У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Кравченка К.Т.,

суддів

Канигіної Г.В., Мороза М.А.,

за участю прокурора

Криво'яза Я.І.

розглянула
в судовому засіданні у м. Києві 21 лютого 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду Житомирської
області від 16 листопада 2007 року, яким засуджено

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця смт Лугини
Житомирської області, судимого 6 липня 2003 року за ст. 94 КК України 1960 року на 8 років позбавлення
волі, постановою Богунського районного
суду м. Житомира від 1 лютого 2007 року звільненого умовно-достроково на 1 рік
10 місяців 19 днів,

- за ч. 4 ст.
187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
його власністю,

- за пунктами 4, 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК
України на довічне
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі
ч. 1 ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів призначено довічне
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків остаточно ОСОБА_2 призначено довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
яке є власністю засудженого.

Постановлено стягнути із засудженого на користь
потерпілого ОСОБА_3 4738 гривень на
відшкодування матеріальної шкоди та 100000 гривень - моральної шкоди.

Вирішено питання про речові докази.

Вироком суду
ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 18
годині, знаходячись у будинку ОСОБА_4, розташованому в с. Солов'ї Лугинського
району Житомирської області, побачивши в руках останнього гроші, напав на нього
з метою заволодіння чужим майном, застосував
насильство, небезпечне для життя потерпілого. Діючи з корисливих мотивів
та з особливою жорстокістю, засуджений завдав потерпілому численні удари ножем
у життєво важливі органи, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження у виді
колото-різаних поранень грудної клітини, шиї, обличчя, які ускладнились великою
зовнішньою та внутрішньою крововтратою, та від яких останній помер. Після
вчинення вбивства ОСОБА_2 заволодів грошима ОСОБА_4 в сумі 90 гривень та
гаманцем вартістю 10 гривень, в якому вони знаходилися, та залишив місце події.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 в інтересах
засудженого, вважаючи вирок суду суровим у частині призначення міри покарання,
зазначає, що суд необґрунтовано поклав в основу доказів доведеності винуватості
ОСОБА_2 показання засудженого, оскільки під час досудового слідства було
порушено права та інтереси засудженого. Просить
скасувати вирок, а справу направити на нове розслідування.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, думку прокурора про залишення скарги без задоволення, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи захисника засудженого, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Твердження за касаційною скаргою про необґрунтованість
засудження ОСОБА_2 у вчиненні вмисного вбивства ОСОБА_4 під час розбійного
нападу безпідставні й спростовуються дослідженими судом доказами. Його винність у злочинах, вчинених за
викладених у вироку обставин, доведена об'єктивними доказами, що зібрані у передбаченому законом порядку, і належним чином оцінених судом.

Сам засуджений у судовому засіданні не заперечував факт знаходження в
будинку ОСОБА_4 під час заподіяння останньому тілесних ушкоджень, пояснюючи, що
ці дії вчинили інші особи.

В явці з повинною він власноручно вказав, що саме ним вчинено вбивство
чоловіка в с. Солов'ї з метою заволодіння його грошима.

Під час допиту як підозрюваний
ОСОБА_2 давав розгорнуті
показання стосовно обставин вчинення злочину, розповів
про свої дії після заподіяння смерті ОСОБА_4. Зокрема,
він стверджував, що завдав ножем 5-6 ударів потерпілому в шию та голову, а
коли той упав на підлогу, накинув на нього одіяло.

Ці показання засуджений підтвердив при відтворені обстановки та обставин
події, показавши при цьому місця знаходження речових доказів, про які не було
відомо органу слідства.

Наведені показання ОСОБА_2 узгоджуються з показаннями потерпілого, свідків,
даними, встановленими під час огляду місця події та які містяться у
відповідному протоколі, висновках судово-медичних експертиз.

Так, потерпілий ОСОБА_5 пояснював, що його батько мав гаманець, описав його
ознаки, що співпадає з показаннями засудженого під час досудового слідства.

Аналогічної форми гаманець у день
вбивства потерпілого свідок ОСОБА_3 бачив у ОСОБА_2

Із показань свідків ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 впливає, що ІНФОРМАЦІЯ_2
приблизно о 18 годині засуджений вийшов із будинку ОСОБА_4, який був до цього
закритий із середини. На їх питання про господаря ОСОБА_2 пояснив, що той чекає
його в полі. Засуджений у суді не заперечував про такі обставини.

Відповідно до протоколу огляду місця події труп ОСОБА_4 було виявлено у
власному будинку з ознаками насильницької смерті. Поверх трупа знаходилося
одіяло. Обстановка та порядок речей у будинку не порушено.

Згідно з висновками судово-медичних експертиз встановлено, що тілесні
ушкодження у ОСОБА_4 утворилися внаслідок не менш 11 ударів ножем, які могли
бути заподіяні ножем, представленим на експертизу, та не менш одного удару твердим тупим предметом
в обличчя.

Виявлені на тілі потерпілого тілесні ушкодження вірогідніше за все могли
утворитись при обставинах і в термін, на які посилався у своїх показання
ОСОБА_2 під час відтворення обстановки і обставин події.

Локалізація, кількість та
характер встановлених на трупі тілесних
ушкоджень, знаряддя злочину, яким вони
були завдані, свідчать про те, що намір засудженого було спрямовано саме на
вмисно позбавлення життя потерпілого з особливою жорстокістю.

Судово-медичними дослідженнями речових доказів виявлена кров людини, що
могла походити від особи, у крові якої є антиген А, у тому числі й ОСОБА_2 при
умові наявності в ньому на час злочину тілесних ушкоджень, що супроводжувалися
кровотечею. Кров ОСОБА_4 по групової належності не встановлена з об'єктивних причин. Суд дійшов до обґрунтованого висновку
про відсутність у ОСОБА_2 зазначених тілесних ушкоджень на час вчинення
злочину.

Що стосується посилань захисника на те, що злочин вчинено іншими особами,
то цю версію засудженого було ретельно перевірено органом досудового слідства
та у суді, висновок про її безпідставність є обґрунтованим.

Твердження про порушення прав засудженого під час досудового слідства при
перевірці не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів вважає, що суд дав належну оцінку зібраним у справі та
дослідженим у судовому засіданні доказам у їх сукупності, правильно встановив
фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність
винності ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, за які його засуджено.

Його дії за пунктами 4, 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України
кваліфіковано правильно.

Покарання ОСОБА_2 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня
тяжкості вчинених злочинів, даних про особу винного, та обставин, що обтяжують
покарання. Колегія суддів вважає, що призначене йому покарання є необхідним для
попередження нових злочинів.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону, що тягнули б за
собою зміну чи скасування вироку, не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись статтями 395, 396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без
задоволення, вирок Апеляційного суду
Житомирської області від 16 листопада 2007
року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Судді:

К.Т. Кравченко
Г.В. Канигіна М.А. Мороз