Справа №583/1095/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/367/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Самовільне залишення військової частини або місця служби
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю військового прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000067 від 29 грудня 2014 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець м. Первомайський Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджувався,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИЛА:
Як встановив суд, ОСОБА_7 на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року за № 303/2014 "Про часткову мобілізацію" 26 квітня 2014 року був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

У зв`язку із створенням в АДРЕСА_3 нового військового формування, старший солдат ОСОБА_7 був переведений для подальшого проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), наказом командира якої № 11 від 24 жовтня 2014 року останній зарахований до списків особового складу та призначений на посаду робітника підсобного 2-го інженерно - будівельного відділення 4-го інженерно - будівельного взводу 1-ої інженерно-будівельної роти.

26 жовтня 2014 року старший солдат ОСОБА_7 самовільно залишив розташування військової частини - польова пошта В НОМЕР_3 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , про своє місце знаходження командування військової частини не повідомив, обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби.

31 березня 2015 року старший солдат ОСОБА_7 був затриманий як особа яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України.

Отже, старший солдат ОСОБА_7 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_2 в період з 26 жовтня 2014 року до 31 березня 2015 року протягом 156 діб.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, та застосувати до нього ст. 69 КК України, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що суд не взяв до уваги всіх пом`якшуючих обставин, а саме, те що прокурор військової прокуратури при розгляді справи в суді першої інстанції просив застосувати до нього ст.. 69 КК України та призначити покарання у вигляді 4 місяців арешту, те, що він визнає свою вину, розкаюється, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має батьків похилого віку, які потребують його постійного піклування.

Заслухавши доповідь судді про обставини справи та зміст поданої апеляційної скарги, військового прокурора ОСОБА_6 , яка вважала вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу обвинуваченого необгрунтованою, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу судового засідання та технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження, в суді першої інстанції, фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорювалися, тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, які не оспорюються і в апеляційній скарзі, перевірці апеляційним судом не підлягають.

Дії ОСОБА_7 , за визнаних судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад один місяць без поважних причин і у апеляційній скарзі не оспорюються.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що судом при призначенні покарання належним чином не враховано дані що пом`якшують його вину і в наслідок чого це потягнуло призначення останньому суворого покарання, є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Як убачається з вироку місцевого суду, ці вимоги кримінального закону судом виконані.

Так, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як середньої тяжкості, особу винуватого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, посередньо характеризується за місцем проходження служби, його щире каяття, визнання своєї вини, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Отже, доводи ОСОБА_7 про безпідставне не врахування судом першої інстанції обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та думку прокурора в судовому засіданні суду першої інстанції є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України, суд, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу за цей злочин.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що прокурор військової прокуратури при розгляді справи в суді першої інстанції просив застосувати до нього ст. 69 КК України та призначити покарання у вигляді 4 місяців арешту, те, що він визнає свою вину, розкаюється, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має батьків похилого віку, які потребують його постійного піклування, і саме ці обставини, на його думку, з огляду на положення ст. 69 КК України дають суду апеляційної інстанції можливість призначити обвинуваченому більш м`яке покарання у виді обмеження волі, не зазначеного у ч. 3 ст. 407 КК України, є безпідставними.

Вищеперелічені ОСОБА_7 обставини є даними про особу винуватого, і не є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і таким що можуть бути враховані як підстави для застосування ст. 69 КК України.

Таким чином призначене ОСОБА_7 в мінімальних межах санкції частини 3 статті 407 КК України відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для призначення більш м`якого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.

Перевіривши матеріали провадження, колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону, істотних порушень норм кримінально-процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, які б потягнули зміну чи скасування вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни, а подану ним апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який утримується під вартою, в той же самий строк після вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4