Справа № 143/144/15-к
Провадження №11-кп/772/578/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.03.2015 року в кримінальному провадженні № 0000428 від 13.11.2013 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
визнано винуватими і засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 2 роки.
Вирішено питання щодо стягнення процесуальних витрат та речових доказів.
Обвинувачений ОСОБА_7 не погоджуючись із вироком суду звернувся із апеляційною скаргою, в якій не оспорюючи доведеності своєї вини та кваліфікації дій просить вирок змінити та призначити йому покарання більш м`яке, оскільки призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.
Адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить вирок змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, призначивши йому покарання: у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.
Потерпілий ОСОБА_9 не погоджуючись із вироком суду звернувся із апеляційною скаргою, в якій не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації дій просить вирок змінити та призначити йому покарання більш м`яке, оскільки призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, зазначає що претензій до обвинуваченого не має і вони фактично примирилися.
В С Т А Н О В И В:
13 листопада 2013 року, близько 18 год. 05 хв. обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2107», д/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Київській в м. Погребище, Вінницької області в напрямку центру міста, в районі магазину «Корона», з врахуванням дорожніх умов, зокрема, маючи об`єктивну можливість вчасно виявити пішохода ОСОБА_9 , який зліва направо перетинав проїзну частину дороги в межах нерегульованого пішохідного переходу, не надав йому перевагу в русі та допустив на нього наїзд, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 12.2, 12.3, 18.1 «Правил дорожнього руху України».
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 , відповідно до висновків судово-медичних експертиз № 363 від 23.12.2013 року та № 102-к від 03.10.2014 року, отримав тяжким тілесним ушкодженням за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення поданих апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 які підтримали подані ними апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку і при обставинах, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій за вказаною статтею, які в апеляційних скаргах не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
На думку суду, зазначені вище вимоги закону судом першої інстанції належним чином не дотримані.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, хоча і у відповідності до ст. 65 КК України, зазначив у вироку про ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорії тяжких, особу винуватого, та те, що раніше не судимий, обставини, що обтяжує покарання та пом`якшують покарання, визнання вини та сприяння розкриттю злочину, а також обґрунтовано зробивши висновок про застосування ст. 69 КК України, але не врахував їх, що призвело до невірного призначення покарання у виді обмеження волі.
Оскільки, при призначенні покарання необхідно було врахувати, що особа обвинуваченого є молода людина, раніше не судимий, характеризуюся позитивно, працюю начальником відділу містобудування і архітектури Погребищенської районної державної адміністрації, має намір одружитися та створити сім`ю. Пройшов успішно співбесіду в адміністрації Президента України, як кандидат на посаду голови Погребищенської районної державної адміністрації, що на його утриманні перебувають батьки - пенсіонери з незадовільним станом здоров`я (мати являється інвалідом третьої групи, а батько в квітні 2014р. переніс інфаркт міокарда та потребує медичного нагляду). По суті на час розгляду справи він перестав бути суспільно-небезпечною особою, здійснює матеріальну допомогу потерпілому, який є літньою особою і який в свою чергу в апеляційній скарзі вказав на суворість призначеного покарання, а тому апеляційний суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливі без ізоляції від суспільства та за допомогою більш м`якого ніж обмеження волі покарання.
За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, вищезазначене є підставою для зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання.
За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а тому вирок суду першої інстанції необхідно змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 20 % заробітної плати щомісячно в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.03.2015 року задовольнити частково.
Вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.03.2015 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 286 КК України, в частині призначення покарання змінити.
Вважати ОСОБА_7 , засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 20 % заробітної плати щомісячно в дохід держави.
В решті вироку залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня проголошення, безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді