_8 (т.3 а.с.42) вбачається, що
потерпіла являється її сусідкою, а
будинок свідка розташований в
товаристві «Оптік». Вказані
суперечності органом досудового
слідства усунуті не були, хоча були
відомі на час проведення досудового
слідства.

Будучи допитаною під час судового
слідства потерпіла ОСОБА_9 показала, що
з двору її домоволодіння була
викрадена січкарня, яка важила 250
кілограмів, і яку одна людина вивезти
не могла, так як її треба було ще й
котити. Зазначила, що січкарню, яка була
викрадена, оцінював слідчий по справі.
Проте, згідно матеріалів кримінальної
справи, ОСОБА_1 сам викрав січкарню
ОСОБА_9 та вивіз на ручному возику,
якого позичив у знайомого на прізвище
ОСОБА_10. Враховуючи показання
потерпілої, які вона надала під час
судового слідства, суд вважає, що
органом досудового слідства взагалі не
була перевірена можливість ОСОБА_1
одноосібно викрасти січкарню та
вивезти її на ручному возику. На думку
суду, слідчий не мав права особисто
оцінювати викрадене майно, у зв'язку з
чим суд вважає, що вартість викраденого
у ОСОБА_9 майна органом досудового
слідства не встановлена.

В ході судового слідства
потерпілий ОСОБА_11 зазначив, що на
місці вчинення злочину він бачив сліди
двох чоловіків, тобто викрадення його
курей вчинило двоє. Проте, у вчиненні
крадіжки обвинувачується один ОСОБА_1
Такі доводи потерпілого теж підлягають
перевірці.

З матеріалів кримінальної справи
не вбачається, яким чином орган
досудового слідства отримав телефон,
що належав потерпілому ОСОБА_12 В
протоколі огляду предметів (т.1 а.с.37)
вказано, що телефон був вилучений в
ході проведення виїмки 4 серпня 2012 року.
Проте, в протоколі виїмки від 4 серпня
2012 року (т.1 а.с.21) вказано, що в ході
виїмки вилучено «М.Р. 26.07.2012». В даному
випадку, не зрозуміло, що саме було
вилучено, крім того, відсутні згадки
про те, що вилучався мобільний телефон.

Органом досудового слідства не
встановлено, кому належать бідони, які
були викрадені по вулиці Ж.Революції, 57
в м.Умань в середині жовтня 2011 року.
Згідно показань потерпілого ОСОБА_13,
які він надав під час досудового
слідства (т.1 а.с.208), він проживає в
м.Київ, і приїздив до квартири своєї
матері. У потерпілого не було з'ясовано,
кому саме належить викрадене майно,
йому чи матері, не перевірено кому
належить кладова, з якої було вчинено
крадіжку, так як кладова розміщена між
поверхами і відсутні дані про те, кому
кладова належить на праві власності.
З'ясування таких обставин може в
подальшому вплинути на кваліфікацію
дій винної у злочині особи за ч.3 ст.185 КК
України. Допитати потерпілого у
судовому засіданні суд був позбавлений
можливості, так як на виклики суду він
не з'являвся, жодна постанова суду про
привід потерпілого органом внутрішніх
справ виконана не була.

У судовому засіданні підсудний
ОСОБА_1 заявив, що злочини, за
виключенням викрадення майна ОСОБА_12
та Уманського РайСТ, які зазначені у
обвинувальному висновку, він не вчиняв,
і всі зізнання, в тому числі під час
допитів, проведених слідчим, при
проведенні відтворення обстановки та
обставин події за його участю, були
написані працівниками міліції, а він
лише підписував те, що йому давали
підписати. При цьому вказав, що у час
вчинення деяких злочинів, які йому
інкримінують, його автомобіль стояв
поламаним на стоянці, тому він не міг
вчинити крадіжки з використанням
такого автомобіля, а в деяких випадках
ОСОБА_1 був на роботі. По факту
викрадення майна з квартири АДРЕСА_4
показав, що викрадене майно він придбав
у чоловіка на ім'я ОСОБА_14, і потім
частину такого майна ОСОБА_1 продав, сам
крадіжку не вчиняв. Себе оговорив, так
як працівники міліції психічно на
нього тиснули. Враховуючи те, що
обвинувачення по справі ґрунтується
практично на визнавальних показаннях
ОСОБА_1, які він надав під час
досудового слідства, а в суді підсудний
свої покази змінив, тому суд вважає, що
доводи підсудного підлягають
перевірці шляхом проведення слідчих
дій. При цьому, підлягають перевірці як
показання надані в суді, так і
показання, надані підсудним під час
досудового слідства. Вивченням
матеріалів справи встановлено, що
показання ОСОБА_1, які він надав під час
досудового слідства, взагалі не
перевірялись, зокрема в частині
посилань на осіб, яким він пропонував
викрадене майно, чи осіб, яких він
зустрічав у час, коли були вчинені
злочини.

