АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/1061/14-к Номер провадження 11-кп/786/84/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2015 року м.Полтава
Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на вирок Диканського районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого Диканським районним судом Полтавської області:

24.03.2011 року за ст. 185 ч. З КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України та звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік,

18.11.2011 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців 22 днів позбавлення волі, 26.06.2013 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 23 дні,

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України до вказаного покарання зараховано відбуте покарання строком 1 рік 8 місяців 29 днів за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 18 листопада 2011 року.

За ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

за ч. З ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

за ч. І ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань йому призначено - 4 /чотири/ роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано йому невідбуте покарання 1 рік за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 18 листопада 2011 року і остаточно призначено - 5 /п`ять/ років позбавлення волі.

У апеляційній скарзі ОСОБА_8 не оспорюючи кваліфікацію свої дій, доведеність вини, просить змінити вирок суду та пом`якшити йому призначене покарання, мотивує свої доводи тим, що змушений був вчиняти крадіжки через недостатній матеріальний достаток і відсутності належного заробітку.

Засудженого визнано винним у вчиненні ним таких злочинів.

У серпні 2011 року ОСОБА_8 , з метою викрадення чужого майна, таємно, повторно, проник до автомобіля, який належав потерпілому ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 де викрав навігатор вартістю 375 грн. 30 коп.

ОСОБА_8 в період умовно-дострокового звільнення 9 червня 2014 року близько 3 год., повторно з автомобіля який належав потерпілому ОСОБА_10 по АДРЕСА_3 викрав 16 грн. та пластикову кредитну картку № НОМЕР_1 Пат "Райфайзенбанк "Аваль" з кодом до неї і у подальшому з банкомата банку "Надра" зняв гроші в сумі 200 грн., а 13 липня 2013 року - 150 грн., завдавши шкоди на загальну суму 366 грн.

У ніч на 27 червня 2014 року ОСОБА_8 , таємно, повторно з автомобіля потерпілої ОСОБА_11 по АДРЕСА_4 , викрав 22 тушки курей, завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 1050 грн.

У середині серпня 2014 року, він повторно із салону автомобіля потерпілого ОСОБА_12 по АДРЕСА_4 викрав 200 грн.

29 липня 2014 року близько 1 год. ОСОБА_8 проник на територію господарства, що розташоване по АДРЕСА_5 де таємно, повторно, з салону автомобіля, належного потерпілому ОСОБА_13 , викрав

кредитну картку Пат "Райфайзенбанк "Аваль" № НОМЕР_2 з кодом до неї та зняв з банкомата цього ж банку кошти в сумі 3230 грн., завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

У ніч на 16 серпня 2014 року близько 1 год. 30 хв., з господарства, що належить потерпілому ОСОБА_14 по АДРЕСА_6 , повторно, таємно, викрав гумовий човен "Лисичанка", вудку та розкладний ніж, власником яких є потерпілий ОСОБА_15 , завдавши йому матеріальної шкоди на загальну суму 740 грн.

У цю ж ніч ОСОБА_8 проник до житлового будинку, який належить потерпілій ОСОБА_16 по АДРЕСА_7 , звідки таємно, повторно, викрав мобільний телефон вартістю 490 грн. зі стартовим пакетом "МТС" вартістю 10 грн. та мобільний телефон вартістю 208 грн. зі стартовим пакетом "Київстар" вартістю 10 грн.. завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 728 грн.

На початку серпня 2014 року ОСОБА_8 неподалік урочища "Бузковий гай" за територією смт. Диканька знайшов дикорослий кущ рослини конопель, обірвав з нього листя, яке приніс до себе додому, де подрібнив та висушив, виготовивши таким чином наркотичний засіб, який в подальшому в поліетиленовому пакеті носив при собі без мети збуту для особистого вживання. Вказаний наркотичний засіб, відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 1182 від 22.08.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом та в перерахунку на суху речовину становить 16,313 гр.

17.08.2014 року ОСОБА_8 на вище вказаному місці зірвав дикорослий кущ рослини конопель та зберігав його при собі з метою подальшого виготовлення суміші для вживання шляхом куріння. Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 1181 від 22.08.2014 року дана рослина є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом та в перерахунку на суху речовину становить 142,282 гр.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_8 про пом`якшення призначеного покарання і його адвоката ОСОБА_7 , прокурора, яка заперечувала проти задоволення скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені у апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Правильно проаналізувавши зібрані у справі докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку, суд дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_8 у вчиненні ним вказаних крадіжок чужого майна за встановлених обставин.

Висновки суду про винність у вчиненому не оспорюються у скарзі, вони відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку у цій частині доказами.

Дії ОСОБА_8 за ч.2 ,ч.3 ст.185 та ч.І ст. 309 КК України кваліфіковано правильно.

Що ж стосується доводів, наведених у апеляції, щодо несправедливості призначеного покарання внаслідок суворості, то вони є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню на таких підставах.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, наслідки для потерпілих та інше.

У кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. У разі обрання покарання у виді позбавлення волі це рішення має бути вмотивовано у вироку.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що "при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права".

У справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним". У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_8 вчинив хоча й один тяжкий злочин, але інші відносяться до середньої тяжкості, визнав свою провину, кається, має молодий вік, у справі відсутні позовні вимоги потерпілих, що свідчить про їх часткове відшкодування шкоди, один із епізодів крадіжки він вчинив будучи неповнолітнім, при наявності роботи займався суспільно корисною працею, за місцем проживання засуджений характеризується позитивно, не перебуває на спеціальних обліках, а тому при призначенні міри покарання судом не повною мірою враховано вказані вище обставини у їх сукупності. Суд першої інстанції належно не вмотивував, що чому саме міра покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років є необхідною і достатньою для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, зазначені вище дані про особу , наведені у вироку обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, колегія суддів дійшла висновку, що виправлення засудженого можливе за коротший строк, ніж це визначив суд першої інстанції, а тому вважає за необхідне пом`якшити основне покарання до мінімальної межі, передбаченої санкціями ч. 2,3 ст.185, ч.1ст.309 КК України. Таке покарання буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів.

За таких мотивів апеляція засудженого підлягає задоволенню, а вирок суду зміні.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Диканського районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2014 року, щодо нього за ч.2, ч.3 ст.185, ч.І ст.309, ч.1,4 ст.70, ст.71 КК України змінити,- пом`якшивши покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим, як вказав суд першої інстанції

за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України до вказаного покарання зарахувати відбуте ним покарання строком 1 рік 8 місяців 29 днів за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 18 листопада 2011 року.

За ч.2 ст. 185 КК України пом*якшити покарання та визначити його у розмірі 2 роки позбавлення волі;

за ч. З ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

за ч. І ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити йому - 3 /три/ роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати йому невідбуте покарання 6 місяців позбавлення волі за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 18 листопада 2011 року і остаточно вважати його засудженим на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. У іншій частині цей вирок суду щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала суду може бути оскаржена усіма учасниками судового провадження у касаційному порядку до ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення даного судового рішення, а засудженим який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І :

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2