Справа № 743/1662/14-к
Провадження №1-кп/743/7/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2015 року

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - суддіОСОБА_1 ,
при секретарі :ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки кримінальне провадження (внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000450 від 12 листопада 2014 р.) по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області, з базовою загальною середньою освітою, розлученої, не працюючої, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 20.07.2011 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 263 КК України, до 200 годин громадських робіт;
- 07.12.2011 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185; ч.3 ст.15, ч.3 ст.185; ч.1 ст.304, ст.ст.70, 72, 75, 76 КК України, до 3 років 1 місяця 10 днів позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки. Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.08.2012 р. іспитовий строк скасований, з направленням засудженої для відбуття покарання;
- 17.01.2013 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.263, ст.ст.70, 71 КК України, до 3 років 2 місяців позбавлення волі. 10.07.2014 року звільнена від відбування покарання, згідно ухвали Новозаводського районного суду м.Чернігова від 2 липня 2014 р., на підставі ст.2 Закону України Про амністію у 2014 році;
- 19.11.2014 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.185 КК України, до 5 місяців арешту. Покарання не відбула,
за ст. 185 ч. 2, ст. 263 ч. 2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: старшого прокурора прокуратури
Ріпкинського району ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В :

8 листопада 2014 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон марки «NOKIA», модель 206, який належить ОСОБА_6 , залишкова вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи, станом на 08-10.11.2014 р., становить 476 грн. 25 коп., зі стартовим пакетом мобільного оператора «Kyivstar», який знаходився в телефоні, вартістю 15 грн., на рахунку якого були кошти в сумі 5 грн. та зі стартовим пакетом «Life», який знаходився в телефоні, вартістю 15 грн., на рахунку якого були кошти в сумі 40 грн. спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 551 грн. 25 коп..
20 листопада 2014 р., близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_5 , знаходячись на площі Леніна в смт.Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з холодною зброєю, носила при собі металевий предмет, який згідно висновку експерта № 46 від 25.11.2014 року є саморобним кастетом довільного виготовлення спрощеної конструкції контактною не клинковою холодною зброєю ударно-дробильної дії, який остання знайшла в липні 2014 р. на залізничному вокзалі в м.Чернігів.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину визнала в повному обсязі, вказавши, що дійсно, вона:

- 8 листопада 2014 р., розпиваючи спиртні напої з ОСОБА_7 в будинку останнього, викрала мобільний телефон, який лежав на грубці. В подальшому вона безкоштовно відала вказаний телефон ОСОБА_8 . Останній, в свою чергу, за 20 грн. продав вказаний телефон брату ОСОБА_9 ;

- повертаючись з місць позбавлення волі, в липні 2014 р. на залізничному вокзалі в м.Чернігів знайшла металевий предмет, а саме кастет, який, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з холодною зброєю, носила при собі для самозахисту до 20 листопада 2014 р. коли він був у неї вилучений працівниками Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській областів смт.Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області.
ОСОБА_5 у вчиненому щиро кається, просила суворо не карати.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченої у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності її позицій немає, а також їй роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд прийшов до висновку про наявність діянь, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_5 , що такі діяння містять склади кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України, про доведеність винуватості останньої у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки) повторно та у носінні кастету, без передбаченого законом дозволу.

Вирішуючи питання про визначення виду та розміру покарання, що може бути призначене обвинуваченій та потреби у його відбуванні, суд: керується загальними засадами призначення покарання (ст.. 65 КК України), правилами про призначення покарань за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків; враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, враховує відомості про особу обвинуваченої, враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілого ОСОБА_6 ..

Обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_5 , суд вважає: з`явлення з зізнанням, щире каяття у вчиненому та активне сприяння в розкритті кримінальних правопорушень, а обставиною, яка обтяжує покарання останньої є вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в стані алкогольного сп`яніння.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 негативно характеризується за місцем проживання, має ряд незнятих і непогашених судимостей за вчинення майнових злочинів та злочинів проти громадської безпеки, проти громадського порядку та моральності, до адміністративної відповідальності упродовж останнього року не притягувалась, у лікаря-нарколога та психіатра на обліку не перебуває, в судовому порядку позбавлена батьківських прав відносно малолітньої дитини.
Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5 на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила, продовжує вчиняти кримінальні правопорушення та її поведінка свідчить про вперте небажання дотримуватися норм закону, моралі та загально встановлених правил суспільної поведінки.
Враховуючи наведене в сукупності, з метою попередження вчинення ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 не можливе без ізоляції від суспільства і покарання останній необхідно призначити по ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, так як покарання у виді арешту та обмеження волі не відповідають її особі та меті її виправлення.
З аналогічних підстав, ОСОБА_5 по ч. 2 ст. 263 КК України слід призначити покарання у виді позбавлення волі, так як покарання у виді штрафу, громадських робіт, арешту та обмеження волі не відповідають її особі та меті її виправлення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 :
- вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - 8 листопада 2014 р., тобто до постановлення вироку Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.11.2014 р., якою її було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту;
- вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України - 20 листопада 2014 р., тобто після постановлення вказаного вироку Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.11.2014 р..
Виходячи з роз`яснень, які містяться в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.
Отже, в даному випадку відсутня сукупність вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень.
За таких обставин, враховуючи хронологію вчинення кримінальних правопорушень та час постановлення Ріпкинським районним судом Чернігівської області останнього вироку, суд вважає, що:
· покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України слід визначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України;
· покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України слід визначити за правилами ч. 1 ст. 71 КК України;

По кримінальному провадженню запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
В той же час, зважаючи на клопотання прокурора ОСОБА_4 , враховуючи ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, беручи до уваги неявки ОСОБА_5 в підготовче засідання та в судове засідання та вчинення нею кримінальних правопорушень до і після постановлення останнього за часом вироку, приймаючи до уваги те, що жоден інший запобіжний захід не забезпечить запобігання спробам обвинуваченої вчинити інші кримінальні правопорушення, з метою попередження вчинення ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень, з метою недопущення ухилення від відбування покарання, суд вважає за необхідне відносно ОСОБА_5 , до набрання вироком чинності, обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою в Чернігівському СІЗО, взявши її негайно під варту в залі суду.
По кримінальному провадженню цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи та судової трасологічної експертизи підлягають стягненню з ОСОБА_5 ..
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_11 - визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 1 року 5 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, до призначеного покарання за ч. 2 ст. 185 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.11.2014 р., і визначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_11 - визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити їй покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання за ч. 2 ст. 263 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.11.2014 р., і остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 року 8 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , до набрання вироком чинності, обрати у виді тримання під вартою в Чернігівському СІЗО, взявши її негайно під варту в залі суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 необхідно відраховувати з 19.01.2015 року.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено) в дохід держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 246 грн. (а.к.п. 20) та за проведення судової трасологічної експертизи в сумі 196 грн. 56 коп. (а.к.п. 70).
Речовий доказ мобільний телефон марки «NOKIA», модель 206, який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 повернути останньому, як законному володільцю (а.к.п. 21, 22).
Речовий доказ саморобний кастет довільного виготовлення спрощеної конструкції, який переданий до камери речових доказів Ріпкинського РВ УМВС України в знищити (а.к.п. 71, 72).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом 30-ти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1