Справа № 201/4762/15к
Провадження № 1кп/201/209/2015
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000991 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 18.03.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 2-х років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково на 5 місяць 10 днів 16.10.2014 року,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, під час строку умовно-дострокового звільнення, 25.02.2015 близько 13:00 години знаходячись в приміщенні торгового центру Перемога, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, 30д, в якому він працював на посаді охоронця та мав у своєму розпорядженні ключі від усіх приміщень, розташованих у вказаному торговому центрі, шляхом відчинення дверей ключем, зайшов до приміщення кафе Сільвер, розташованого на нульовому поверсі ТЦ Перемога, з метою перевірки схоронності майна, де побачив ноутбук марки Lenovо IdeaPad S110, два телевізори марки Liberton модель РDР 4226, комплект металевого кріплення для телевізора марки Liberton у кількості 2 штуки, мікшерний пульт LTO АМХ - 100, підсилювач звуку V - асоustic Рrofesional mosfet power Amplfier, після цього у нього раптово виник умисел на таємне викрадення вказаного майна.

Реалізовуючи раптово виниклий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, вчиняючи злочин повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав чуже майно з кафе Сільвер, яке належить ОСОБА_5 , а саме: ноутбук марки Lenovо IdeaPad S110 вартістю 3075 гривень, телевізор марки Liberton модель РDР 4226 у кількості 2 штуки, кожен вартістю 3977 гривень, комплект металевого кріплення для телевізора марки Liberton у кількості 2 штуки, кожен вартістю 675 гривень; мікшерний пульт LTO АМХ - 100 вартістю 1320 гривень, підсилювач звуку V - асоustic Рrofesional mosfet power Amplfier вартістю 3825 гривень, чим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 17524 гривні. Після чого ОСОБА_3 місце скоєння кримінального правопорушення покинув і розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Вказаними діями обвинувачений вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та пояснив, що в той день він працював неофіційно охоронцем в ТЦ Перемога і почув якийсь шум з кафе ІНФОРМАЦІЯ_2 . З метою перевірки джерела шуму, він відчинив двері кафе ключами, які у нього були та зайшов всередину, де побачив описану вище техніку, яку він вирішив викрасти. Він зателефонував своєму товаришу і попросив допомогти винести речі, так як в кафе начебто, будуть проходити ремонті роботи, на що останній погодився. Товариш приїхав і, не підозрюючи, що допомагає вчиняти крадіжку, допоміг винести вищеперелічену апаратуру, яку відвезли в квартиру товариша. Наступного дня працівники міліції зателефонували обвинуваченому і він у всьому зізнався та повернув все майно.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який має незняту та непогашену судимість, вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття, повне визнання своєї вини та відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді позбавлення волі.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_3 був звільнений умовно-достроков на 5 місяців 10 днів від відбування покарання у вигляді двох років позбавлення волі, призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2013 року, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та частини невідбутого покарання вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2013 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до призначеного цим вироком покарання, 1 місяця позбавлення волі невідбутого покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2013 року, визначивши остаточно до відбування два роки один місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 23 березня 2015 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Суддя: ОСОБА_1