АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/2967/15-к Головуючий у 1 інстанції :
Провадження № 11-сс/790/378/15 ОСОБА_1
Категорія: про застосування запобіжного Доповідач : ОСОБА_2 заходу (ст.194 КПК України)
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2015 року м.Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
при секретарі - ОСОБА_6 ,
розглянула у судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 05 березня 2015 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 05 березня 2015 року задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_5 ; до підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО-27 м.Харкова на 60 днів до 01 травня 2015 року, без визначення застави.
З таким рішенням слідчого судді не погодився захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 05 березня 2015 року та застосувати до підозрюваного запобіжний захід, що не пов*язаний з триманням під вартою. На думку апелянта, ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки обставини, якими слідчий обґрунтовує наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та необхідність застосування до ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є недоведеними. Захисник вважає, що можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватись від слідства та суду, впливати на свідків, є лише припущеннями органу досудового розслідування, а невизнання підозрюваним своєї вини в інкримінованому злочині є його правовою позицією, та не може свідчити про існування ризиків. Посилаючись на положення п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, апелянт зазначає, що ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Тому захисник вважає, що слідчий суддя при вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахував лише суб*єктивну думку прокурора та належним чином не дослідив матеріали провадження та дані про особу підозрюваного.
Відповідно до порядку перевірки ухвал слідчого судді, передбаченого ст.422 КПК України, та ч.4 ст.401 КПК України, апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 , який утримується під вартою, оскільки клопотання від підозрюваного про виклик в судове засідання апеляційного суду не надходило, в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища ОСОБА_7 . Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з*явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, причину неявки не повідомив, в апеляційній скарзі міститься прохання апелянта про розгляд скарги за його відсутності. Зазначені обставини не перешкоджають апеляційному розгляду за відсутності адвоката ОСОБА_8 .
Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника підозрюваного задоволенню не підлягає з наступних підстав:
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Стаття 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
В порядку ст.ст.276-278 КПК України, 03 березня 2015 року здійснено повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.406 КК України .
Подане прокурором до суду першої інстанції клопотання про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу відповідає вимогам ст.184 КПК України. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 умисного тяжкого злочину; наявність ризиків, передбачених п.п.1,3-5 ч.1 ст.177 КПК України; недостатність застосування до підозрюваного більш м*яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою ( а.с.40-45).
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про :
наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.406 КК України ;
2) наявність реальних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
3) недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м*яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою.
Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 умисного тяжкого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, а саме санкція ч.3 ст.406 КК України передбачає покарання від 3 до 10 років позбавлення волі; дані про особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ( а.с.54-55). З таким висновком слідчого судді погоджується і апеляційний суд.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 умисного тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, вчиненого групою осіб та щодо кількох осіб, із застосуванням насильства, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, даними про особу підозрюваного, який є мешканцем іншого регіону, за місцем досудового розслідування постійного місця проживання не має, на даний час є військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуває у задовільному стані здоров*я, цілодобово мешкає в польовому таборі разом з потерпілим та свідками у цьому ж кримінальному провадженні, які не можуть покинути зазначену територію в силу своїх службових обов*язків та свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 вже зверталися до командування військової частини з проханням прикомандирування до іншої військової частини з мотивів побоювань за своє життя та здоров*я, спростовує доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, на які послався слідчий у клопотанні, та про необґрунтоване застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Посилання захисника на не зазначення слідчим суддею пунктів ч.1 ст.177 КПК України не є підставою для скасування судового рішення, оскільки ризики, передбачені п.п.1,3-5 ч.1 ст.177 КПК України та обставини на підтвердження їх існування детально викладені в клопотанні прокурора, яке в повному обсязі наведене в судовому рішенні, а висновок слідчого судді в мотивувальній частині рішення свідчить про те, що суд визнав заявлені прокурором ризики доведеними. Окрім того, апелянт, посилаючись на неврахування судом даних про особу підозрюваного, взагалі не конкретизував, які саме відомості, окрім зазначених в ухвалі слідчого судді, мали бути враховані судом.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді від 05 березня 2015 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника не вбачає.
Керуючись ст.ст.404,405, ч.3 ст.407,418,419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 05 березня 2015 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :
Судді :