Справа № 369/2190/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/546/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 04.06.2015

УХВАЛА
Іменем України
04 червня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

1)
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 18.03.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин, Чернігівської області, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одруженого, солдата військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого -

засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки та покладено обов`язки передбачені п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 26145 (двадцять шість тисяч сто сорок п`ять) грн. 90 коп. завданої матеріальної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, вчиненого за наступних обставин.

04 грудня 2014 року в період часу з 00.00 годин до 03.10 годин ОСОБА_7 , який відповідно до контракту про проходження громадянами України військової служби у внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України від 11.11.2013 року проходить військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України у військовому званні «солдат», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто маючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, перебуваючи поблизу будинку № 10 в м. Вишневе по вул. Гоголя Києво Святошинського району Київської області, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та власника транспортного засобу поблизу, підійшов до автомобіля марки «Opel Kadett Caravan» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходився поблизу вказаного будинку, та застосовуючи фізичну силу, кинув камінь в заднє вітрове скло автомобіля. Після чого ОСОБА_7 проник до салону автомобіля, де сівши на водійське сидіння, побачив ліворуч в дверцятах металеву викрутку, яку вставивши в замок запалювання, прокрутив, після чого завів двигун автомобіля. В подальшому, увімкнувши першу передачу перемикання швидкостей, ОСОБА_7 почав рух на автомобілі та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, незаконно заволодівши автомобілем марки «Opel Kadett Caravan» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_10 , однак фактичним власником якого являється ОСОБА_9 , та під час руху, не впоравшись з керуванням, допустив зіткнення вказаного автомобіля з бетонною опорою електричних мереж, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 та задоволення цивільного позову щодо відшкодування завданої злочином шкоди винесений з порушенням норм матеріального права. Так, згідно висновку експерта НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області № 352т від 05.01.2015, розрахована вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Opel Kadett Caravan» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яка склала загальну суму 131545,65 грн., в тому числі вартість нових запчастин на суму 61906,47 грн., вартість ремонту на суму 69639,18 грн. У своєму вироку суд частково задовольнив цивільний позов, визнавши законними його вимоги щодо відшкодування завданих злочином збитків на суму 26145,90 грн., тобто на суму вартості автомобіля з урахуванням його загальної зношеності. При цьому, суд першої інстанції не врахував вимоги ст.ст. 1166, 1192 ЦК України, а також його доводи про те, що пошкоджений ОСОБА_7 автомобіль, використовується ним для роботи будівельника. Фактично автомобіль є джерелом заробітку та для подальшого використання його необхідно відновити.

Окрім того, на думку потерпілого, суд невірно призначив покарання обвинуваченому та прийшов до висновку, що звільнення від відбуття покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 . Вирішуючи питання про звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 суд однобічно, в якості обставин, що пом`якшують покарання, врахував щире каяття обвинуваченого та його запевняння, що він усвідомлює негативні наслідки свого вчинку та готовий відшкодувати завдану злочином шкоду, та не врахував ту обставину, що кримінальне правопорушення було вчинено в стані сильного алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити. Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України. В задоволенні позову ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити в повному обсязі. В решті вирок залишити без змін.

Свої вимог обґрунтовує тим, що судом першої інстанції, при постановленні вироку не повною мірою враховано дані про його особу, наявність пом`якшуючих обставин, а тому визначене покарання за розміром є несправедливим через суворість. Так, зокрема судом не враховано, що ОСОБА_7 був учасником антитерористичної операції, його молодий вік, а також те, що обвинувачений ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем колишнього навчання та місцем свого проживання, раніше не судимий. Також, захисник вказує на необґрунтованість вироку в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_9 , оскільки на його думку, останній не довів тієї обставини, що в результаті пошкодження автомобіля були порушені саме його права і що саме йому було заподіяні збитки.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 прокурор просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, оскільки апеляційна скарга є необґрунтованою та не вмотивованою.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку поданої ними апеляційної скарги, доводи потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та обвинуваченого, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 289 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п.п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, віднесене до категорії середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття.

Обставинами, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнав вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , районний суд врахував те, що він на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, відповідно до контракту про проходження громадянами України військової служби у внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України від 11.11.2013 року проходить військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України у військовому званні «солдат» та обґрунтовано призначив покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням останнього на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з призначенням іспитового строку, дійшовши обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному, а доводи потерпілого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 є необґрунтованими.

Вирішуючи питання в частині відшкодування матеріальної шкоди, яка була спричинена внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 , судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги законодавства та обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної особи чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Так, в ході розгляду даного кримінального провадження було встановлено, що свідок ОСОБА_11 придбав автомобіль марки «Opel Kadett Caravan» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було пошкоджено під час вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, у червні 2014 за 3000 доларів США у ОСОБА_10 та керував цим автомобілем на підставі довіреності (а.п. 35 т. 1, а.п. 81 т. 2). В подальшому ОСОБА_11 передав вищевказаний автомобіль у користування ОСОБА_9 , що у відповідності до п. 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, є законною підставою користування ОСОБА_9 автомобілем.

Згідно приписів ст. ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. А отже твердження захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_9 є неналежним позивачем є безпідставними.

Відповідно до абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, у випадках коли особа знищила транспортний засіб, яким незаконно заволоділа, чи призвела до такого стану, що він повністю втратив свою цінність і його вже не можна використовувати за

прямим призначенням, розмір реальних збитків дорівнює вартості автомобіля на день учинення злочину. Таким же чином треба вирішувати це питання, якщо транспортний засіб після незаконного заволодіння не знайдено.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме висновку експерта НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області від 05.01.2015 року № 352Т, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Opel Kadett Caravan» реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 69639,18 грн., ринкова вартість вищевказаного транспортного засобу на дату вчинення кримінального правопорушення, становить 26145,90 грн.

Враховуючи те, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищує його вартість до пошкодження його ОСОБА_7 , який незаконно ним заволодів, вказаний транспортний засіб слід вважати фізично знищеним. А отже сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 становить 26145,90 грн.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає доводи потерпілого ОСОБА_9 про порушення судом першої інстанції норм матеріального права при вирішенні його цивільного позову необґрунтованими, а рішення суду в даній частині законним та правильним.

Таким чином доводи, викладені в апеляційних скаргах потерпілого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 є необґрунтованими та безпідставними, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Києво Святошинського районного суду Київської області від 18.03.2015 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

.
Головуючий /підпис/
Судді /підписи/
Копія вірна: суддя Апеляційного суду
Київської області ОСОБА_2