Справа № 635/2242/13-к
Номер провадження 1-кп/635/95/2013
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2013 року с. Покотилівка.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Думінічі Калуської області РФ, громадянина України, освіта середня, не працює, неодружений, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого: 1) 28.03.1997 року Орджонікідзевським районним судом міста Харкова за ч.3 ст. 101, ч.2 ст. 142, 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією майна, звільненого з місць позбавлення волі 18.08.2001 року на підставі Закону України Про амністію від 05.07.2001 року; 2) 05.03.2004 року Харківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, 71 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки, звільненого з місць позбавлення волі 08.08.2007 року умовно-достроково, на невідбутий строк 11 місяців 04 дні; 3) 18.08.2008 року Харківським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць, звільненого 28.10.2011 року умовно-достроково, на невідбутий строк 10 місяців 29 днів; 4) 20 лютого 2013 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік шість місяців,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , якого раніше неодноразово було засуджено за скоєння злочинів, в тому числі з корисливих мотивів, скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
02.02.2013 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою, прийшов в приміщення дому громадянки ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , де попросив останню дати йому на 10 хвилин кутову шліфувальну машину Енергомаш УШМ 9012 для особистих нужд, при цьому наміру повертати вказане майно не мав. ОСОБА_6 довірилась проханню ОСОБА_5 та надала йому дозвіл на те, щоб він взяв вищевказану шліфувальну машинку. ОСОБА_5 взяв кутову шліфувальну машину Енергомаш УШМ 9012, яка належала громадянину ОСОБА_4 , та зник з місця скоєння злочину, майно не повернув, тим самим навмисно шляхом обману заволодів чужим майном.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, визнав повністю, щиро покаявся та пояснив про те, що напочатку лютого 2013 року, він прийшов додому до ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Мала Рогань та попросив на десять хвилин шліфувальну машину, яка належить ОСОБА_4 . Отримавши шліфувальну машинку, зник, зазначене майно не повернув.
Зазначені обставини ніким із учасників судового провадження не оспорювались.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин правопорушення, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження.
За таких обставин суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні правопорушення повністю доведеною і його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, тому, що він заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, повне визнання своєї вини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд не вбачає.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 , є громадянином України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий: 1) 28.03.1997 року Орджонікідзевським районним судом міста Харкова за ч.3 ст. 101, ч.2 ст. 142, 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією майна, звільненого з місць позбавлення волі 18.08.2001 року на підставі Закону України Про амністію від 05.07.2001 року; 2) 05.03.2004 року Харківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, 71 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки, звільненого з місць позбавлення волі 08.08.2007 року умовно-достроково, на невідбутий строк 11 місяців 04 дні; 3) 18.08.2008 року Харківським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць, звільненого 28.10.2011 року умовно-достроково, на невідбутий строк 10 місяців 29 днів; 4) 20 лютого 2013 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік шість місяців, за місцем мешкання характеризується посередньо (а.с. 45-53).
Суд знаходить, що обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , в своїй сукупності не є виключними та істотно не знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення, не знижують суспільну небезпеку правопорушення до рівня, що виходить за межи, встановлені у санкції ч.2 ст. 190 КК України, покарання, що виключає застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.
В зв`язку з відсутністю обставини, передбаченої п.2 ч.1 ст. 66 КК України, а саме добровільне відшкодування завданого збитку, підстав для застосування до підсудного ОСОБА_5 положень ст. 69-1 КК України, суд не вбачає.
Беручи до уваги, що підсудний ОСОБА_5 скоїв дане правопорушення до постановлення вироку Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2013 року, яким його було засуджено за ст. 185 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік шість місяців, суд, призначивши покарання за скоєння даного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, остаточно визначає покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за правилами ч.4 ст. 70 КК України.
По даній справі Державою України в особі Харківського Науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса понесені судові витрати в розмірі, які складаються із вартості проведеної товарознавчої експертизи в розмірі 196 гривень. Зазначені судові витрати суд відшкодовує за рахунок обвинуваченого ОСОБА_5 .
Цивільний позов в провадженні відсутній.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 знаходиться під вартою відповідно до вироку Харківського районного суду Харківської області з 20.02.2013 року, строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 20 лютого 2013 року, тобто з моменту фактичного затримання працівниками міліції.
Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік три місяці.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, суд, шляхом поглинання покарання, призначеного за вчинення даного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, покаранням, призначеним вироком Харківського районного суду Харківської області від 20.02.2013 року, остаточно призначає покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.
Судові витрати в розмірі 196 гривень стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на на користь Держави Україна в особі Харківського Науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 20 лютого 2013 року.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник у частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Апеляція на вирок суду подається до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1 .