пр. № 1-кп/759/496/14
У Х В А Л А

03 жовтня 2014 року Колегія суддів Святошинського районного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участі сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання доцільності продовження строку дії запобіжних заходів у кримінальному провадженні №0000979 по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 307, ч.3 ст. 311 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.3 ст. 311 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаний обвинувальний акт надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 25 липня 2014 року. Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 утримуються під вартою. Ухвалою колегії суддів від 06.08.2014 року продовжений строк тримання обвинувачених під вартою до 04 жовтня 2014 року.

У зв`язку з тим, що судовий розгляд даного кримінального провадження на даний час не завершено, а строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується, за ініціативою суду на розсуд сторін кримінального провадження винесено питання доцільності продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 під вартою.

Прокурор в судовому засіданні, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , наявні ризики, які не зменшилися, вважав за необхідне продовжити строк їх тримання під вартою та просив продовжити строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_7 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку зі звільненням під заставу.

Захисник ОСОБА_15 , яку підтримав обвинувачений ОСОБА_8 , просила змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю або передати його на поруки, мотивуючи тим, що обвинувачений має тяжкі захворювання та потребує лікування, є інвалідом ІІ групи, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та не буди переховуватись від суду.

Захисник ОСОБА_13 , якого підтримала обвинувачена ОСОБА_7 , не заперечував проти продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Захисник ОСОБА_12 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_9 , просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що обвинувачений утримується під вартою більше двох років.

Захисник ОСОБА_11 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_10 , просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, мотивуючи тим, що обвинувачений має тяжкі захворювання, зокрема епілепсію, потребує лікування, є інвалідом ІІ групи, має постійне місце проживання та не буди переховуватись від суду.

Захисник ОСОБА_14 , яку підтримала обвинувачена ОСОБА_6 , просила змінити обвинуваченим, які утримуються під вартою, запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора, захисників, обвинувачених, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Разом з цим, тривале тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Обраний щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить продовжити. При цьому, суд бере до уваги таке.

Залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , опинившись на волі, можуть ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), незаконно впливати на свідків, які на даній стадії судового розгляду ще не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення. Ймовірність реалізації вказаних ризиків не зменшилася на даний час, і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, які інкримінуються обвинуваченим; мотиви, за яких обвинувачені вчинили вказані дії; їхнє відношення до скоєного; тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у випадку засудження за вчинення особливо тяжкого злочину (ст. 12 КК України).

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я обвинувачених, щодо яких відсутні об`єктивні медичні застереження, які унеможливлюють їхнє тримання під вартою, дані про їхні особи, сімейний стан, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та їхню належну поведінку, попередити вчинення ними нових злочинів.

Крім того, за змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

На даний час відсутні підстави вважати строки тримання під вартою обвинувачених, а також строки даного судового провадження такими, що виходять за рамки розумних, необхідних і достатніх для досягнення визначеного процесуальним законом завдання кримінального провадження.

Проте, керуючись правилами ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, суд знаходить правові підстави для визначення обвинуваченим розміру застави, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Щодо продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , судова колегія виходить з наступного. Відповідно до наданих суду медичних документів, обвинувачений, який є інвалідом ІІ групи, має низку тяжких захворювань, серед яких ВІЛ-інфекція 4 клінічної стадії, хронічний гепатит, туберкульоз кісток, які входять до Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.

Також суд вважає за доцільне продовжити строк дії обов`язків, покладених на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України на ОСОБА_7 в зв`язку із внесенням застави на шістдесят днів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 181, 182, 183, 194, 195, 197, 205, 331 КПК України, ст. ст. 5 та 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:
Запобіжний захід щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тримання під вартою продовжити на шістдесят днів, тобто по 01 грудня 2014 року включно, і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тримання під вартою продовжити на шістдесят днів, тобто по 01 грудня 2014 року включно, і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Визначити обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_9 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на них обов`язків, у розмірі 100 (ста) розмірів мінімальних заробітних плат, що становить 121800 (сто двадцять одна тисяча вісімсот) гривень у національній грошовій одиниці кожному, яка може бути внесена як самими обвинуваченими, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м. Києва, після внесення якої обвинувачені підлягають звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

Обвинувачені або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі протягом її дії.

У разі внесення застави зобов`язати обвинувачених після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачених, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до Святошинського районного суду м. Києва із встановленою періодичністю;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вони проживають, без дозволу суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Святошинського районного суду м. Києва свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити термін дії зазначених обов`язків протягом двох місяців з дня внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченим, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Святошинського районного суду м. Києва, має бути наданий уповноваженій службовій особі Київського слідчого ізолятору.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Київського слідчого ізолятору негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з - під варти та повідомити усно і письмово прокурора прокуратури м. Києва та суддю Святошинського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з - під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з - під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши ОСОБА_8 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати обвинуваченого: не залишати житло цілодобово; за наявності здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Визначити строк дії ухвали в частині зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу тривалістю в два місяці - до 01 грудня 2014 року.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України на ОСОБА_7 в зв`язку із внесенням застави на шістдесят днів, тобто по 01 грудня 2014 року включно.

Копію ухвали в частині запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 направити для виконання до органу внутрішніх справ за місцем його проживання - до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві та для відома до Київського слідчого ізолятору № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти в залі суду та застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
В ОСОБА_16