ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7002/15-к
провадження № 1-кп/753/411/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" липня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
провівши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Умані Черкаської області, громадянин України, офіційно не працює, не одружений, з неповною середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 03.02.2010 Уманським РС Черкаської обл. за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 21.07.2011 Уманським РС Черкаської обл. за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років і 3 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 16.06.2014 року,
за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , 12 лютого 2015 року приблизно о 18-00 годині, перебуваючи біля адміністративної будівлі комунального підприємства «Житло-сервіс», яке розташоване в будинку № 25-б по вул. Дніпровська Набережна в місті Києві, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, вчинене повторно, яке в подальшому переросло у відкрите, пройшовши охорону вищевказаної адміністративної будівлі, шляхом вільного доступу піднявся на 3 поверх комунального підприємства «Житло-сервіс». Вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, вільно зайшов до кабінету № 301 комунального підприємства «Житло-сервіс», де з коричневої жіночої сумочки повторно, таємно викрав чуже майно, а саме: три мобільні телефони: «Sаmsung x210», вартістю 222 грн., «Sаmsung Duos», вартістю 1238 грн., «Iphone 4», вартістю 3410 грн., які належать ОСОБА_6 , завдавши при цьому останній матеріальної шкоди на загальну суму 4870 гривень.
Вказане майно ОСОБА_3 поклав до своїх кишень, однак виходячи з кабінету, його дії були помічені та викриті співробітницею вказаного підприємства ОСОБА_7 , внаслідок чого його дії з таємного переросли у відкрите викрадення чужого майна.
ОСОБА_3 , розуміючи, що викритий, продовжив свої злочинні дії щодо відкритого викрадення чужого майна та став тікати з місця вчинення злочину з викраденим майном. Разом з тим працівниками комунального підприємства «Житло-сервіс» ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий на першому поверсі підприємства, внаслідок чого не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі.
ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину фактично визнав, разом з тим не погодився з кваліфікацією його дій, вважаючи, що вчинив крадіжку. Суду пояснив, що 12 лютого 2015 року близько 18:00 години він, з метою відвідати вбиральню, зайшов до будинку в якому знаходилося комунальне підприємство. Перебуваючи на третьому поверсі він побачив відкриті двері одного кабінету, де знаходилася жіноча сумка. З метою таємного викрадення чужого майна він переконався, що у вказаному кабінеті нікого не було і, зайшовши до нього, з сумки викрав три мобільні телефони. Коли вийшов з кабінету, побачив ОСОБА_7 , яка щось у нього запитала. Що вона запитувала та що він їй відповів він не пам`ятає. Він пройшов повз свідка ОСОБА_7 та направився до сходів. Категорично заперечував, що свідок ОСОБА_7 схопила його за руку. На його думку свідок ОСОБА_7 не зрозуміла, що він робив у кабінеті. Коли спускався по сходах він почув, що хтось кричить та біжить за ним. Злякавшись за своє життя, він почав тікати. Щоб його не спіймали він заховався за дверима на першому поверсі. Чув, як 5-10 хвилин працівники підприємства його шукали. Потім його побачила прибиральниця і він був затриманий, після чого викликали працівників міліції та у нього було виявлено три мобільні телефони, які він викрав у потерпілої з сумки. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати, враховувати наявність у нього малолітньої дитини.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні ним замаху на відкрите викрадення чужого майна знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.
Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 12 лютого 2015 року приблизно о 18:10 годині вона на деякий час залишила свій кабінет. Згодом почула крик працівниці підприємства ОСОБА_7 про те, що потрібно викликати міліцію. В коридорі вона побачила, що двері її кабінету відкриті і деякі її особисті документи, які знаходились в сумці лежали в коридорі на підлозі. В коридорі вона також побачила, що від працівників підприємства тікала якась людина, згодом з`ясувалося, що це був ОСОБА_3 . Перевіривши свої речі, вона виявила, що з сумки пропали її три мобільні телефони, які потім працівники міліції їй повернули під розписку на зберігання. Пізніше ОСОБА_3 піймали та викликали працівників міліції.
Свідок ОСОБА_7 пояснила, що 12 лютого 2015 року, перебуваючи на роботі близько 18 години у коридорі, вона побачила раніше незнайомого молодого хлопця, пізніше з`ясувалося, що це ОСОБА_3 , який виходив з кабінету ОСОБА_10 та сказав їй, що в кабінеті нікого не має. Під курткою він ховав якісь документи. Вона запитала у ОСОБА_3 хто він такий та побачила, що в кабінеті ОСОБА_6 нікого не було та лежала відкритою її сумка. Зрозумівши, що відбулась якась крадіжка, вона схопила ОСОБА_3 за рукав та крикнула, щоб викликали працівників міліції. ОСОБА_3 став викидати на підлогу якісь папери, папку з документами, зрозумівши, що його викрито. Коли вона відпустила його руку він став тікати, але пізніше співробітники підприємства його спіймали.
Свідок ОСОБА_8 пояснив, що працює в комунальному підприємстві "Житло-сервіс" начальником відділу експлуатації та 12 лютого 2015 року після закінчення робочого часу, будучи у кабінеті, почув крик ОСОБА_7 , яка кричала щоб викликали міліцію. Він вибіг в коридор і побачив ОСОБА_7 та обвинуваченого, який тікав по сходах. Він разом з ОСОБА_9 побігли за ним, одночасно він крикнув диспетчеру, щоб перекрили всі виходи з приміщення. Обвинуваченого знайшли через 2-5 хвилин за металевими дверима, помітила його прибиральниця. Він затримав ОСОБА_3 , який просив відпустити його і не викликати міліцію. При цьому з кишені у ОСОБА_3 випав один телефон.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що працює в КП "Житло-сервіс" головним інженером. 12 лютого 2015 року він почув крик про те, що сталася крадіжка. Коли вибіг з кабінету, побачив ОСОБА_7 яка сказала, що грабіжник побіг по сходах, він побіг за ним, перевірив чи не вибігав той на вулицю. Коли з`ясувалося, що ніхто не вибігав, вони шукали його в приміщенні. Потім ОСОБА_3 , який стояв за дверима, помітила прибиральниця, і той був затриманий. Він допомагав ОСОБА_8 тримати ОСОБА_3 до приїзду працівників міліції. ОСОБА_3 просив його відпустити та обіцяв такого більше не вчиняти. Також обвинувачений просив вибачення, звертався до всіх.

Свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 в суді пояснили, що 12 лютого 2015 року були присутніми в якості понятих при проведенні слідчої дії, під час якої у обвинуваченого було виявлено 3 мобільних телефони.

Суд звертає увагу на щирість, змістовність та послідовність показів потерпілої ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 в судовому засіданні, які на думку суду є достовірними і правдивими. Суд не вбачає, що у вказаних свідків є мотиви говорити неправду.
Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази, прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Розглядаючи докази з точки зору їх допустимості, суд вважає, що вони отримані з дотриманням вимог закону, а тому є допустимими.
Належним і допустимим як джерело доказу є протокол огляду місця події від 12 лютого 2015 року і протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_8 від 03.04. 2015 року та суд не вбачає порушення вимог КПК України під час його складання.

Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку про достатність доказів для визнання ОСОБА_13 винуватим у пред`явленому обвинуваченні.
Надаючи юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , будучи виявленим свідком ОСОБА_7 , продовжив свої злочинні дії та з викраденим майном мобільними телефонами став тікати, а в подальшому переховуватися на першому поверсі.

Отже дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.

Вказане зазначено і у абзаці третьому п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року.

Таким чином доводи ОСОБА_3 та захисту про те, що обвинувачений вчинив крадіжку суд вважає неспроможними.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 , утримуючи при собі викрадене майно фактично мав реальну можливість розпорядитися цим майном (викинути, заховати).

Таким чином дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України як закінчений замах на грабіж, з кваліфікуючою ознакою повторно, тобто ОСОБА_3 своїми діями вчинив замах на повторне відкрите викрадення чужого майна, разом з тим, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, його не закінчив з причин, які не залежали від його волі.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 2 ст. 186 КК України, ступінь тяжкості злочину, який відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, характеризується посередньо, не працює.

Згідно ст.ст. 66, 67 КК України обставин, які пом`якшують та обтяжують ОСОБА_3 покарання судом не встановлено.

Враховуючи конкретні обставини справи, значну суспільну небезпеку скоєного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

З урахуванням зазначених вище обставин справи в їх сукупності, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_3 ст. 69 та ст. 75 КК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 373, 374, 376 КПК України,

з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби в м. Києві та Київській області.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 12 лютого 2015 року.

Речові докази три мобільні телефони «Sаmsung x210», «Sаmsung Duos», «Iphone 4», які передані на зберігання ОСОБА_6 залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя