Справа №10-40/07 Головуючий
у 1 інстанції Барчук
запобіжний захід Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 23 квітня 2007 року

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Волинської області у
складі:

головуючого - судці
Фідрі О.М.,

суддів - Опейди В.О., Лозовського А.О.,

з участю
прокурора - Дунця
С.П.,

обвинуваченого - ОСОБА_1.,

захисника - ОСОБА_2.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті Луцьку апеляцію захисника ОСОБА_2. на
постанову Луцького міськрайонного суду від 13 квітня 2007
року, якою щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, уродженця с.
Мар'янівка Маневицького району, мешканця АДРЕСА_1громадянина України, з середньою спеціальною освітою,
одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, голови фермерського
господарства, депутата, голови комісії з питань земельної реформи, екології,
охорони навколишнього природного середовища Прилуцької сільської ради, .-
відповідно до ст.89 КК України не судимого, продовжено строк тримання під
вартою до чотирьох місяців, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Луцького міськрайонного суду від 13
квітня 2007
року за поданням старшого слідчого прокуратури Волинської області
продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_1. до чотирьох місяців.
ОСОБА_1обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.368, ч.2 ст.369
КК України.

У поданій
апеляції захисник обвинуваченого ОСОБА_2. ставить питання про скасування
постанови суду, посилаючись на її неумотивованість, та безпідставність
продовження строку тримання під вартою ОСОБА_1., оскільки у поданні слідчого не
обґрунтовано необхідності збереження вказаного запобіжного заходу.

Вислухавши
доповідача, думку прокурора, який заперечив доводи апеляції з підстав,
викладених у запереченні на апеляцію, обвинуваченого та його захисника, які
підтримали апеляцію з викладених у ній підстав, пояснення слідчого, дослідивши
матеріали кримінальної справи, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляцію слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до
змісту п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №4 «Про практику
застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та
продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового
слідства» суд, розглядаючи подання про продовження строку тримання під вартою,
з'ясовує обставини, з якими закон пов'язує можливість обрання цього запобіжного
заходу, а також умови, за яких продовження строку є можливим.

Як вбачається з
матеріалів кримінальної справи та подання слідчого, відсутні будь-які відомості
про існування фактів чи обставин, окрім врахованих початково, які можуть
свідчити про те, що ОСОБА_1перебуваючи на волі, буде намагатися ухилитися від
слідства й суду та перешкоджати встановленню істини у справі. Тяжкість злочину,
у вчиненні якого обвинувачується особа, не є безумовною підставою для обрання
щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішення
питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_1. судом першої
інстанції не дано оцінки проведеним у справі слідчим діям з його участю.

З представлених
матеріалів вбачається, що ОСОБА_1має постійне місце проживання, роботи. На його
утриманні перебуває неповнолітня дитина та матір похилого віку. Він є депутатом
Прилуцької сільської ради двох скликань, головою фермерського господарства,
праця у якому є єдиним джерелом доходу його сім'ї. Членами вказаного
господарства є лише
обвинувачений, який знаходиться
під вартою, його
дружина та

2

повнолітній син,
який відповідно до консультативного висновку
спеціаліста від 19.04.2007 року отримав травму
у вигляді перелому
кістки правої гомілки. Фактично, перебування ОСОБА_1., який є
головою фермерського господарства, під вартою, може потягти негативні наслідки
для членів його сім'ї.

Крім того, на
момент вирішення питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_1.
об'єктивних даних та беззаперечних доводів, які б свідчили про його намір
ухилитися від слідства й суду та перешкодити встановленню істини у справі ні
слідчим, у провадженні якого знаходиться справа, ні прокурором наведено не
було. У такій ситуації тримання ОСОБА_1. під вартою, як запобіжний захід,
набуває ознак покарання, що є неприпустимим. Наведене об'єктивно узгоджується з
пунктом 1 статті 5 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997
року. Невизнання ОСОБА_1. вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів не
може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

За таких
обставин суд першої інстанції без достатніх на те підстав прийшов до висновку
про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_1., тому
постанову суду першої інстанції слід змінити, обравши запобіжний захід у
вигляді підписки про невиїзд.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст.362, 382
КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
захисника ОСОБА_2. задовольнити.

Постанову
Луцького міськрайонного суду від 13
квітня 2007 року
щодо ОСОБА_1 - змінити.

Затсосувати
відносно ОСОБА_1. замість взяття під варту запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд.

Звільнити
ОСОБА_1. з-під варти у залі судового засідання негайно.