В ході судового слідства стороною
обвинувачення не було усунуто недолік,
на якій вказав суд, повертаючи
кримінальну справу 03.12.2012 року на
додаткове розслідування за
результатами попереднього розгляду.
Зокрема, тоді суд вказав на те, що
прокурором не було продовжено строки
досудового слідства у справі (т.1 а.с.174).
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
постанову суду першої інстанції,
зазначив, що слідчий міг допустити
помилку та вшити не ту постанову.
Враховуючи те, що після надходження
справи з апеляційного суду пройшов
тривалий час, а прокурор жодного разу
не заявив клопотання про долучення до
справи належним чином оформленої
постанови про продовження строку
досудового слідства, суд приходить до
висновку, що така постанова відсутня, і
прокурором дійсно строк досудового
слідства не продовжувався.

Будучи допитаним у судовому
засіданні підсудний ОСОБА_3 по факту
збуту ним наркотичного засобу, показав,
що коноплю він зривав на прохання
жінки по імені ОСОБА_15 - співмешканки
його знайомого. Після чого зірвану
коноплю, він, за проханням ОСОБА_15,
передавав через хлопця, якого вона
представила як свого брата. За коноплю
він грошей не отримав, а йому було
повернуто лише 20 гривень, які він
попередньо витратив на таксі. Під час
досудового слідства він підписував
показання, які йому казали працівники
міліції. Враховуючи викладене, суд
вважає, що доводи ОСОБА_3 підлягають
додатковій перевірці шляхом
проведення слідчих дій, які неможливо
провести під час судового слідства.

В ході досудового слідства за
участю свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_10,
ОСОБА_18, ОСОБА_19 не було проведено
впізнання ОСОБА_1 чи очної ставки з
ОСОБА_1, хоча вказані свідки прямо
вказували на те, що знають чи можуть
впізнати особу, якої стосуються їх
свідчення. Вказані свідки, не дивлячись
на виклики суду, у судові засідання не
з'явились, жодна постанова суду про
привід таких свідків у судове
засідання виконана не була. Враховуючи
позицію підсудного ОСОБА_1, який
наполягав на безпосередньому допиті
свідків, і суд був позбавлений
можливості їх допитати у зв'язку з їх
недоставлянням у судове засідання, суд
вважає, що необхідно в ході додаткового
розслідування провести слідчі дії,
направлені на встановлення місця
перебування таких свідків та перевірку
їх показань за участю ОСОБА_1

Після оголошення судом обставин,
які дають підстави для повернення
справи на додаткове розслідування,
прокурор висловив думку, що підстав для
повернення справи для додаткового
розслідування, немає, а всі недоліки,
якщо такі снують, можна усунути шляхом
надання судових доручень.

Підсудні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
потерпілий ОСОБА_11 вважали, що справу
слід повернути на додаткове
розслідування.

Потерпіла ОСОБА_20 своєї думки не
висловила.

Суд, заслухавши думку учасників
процесу, вважає, що є всі підстави для
повернення справи на додаткове
розслідування, так як неповноту та
неправильність досудового слідства, на
які вказав суд з власної ініціативи,
неможливо усунути в ході судового
слідства. Крім того, обставини, які були
встановлені додатково під час судового
слідства і не були предметом
дослідження в ході досудового
слідства, також слід перевірити
слідчим шляхом, тому справа підлягає
поверненню прокурору міста Умані для
організації додаткового
розслідування, в ході якого необхідно
провести слідчі дії, спрямовані на
встановлення обставин та усунення
суперечностей, на які вказав суд в
своїй постанові вище. Суд не вважає за
необхідне конкретизувати перелік
слідчих дій, які слід провести, так як в
такому разі суд займе сторону захисту
чи обвинувачення, порушуючи засади
змагальності та диспозитивності.

Враховуючи те, що учасники
процесу не ставили питання про зміну чи
скасування запобіжних заходів, які
були застосовані відносно підсудних, а
суд сам не вбачає підстав для такої
зміни чи скасування, запобіжні заходи
відносно підсудних суд залишає
незмінними.

На підставі викладеного,
керуючись ст.281 КПК України 1960 року, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185
КК України, ОСОБА_3 у вчиненні злочинів,
передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.307 КК
України, ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
направити прокурору міста Умань на
додаткове розслідування.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1
залишити у вигляді взяття під варту.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2
та ОСОБА_3 залишити у вигляді підписки
про невиїзд з місяця проживання.

На постанову може бути подана
апеляція до Апеляційного суду
Черкаської області протягом семи діб з
дня її винесення, а підсуднім ОСОБА_1 -
протягом семи днів з моменту отримання
ним копії постанови.

Головуючий-суддя:
О.В. Корман