У х в а л а

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України
у складі :

головуючого

Філатова В.М.,

Макаренка М.М.

суддів

Коротких О.А., Кармазіна Ю.М.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 21 серпня 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2. на судові рішення щодо
ОСОБА_1.,

в с т а н о в и л а :

вироком Чорнухинського
районного суду Полтавської області від 20 червня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,

не судиму,

засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до 60 год. громадських робіт.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2року народження,

не
судимого,

та

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_3року народження,

не
судиму,

виправдано за ст. 125 ч. 2 КК України за недоведеністю
їх участі у скоєному злочині.

Постановлено стягнути з
ОСОБА_1. на користь потерпілих ОСОБА_3. 70,45 гривень на відшкодування
матеріальної шкоди та 500 гривень моральної;
ОСОБА_4. - 36,95 гривень матеріальної шкоди та 600 гривень моральної.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 10 січня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1. змінено, зменшено розмір
стягнення на користь потерпілих ОСОБА_4. та ОСОБА_3. в рахунок моральної шкоди
до 150 гривень кожному.

У решті цей вирок щодо
ОСОБА_1. залишено без зміни.

ОСОБА_1. визнано винною у
тому, що вона 4 липня 2005 року приблизно о 13 год., перебуваючи в с. Харсіки
Чорнухинського району Полтавської області, біля оселі ОСОБА_3. та ОСОБА_3., на
ґрунті особистих неприязних стосунків, під час сварки, яка переросла в бійку,
умисно заподіяла їм легкі тілесні ушкодження.

Під час бійки ОСОБА_1.
отримала легкі тілесні ушкодження, але у зв'язку з недоведеністю винності
ОСОБА_3. та ОСОБА_3. у заподіянні вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_1., щодо
них постановлено виправдувальний вирок.

У касаційній скарзі
захисник ОСОБА_2. просить судові рішення щодо ОСОБА_1. скасувати, а справу
закрити, оскільки на його думку, засуджена перебувала у стані необхідної
оборони, а висновок суду ґрунтується на суперечливих показаннях потерпілих, які
її обмовляють. Вважає, що суд безпідставно виправдав ОСОБА_3та ОСОБА_4. Також, захисник посилається на допущену в
справі однобічність і неповноту судового слідства, невідповідність висновків
фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону та істотні
порушення кримінально-процесуального закону.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1. у
вчиненні зазначеного у вироку злочину ґрунтується на доказах, зібраних у
встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно
оцінених судом, і є обґрунтованим. Цей висновок, зокрема, ґрунтується на
показаннях потерпілих ОСОБА_3. та ОСОБА_3., які в судовому засіданні дали
показання про обставини заподіяння засудженою їм тілесних ушкоджень. Ці
показання узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_5., ОСОБА_6. про те, що вони
бачили як ОСОБА_1. напала на потерпілих та наносила їм удари палицею, даними
актів судово-медичних обстежень щодо локалізації та тяжкості заподіяних
ОСОБА_3. та ОСОБА_3. тілесних ушкоджень, а тому доводи касаційної скарги
захисника про те що ОСОБА_1. діяла в межах необхідної оборони, а ОСОБА_3. та
ОСОБА_4напали на неї та умисно спричинили їй тілесні ушкодження, колегія суддів
вважає безпідставними.

Дії ОСОБА_1. правильно кваліфіковані
судом за ч. 2 ст. 125 КК України.

Висновки суду про виправдання ОСОБА_3. та ОСОБА_3. за ч. 2 ст. 125 КК
України є законними та обґрунтованими. Вони ґрунтуються на зібраних по справі
доказах, яким судом була дана правильна оцінка.

При розгляді справи в суді
були встановлені і досліджені всі обставини, з'ясування яких мало істотне
значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів вважає, що
доводи скарги захисника про допущену у справі однобічність та неповноту
судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи
також є необґрунтованими.

Відповідно до п. 16
постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 “Про
судову експертизу в кримінальних і цивільних справах” у справах про злочини,
передбачені ст. 106 КК України ( ст. 125 КК України в редакції 2001 року) суд
може не призначати судово-медичну експертизу, а обмежитись дослідженням акта
судово-медичного обстеження, якщо викладені в ньому дані не заперечуються учасниками судового розгляду
та не викликають сумніву щодо їх достовірності.

З матеріалів кримінальної
справи вбачається, що достовірність даних указаних у актах судово-медичного
обстеження потерпілих ОСОБА_3. та ОСОБА_3. ні засуджена ні її захисник як під
час судового розгляду та у касаційній скарзі не оспорювали. Крім того,
засуджена ОСОБА_1. у судовому засіданні не заперечувала, що саме вона наносила
удари палицею потерпілим.

За таких обставин, доводи
касаційної скарги захисника ОСОБА_2. про порушення кримінально-процесуального
законодавства допущені судом під час розгляду справи щодо встановлення тяжкості
тілесних ушкоджень, є необґрунтованими.

Покарання ОСОБА_1. призначено з дотриманням
вимог ст. 65 КК України і є справедливим.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду
повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і
справедливий вирок, при перевірці судових рішень щодо ОСОБА_1. в касаційному
порядку не виявлено.

Оскільки передбачені ч.1 ст. 398 КПК
України підстави для скасування або зміни судових рішень щодо засудженої
відсутні, колегія суддів вважає, що в задоволенні скарги має бути відмовлено.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Відмовити в задоволенні
касаційної скарги захисника ОСОБА_2. щодо ОСОБА_1, засудженої вироком
Чорнухинського районного суду Полтавської області від 20 червня 2006 року та щодо ОСОБА_3, ОСОБА_4, які виправдані
вказаним вироком .

судді:

Філатов В.М. Коротких О.А. Кармазін Ю.М.