У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Гриціва М.І. і Таран Т.С.

розглянула
в судовому засіданні в м.Києві 12 лютого 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду
м.Одеси від 18 січня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від
19 квітня 2007 року.

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 18 січня
2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, такого, що судимості не має,

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину,
передбаченого ч.1 ст.366 КК України, із закриттям провадження по кримінальній
справі на підставі ст.49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 обвинувачувався у тому, що він займаючи
посаду голови Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської
області, являючись службовою особою, вніс завідомо неправдиві відомості у
державні акти на право приватної власності на землю, про те, що вони виданні на
підставі відповідних рішень виконавчого комітету Прилиманської сільської ради
Овідіопольського району Одеської області, чим порушив процедуру передачі
земельних ділянок у приватну власність, яка передбачена ст.17 Земельного
Кодексу України (в редакції 1992 р.). Крім того, він же у графах “Голова
Прилиманської сільської ради народних депутатів” та “Інженер-землевпорядник”,
зазначених держаних актів, поставив свої підписи та завірив їх гербовою
печаткою сільської ради, при цьому дані акти датовані числами, коли посаду
голови сільської ради займала інша особа - ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 квітня 2007 року із
постанови суду першої інстанції виключено рішення суду про те, що ОСОБА_1, в
порушення процедури передачі земельних ділянок у приватну власність гр.ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, вніс завідомо
неправдиві відомості у державні акти на землю цим громадянам, вказавши, що вони
видані на підставі рішень сільради №259,260,264 від 28.12.2001 р., оскільки
зазначеними рішеннями земельні ділянки цим громадянам видавалися. У решті постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 порушує питання про скасування
постановлених щодо нього судових рішень та просить закрити кримінальну справу у
зв'язку з тим, що в його діях відсутній склад злочину.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Як убачається із матеріалів справи, обвинувачення ОСОБА_1 у скоєнні
злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, підтверджується сукупністю
зібраних у встановленому законом порядку та дослідженими в судовому засіданні
доказів, зокрема: висновками почеркознавчих експертиз про те, що державних
актах на право приватної власності на землю, які підписані ОСОБА_1, є дописки
та виправлення чисел у датах і номерах актів (т.3 а.с.72-73, 98-99), у деяких
актах зазначена дата їх видачі у той час, коли ОСОБА_1 не займав посаду голови
Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області. Крім
того, в цих документах ОСОБА_1, в порушення вимог ст.42 Закону України “Про
місцеве самоврядування”, у графі “Інженер-землевпорядник”, ставив свій підпис
замість самого землевпорядника.

Отже, виносячи постанову щодо ОСОБА_1 про звільнення його від кримінальної
відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності, суд повно, всебічно
та об'єктивно дослідив зібрані докази по справі і обґрунтовано дійшов висновку
про наявність у діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК
України.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1, аналогічні доводам його апеляційної
скарги, ретельно перевірені апеляційним судом, частина їх врахована при
внесенні змін до постанови місцевого суду, а частина аргументовано відхилена.

Порушень кримінального чи кримінально-процесуального закону, які б ставили
під сумнів законність та обґрунтованість постановлених щодо ОСОБА_1 судових
рішень, не виявлено.

Посилання засудженого ОСОБА_1 у касаційній скарзі на те, що під час
розгляду справи в апеляційному суді допущено порушення
кримінально-процесуального закону, оскільки не застосовувалися технічні засоби
фіксації перебігу судового процесу, є необґрунтованими.

Відповідно до положень ч.9 ст.362 КПК України фіксація технічними засобами
перебігу судового процесу в апеляційному суді ведеться у випадку проведення ним
судового слідства, а як видно з матеріалів справи, судове слідство в
апеляційному суді по даній справі не проводилося.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає постанову суду першої інстанції
та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 законними й обґрунтованими і підстав
для їх перегляду, із мотивів викладених у касаційній скарзі, не вбачає.

Керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженому ОСОБА_1
на постанову Київського районного суду м. Одеси від 18 січня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 квітня 2007 року щодо нього.

С У Д Д І :

Федченко О.С. Гриців
М.І. Таран Т.С.