У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

Головуючого

Синявського О.Г.

суддів

Ковтюк Є.І., Косарєва В.І.

розглянула в судовому засіданні в
м.Київ “ 5 “ серпня 2008 року матеріали
справи за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 на судові рішення стосовно
відмови у відновленні строку на касаційне оскарження обвинувального вироку
Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 серпня 2006 року
відносно неї.

Вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 серпня
2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянка
України, пенсіонерка,

не мала
судимості,

засуджена за ст.310 КК України на 3
роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Покладено на ОСОБА_1передбачені ст.76 КК України обов'язки повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи та
періодично з'являтися для реєстрації.

В апеляційному порядку вирок не розглядався.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 29
травня 2007 року відмовлено ОСОБА_1 у відновленні
строку на касаційне оскарження зазначеного вироку, оскільки названі причини
пропущення строку - тривалий перегляд касаційної скарги у прокуратурі
Рівненської області та в Генеральній прокуратурі України - не визнано
поважними.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 11 вересня 2007 року постанову суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_1 просить скасувати як обвинувальний
вирок з направленням справи на новий розгляд чи слідство або закрити справу за
відсутністю в діянні складу злочину, так і судові рішення стосовно відмови у
відновленні строку на оскарження вироку, посилаючись на те, що постанова
місцевого суду не обґрунтована і не мотивована та винесена з порушенням
положень ст.90 КПК України, а суд апеляційної інстанції обмежив скаржницю у
правовій допомозі, оскільки не визнав захисником обрану нею особу.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не
підлягає.

ОСОБА_1 визнана винуватою в тому, що вона у травні 2006 року на своїй
присадибній ділянці в с.Іванчі Володимирецького району посіяла насіння
снотворного маку, який доглядала і прополювала. 11 липня 2006 року даний мак
було виявлено й вилучено у кількості 550 рослин.

У суді ОСОБА_1 пояснила, що не знала про заборону сіяти снотворний мак,
повністю визнала свою вину і розкаялася.

В апеляційному порядку вирок ОСОБА_1не оскаржений.

Касаційна скарга на вирок від 14 серпня 2006 року надійшла до суду
касаційної інстанції 2 квітня 2007 року.

У матеріалах справи міститься повідомлення місцевого суду про те, що 14
серпня 2007 року ОСОБА_1 звільнена від призначеного їй покарання у зв'язку із закінченням
іспитового строку.

Як на підстави для відновлення строку на касаційне оскарження
обвинувального вироку ОСОБА_1 у клопотанні послалася на те, що вона оскаржила
вирок до органів прокуратури, у зв'язку з чим її касаційна скарга тривалий час розглядалась у Генеральній прокуратурі та
в прокуратурі Рівненської області.

Від участі в розгляді свого клопотання судом першої інстанції засуджена
ОСОБА_1 відмовилася, зіславшись на зайнятість.

Строки на касаційне оскарження судових рішень обмежені чинним
кримінально-процесуальним законом. Згідно зі ст.ст.386, 387 КПК України,
касаційні скарги на вирок місцевого суду подаються безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом шести місяців із моменту набрання вироком
законної сили. Пропущений строк може бути відновлений у випадках і в порядку,
передбачених ст.353 КПК України, тобто за клопотанням особи, яка має право на
оскарження вироку, до суду, який його постановив.

Розгляд касаційних скарг органами прокуратури чинним законом не
передбачений. У матеріалах кримінальної справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1
зверталася до органів прокуратури саме із касаційною скаргою на вирок щодо неї.
Засуджена таких відомостей суду касаційної інстанції не подала. Згідно зі
ст.395 КПК України, касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість
судового рішення за наявними у справі та додатково поданими матеріалами в тій
частині, в якій воно було оскаржене.

Відповідно до ст.398 КПК України, при вирішенні питання про наявність
підстав для скасування або зміни вироку, ухвали, постанови суд касаційної
інстанції керується статтями 370-372 КПК України. Згідно зі ст.370 КПК України,
істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення
вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно
розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок чи
постанову.

Доводи касаційної скарги про те, що місцевий суд, усупереч вимогам ст.90 КПК
України, не зупинив виконання вироку до вирішення питання про поновлення строку
на касаційне оскарження, не свідчать про істотність допущеного судом порушення,
оскільки не зупинення виконання вироку не вплинуло на законність і
обґрунтованість рішення суду стосовно клопотання про відновлення строку на
касаційне оскарження, а сам вирок вважається виконаним станом на 14 серпня 2007
року.

Твердження ОСОБА_1 про те, що суд апеляційної інстанції обмежив її у
правовій допомозі, оскільки не визнав захисником обрану нею особу, також не
свідчать про неправильне вирішення клопотання про відновлення строку на
касаційне оскарження обвинувального вироку, тому, відповідно до вимог ст.370
КПК України, теж не можуть бути підставою для скасування оскаржених судових
рішень у касаційному порядку.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для призначення справи
до касаційного розгляду з метою скасування оскаржених судових рішень із
мотивів, що наведені у касаційній скарзі ОСОБА_1.

Керуючись ст.394 КПК України, -

у х в а л и л а :

відмовити в задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1

судді:

Синявський О.Г.
Ковтюк Є.І.
Косарєв В.І.