справа № 208/2832/15-к
№ провадження 1-кп/208/311/15
ВИРОК
Іменем України
08 червня 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
Головуючого, судді ОСОБА_1 ,
При секретарі ОСОБА_2 ,
Прокурора ОСОБА_3 ,
Обвинуваченого ОСОБА_4 ,
Потерпілої - ОСОБА_5 ,
провів судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у місті Дніпродзержинську Дніпропетровській області, кримінального провадження у скоєні кримінального правопорушення відносно обвинуваченого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта базова середня, працюючого машиністом екскаватора УМБР, холостого, проживаючого та зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимому:
- 26.08.2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.185 КК України до обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік,
за ч.2 ст.185 КК України,
суд
Повторно, 06.11.2014 року приблизно о 13.45 годині (більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні відділення «Ощадбанку», розташованого за адресою : м. Дніпродзержинськ, проспект Леніна 4, на робочому столі потерпілої ОСОБА_5 мобільний телефон «LG P - 715», який остання залишила, відлучившись з робочого місця. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, таємно, із корисливих мотивів, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, перебуваючи в приміщенні «Ощадбанку» за адресою: місто Дніпродзержинськ, проспект Леніна 4, приблизно о 13.45 годині, ОСОБА_4 викрав мобільний телефон «LG P - 715» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 1000 гривень., із робочого столу, та з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на суму 1000 гривень.
Вчиненні ОСОБА_4 діяння, а саме таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, містять склад кримінального правопорушення: за ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину за пред`явленим йому обвинувальним актом у повному обсязі і суду пояснив, що 06.11.2014 року в денний період зі знайомими зайшов до приміщення відділення «Ощадбанку» де побачив на столі одного із співробітників банку мобільний телефон, який він вирішив викрасти. Підійшовши до робочого столу, де лежав мобільний телефон, впевнившись що за ним ніхто не спостерігає, він забрав телефон, поклавши його в кишеню, та залишив приміщення. Викраденим телефоном розпорядився на власний розсуд, а саме здав до ломбарду «Капітал», та отримав грошові кошти в сумі 400 гривень, які витратив на власні потреби. Свою вину визнає у повному обсязі за пред`явленим йому обвинувальним актом, також не оспорює кваліфікацію його дій органом обвинувачення. Визнає також і позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 , на суму 1000 гривень у відшкодування матеріальної шкоди та 500 гривень у відшкодування моральної шкоди. Просить суд врахувати, що станом на час розгляду справи ним відшкодовано 1200 гривень потерпілій, у рахунок відшкодування 1000 гривень матеріальної шкоди та 200 гривень моральної шкоди. Прохає суд врахувати визнання ним своєї вини у скоєні кримінального правопорушення, а тому просить суворо не карати та розглядати справу згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, що є його добровільною позицією.
Потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що вона працює у відділені Ощадбанку, де 06.11.2014 року на робочому місці залишила телефон «LG P - 715», вартістю 1000 гривень, та вийшла до каси банку. Коли вона повернулася, то виявила відсутність телефону, після чого звернулася до правоохоронних органів із заявою. Викраденням її майна, їй заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 1000 гривень та моральну шкоду в розмірі 500 гривень, враховуючи що обвинуваченим відшкодовано 1200 гривень, вона підтримує позов на залишок суми в розмірі 300 гривень у відшкодування моральної шкоди. Прохає суворо обвинуваченого не карати.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, кваліфіковане за ч.2 ст.185 КК України, погоджуючись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, прокурор та потерпіла вважали можливим провести розгляд згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд приходить до висновку щодо недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.
Таким чином, суд приходить до висновку що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 06.11.2014 року, кваліфіковане за ч. 2 ст. 185 КК України, мало місце, і містить склад кримінального правопорушення в якому він винен.
З врахуванням зазначеного, за скоєне кримінальне правопорушення передбачено ч.2 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з вимог ст. 65 КК України, обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.
Згідно до вимог ст. 67 КК України, обставин обтяжуючих покарання за скоєне кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 , не встановлено.
Згідно до вимог ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне кримінальне правопорушення ОСОБА_4 , є визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у повному обсязі, його щире каяття, часткове відшкодування шкоди потерпілій стороні.
Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, згідно до вимог ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має не зняту та не погашену в передбаченому законом порядку судимість, і вчинив злочин в період іспитового строку призначеного за Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.08.2014 року, його характеризуючи данні, що за місцем мешкання характеризується посередньо, його відношення до скоєного, щире каяття у скоєному, визнання вини, часткове відшкодування шкоди потерпілій, суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів з його сторони, є покарання, пов`язане з позбавленням волі.
Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_5 в частині невідшкодованої суми в розмірі 300 гривень у відшкодування моральної шкоди, підтриманий потерпілою в ході судового розгляду, визнаний обвинуваченим та підтриманий прокурором, суд згідно до вимог ст. 23, ст. 1167 ЦК України, вважає обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.
На підставі вище зазначеного та керуючись вимогами ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
Визнати винуватим ОСОБА_4 у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі, строком на один рік..
Згідно до ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного ОСОБА_4 за даним вироком, враховуючи вимоги ст. 72 КК України, перевів покарання з обмеження волі на позбавлення волі, частково приєднати невідбуту ОСОБА_4 частину покарання за Вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.08.2014 року, у вигляді одного місяця позбавлення волі, і остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі строком на один рік і один місяць.
Строк призначеного покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання та направлення на відбуття покарання.
Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_4 , - домашнього арешту, залишити той же, до набрання вироком законної сили.
Речові докази: (т.1 а.с. 29) відеодиск з записом камери спостереження, що зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 300 (триста) гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, через місцевий суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1