Справа №487/2452/15-к 05.08.2015 05.08.2015 05.08.2015
Провадження: № 11-кп/784/551/15 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000127 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України

учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8

обвинувачений: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_6

в с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційних скарг.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.02.2013 року та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В запереченнях прокурор просить вирок суду залишити без змін.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скари.
Апелянт вказує, що кваліфікація скоєного ОСОБА_7 злочину не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що обвинувачений визнав себе винним у навмисному спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому без умислу на вбивство. Посилається на те, що досудовим слідством та судом не здобуто жодних доказів того, що ОСОБА_7 мав умисел на умисне вбивство ОСОБА_9 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 09.01.2015 року приблизно о 18.30 год. у ОСОБА_7 , який знаходився на задньому сидінні в салоні автомобіля «Опель Астра» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , який був розташований біля будинку № 17 по вул. Заводська в м. Миколаєві, після усвідомлення того, що він не зможе розрахуватися з водієм ОСОБА_9 за надання останнім послуг з перевезення, раптово виник злочинний умисел, направленний на умисне вбивство ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачити їх суспільно-небезпечні наслідки, ОСОБА_7 раптово дістав з кишені своєї куртки ніж та наніс ним не менше чотирьох ударів в область голови та шиї ОСОБА_9 .

Побоюючись за своє життя, потерпілий намагався вийти з автомобіля та припинити протиправні дії ОСОБА_7 , однак останній з метою доведення свого злочинного умислу до кінця спробував затримати ОСОБА_9 в автомобілі, вхопившись за його верхній одяг. Проте, потерпілому вдалось звільнитись та вибігти з автомобіля.

ОСОБА_7 також вибіг з автомобіля та, знаходячись на вулиці, розуміючи, що його можуть побачити та затримати сторонні особи, не довівши свій злочинний умисел до кінця, покинув місце вчинення злочину.

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 у потерпілого ОСОБА_9 мали місце пошкодження у вигляді ран на голові, обличчі, шиї, які утворилися від не менше чотирьох ударних дій колючо-ріжучого предмета та які відносяться за ступенем тяжкості до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України суд зробив на підставі доказів, досліджених та оцінених ним із дотриманням вимог чинного кримінального процесуального законодавства, про що у вироку навів докладні мотиви згідно зі ст. 374 КПК України .

Встановленні судом фактичні обставини вчиненого злочину узгоджуються із доказами, викладеними у вироку, і з показаннями самого обвинуваченого, який фактично він не заперечував під час досудового розслідування і судового розгляду того, що 09 січня 2015 року близько 18.30 год. знаходячись на задньому сидінні в салоні автомобіля «Опель-Астра» держномер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , який знаходився біля будинку № 17 по вул. Заводській в м. Миколаєві, після усвідомлення того, що він не зможе розрахуватись з водієм таксі, наніс потерпілому не менше 4 ударів ножем в область голови та шиї.

В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_7 заперечував наявність в нього умислу на вбивство потерпілого, посилаючись на те, що наміру вбивати ОСОБА_9 не мав.

Ці показання суд обґрунтовано оцінив критично, виходячи з наступного.

З показань потерпілого ОСОБА_9 убачається, що 09.01.2015 року він, працюючи водієм таксі, знаходився на вул. Південній та пр. Жовтневому в м. Миколаєві. Близько 17 год. підійшов ОСОБА_7 , якого він підвіз спочатку на вул. Заводську, потім поїхали на пр. Миру, а після цього знову повернулись на вул. Заводську. Зупинились біля гаражів, ОСОБА_7 спитав, скільки винен за проїзд, коли він озвучив йому суму 125 грв., то відразу відчув тупий біль. Повернувся до ОСОБА_7 , який сидів позаду, побачив ніж, яким той наносив йому удари. Хотів відчинити двері, однак ОСОБА_7 утримував його лівою рукою, а правою продовжував наносити удари. Йому вдалось звільнитися та вискочити з машини, ОСОБА_7 вискочив за ним, з ножем в руці вимагав, щоб йому повернув водійські права, отримавши їх, побіг в іншу сторону вулиці.

Свої показання потерпілий ОСОБА_9 підтвердив і при проведенні слідчого експерименту, що підтверджується даними протоколу від 16.02.2015 року. А крім того, в ході впізнання потерпілий впізнав ОСОБА_7 саме як ту особу, яка вчинила напад на нього та спричинила тілесні ушкодження 09.01.2015 року.

Показання потерпілого ОСОБА_9 об`єктивно підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_10 про обставини нападу на нього, які були перевірені в ході слідчого експерименту 19.03.2015 року. При цьому свідок пояснив, що 09.01.2015 року біля 19 год. він знаходився в своїй квартирі АДРЕСА_2 та почув крики « отойди от машины и от меня», з вікна своєї квартири побачив автомобіль, неподалік від якого стояв ОСОБА_7 , в правій руці якого був предмет схожий на ніж і ще один невідомий чоловік. Потім ОСОБА_7 побіг по вулиці.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 підтвердив, що 09.01.2015 року у вечері йому зателефонував потерпілий та повідомив, що знаходиться в лікарні і що на нього напав чоловік з ножем.

Обставини вилучення ножа, яким були спричинені тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , що також підтверджуються даним протоколу огляду місця події від 10.01.2015 року, згідно яких біля будинку АДРЕСА_3 виявлено та вилучено ніж, на якому згідно висновку експерта виявлені генетичні ознаки крові потерпілого ОСОБА_9 ..

За висновком судово-медичної експертизи № 44 від 15.01.2015 року встановлено, що пошкодження у вигляді ран на голові, обличчі, шиї потерпілого ОСОБА_9 утворилися від дії колюче-ріжучого предмета та відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. (а.с. 61-62)

Сукупність вказаних та інших наведених у вироку доказів, належним чином досліджених та перевірених судом першої інстанції підтверджує, що характер дій ОСОБА_7 , який носив із собою ніж, цілеспрямовано витягнув його та декілька разів вдарив ним потерпілого у голову, обличчя та шию, де знаходяться життєво важливі органи людини, свідчить про наявність у обвинуваченого умислу на позбавлення життя потерпілого, який він з причин, що не залежали від його волі не довів до кінця, внаслідок активного опору потерпілого.

Про наявність у ОСОБА_7 умислу на вбивство потерпілого свідчать також послідовність дій обвинуваченого, який після останньої адреси пересів на заднє сидіння та попросив водія зупинити машину в безлюдному місці та, утримуючи потерпілого, став наносити удари ножем з достатньою силою у життєво важливі органи голову та шию. Згідно висновку експерта, ніж був деформований, оскільки клинок ножа має вигин вправо. Тобто, обвинувачений вчинив всі дії, які вважав можливими і необхідними для позбавлення життя потерпілого, тобто вчинив закінчений замах на вбивство.

Відповідно до ст. 16 КК України, при вчиненні замаху на злочин кримінальна відповідальність настає як за ст. 15 КК України, так і за статтею Особливої частини цього кодексу, яка передбачає відповідальність за закінчений злочин. За встановлених судом обставин дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковано правильно.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що замах на вбивство може вчинятися лише з прямим умислом, проте орган досудового розслідування та суд встановили наявність непрямого умислу є надуманими, оскільки ані в обвинувальному акті, ані у вироку суду вказівки на замах на вбивство потерпілого саме з непрямим умислом немає.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 125 КК України та направленню кримінального провадження на новий судовий розгляд в суд і інстанції, про що просить апелянт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

У х в а л и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2015 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: