ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
№ 1кп/0202/452/2013
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2013 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Дружиніна
К.М.

при секретарі - Дьяченко О.І.

за участю прокурора - Єлісєєва Д.С.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
кримінальне провадження № 0004493 за
обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Дніпропетровська,
громадянина України, освіта середня, не
працюючого, раніше не судимого
відповідно до ст. 89 КК України;
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1; в скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.164 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_1, згідно рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 08.06.2006
року, був зобов'язаний до щомісячної
сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на
утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у
розмірі ? частини всіх доходів
заробітку (доходів), але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідно віку, починаючи з 04
травня 2006 року до повноліття дитини.

Однак, ОСОБА_1, в період часу з 01 березня
2009 року до 01 січня 2013 року, злісно
ухилявся від встановлених рішенням
суду платежів на утримання своєї
дитини, іншої матеріальної допомоги
ОСОБА_2 на утримання дитини не надавав,
на попередження державної виконавчої
служби про кримінальну
відповідальність за ухилення від
виплати аліментів не реагував, в
результаті чого, утворилася
заборгованість по виплаті аліментів на
загальну суму 27 990 гривень 90 копійок.

ОСОБА_1, свою вину визнав повністю,
пояснив суду, що дійсно згідно рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 08.06.2006
року, він був зобов'язаний до
щомісячної сплати аліментів на користь
ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі ? частини всіх
доходів заробітку (доходів), але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідно віку,
починаючи з 04 травня 2006 року до
повноліття дитини. В рішенні суду його
прізвище зазначено як «Макеєв», але на
теперішній час він його змінив на
«Горюнов». В період часу з 01 березня 2009
року до 01 січня 2013 року, він аліментів
не платив, в зв'язку зі скрутним
матеріальним становищем, в результаті
чого, утворилася заборгованість по
виплаті аліментів на загальну суму 27 990
гривень 90 копійок.

Про винність ОСОБА_1, у скоєнні
інкримінованого йому діяння, суд
робить висновок виходячи з наступних
доказів: рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 08.06.2006 року (а.п. 18),
виконавчого листа № 2-1172/2006 від 08.06.2006
року (а.п. 26), відповідно до яких ОСОБА_1
був зобов'язаний до сплати аліментів на
утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який
згідно свідоцтва про народження є
сином обвинуваченого (а.п. 15); довідки -
розрахунку державного виконавця
Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про
заборгованість ОСОБА_1 зі сплати
аліментів (а.п. 23-24, 60-61)

Інші докази, здобуті в ході досудового
слідства не досліджувались в судовому
засіданні, в зв'язку з визначенням
порядку та об'єму дослідження доказів,
передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України,
оскільки свідчення ОСОБА_1
відповідають фактичним обставинам
кримінального провадження та ніким не
заперечуються.

Таким чином, суд дійшов висновку про
доведеність вини обвинуваченого
ОСОБА_1 в злісному ухиленні від сплати
встановлених рішенням суду коштів на
утримання дітей (аліментів), тобто в
скоєнні кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

При призначенні виду та розміру
покарання, необхідного та достатнього
для виправлення обвинуваченого та
попередження вчинення ним нових
кримінальних правопорушень, суд
враховує ступінь тяжкості скоєного
кримінального правопорушення, дані про
особу обвинуваченого, який свою вину
визнав повністю, що суд відносить до
пом'якшуючої його покарання обставини,
при цьому вважає, що виправлення
обвинуваченого можливе без ізоляції
від суспільства, з застосуванням ст. 75
КК України, звільнивши обвинуваченого
від відбування призначеного судом
покарання з випробуванням.

З метою належного виконання
процесуального рішення, суд вважає за
необхідне обрати відносно
обвинуваченого міру запобіжного
заходу у вигляді особистого
зобов'язання.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та
призначити йому покарання у вигляді
одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбуття призначеного
покарання, якщо засуджений протягом
одного року іспитового строку, не
вчинить нового кримінального
правопорушення та виконає покладені на
нього обов'язки.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України
зобов'язати ОСОБА_1, не виїжджати за
межі України на постійне проживання
без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання та роботи.

Обрати відносно ОСОБА_1 міру
запобіжного заходу у вигляді
особистого зобов'язання.

На вирок може бути подана апеляція в
судову палату по кримінальним справам
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом тридцяти днів з дня
його проголошення.

Головуючий:
К.М. Дружинін