ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілих адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 201/1260/15к (№ 1кп/201/102/2015), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт. Просяна Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта неповна вища, не одруженого, раніше не судимого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 15 січня 2015 року близько 16.20 години, керуючи власним технічно справним автомобілем Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по пл. Жовтневій з боку пр. Карла Маркса в напрямку вул. Яворницького у Жовтневому районі міста Дніпропетровська.

Під час руху, обвинувачений ОСОБА_4 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожнім знаком 5.35.1 та дорожньою розміткою 1.14.1 (Зебра), по якому рухалися пішоходи ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , справа наліво по по ходу його руху і перед яким зупинився в правій смузі для руху не встановлений слідством автомобіль, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, заходів для зменшення швидкості та зупинки керованого ним транспортного засобу не прийняв і на пішохідному переході, в районі перехрестя пл. Жовтневої і вул. Дмитра Донського, скоїв наїзд на вказаних пішоходів.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому правої та лівої лонної та седалищної кісток зі зміщенням відламків, які за своїм характером мають ознаки ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Потерпілій ОСОБА_7 в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: гострої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ступеню, пневмоцефалії, синців, рани та саднин обличчя, закритої травми грудної клітини, переломів 3,4,5-го ребер по середньоаксилярній лінії ліворуч, двостороннього гідротораксу, синця задньо-бокової поверхні грудної клітини, закритого перелому лонної кістки ліворуч з відносно задовільним стоянням відламків, синців шиї, зовнішньої поверхні лівого плеча у нижній третині та зовнішньої поверхні лівого передпліччя у верхній третині, саднин обох колінних суглобів по передній їх поверхні, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Порушення Правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом - автомобілем Subaru Forester порушив вимоги пунктів 18.1 та 18.4. Правил дорожнього руху України, які наголошують:

- п. 18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

- п. 18.4 Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, - невиконання яких перебуває в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження потерпілим, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, відшкодував завдану матеріальну шкоду у повному обсязі, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є інвалідом другої групи, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, а також стану здоров`я обвинуваченого, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, в той же час, враховуючи конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії неумисних тяжких кримінальних правопорушень, наслідки останнього, поведінку обвинуваченого та його особу, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується, відшкодував майнову шкоду у повному обсязі, крім того, враховуючи достатню кількість пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин та відсутність обтяжуючих покарання останнього обставин, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, в порядку, передбаченому ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України. Крім того, враховуючи обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити останньому обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Що стосується заявленого потерпілими до обвинуваченого ОСОБА_4 цивільного позову про стягнення в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 21800,00 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000000,00 грн., суд вважає за можливе задовольнити їх частково. Зокрема, в частині позовних вимог потерпілих про відшкодування матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідно відмовити у повному обсязі, оскільки згідно наданих суду квитанцій, обвинуваченим добровільно відшкодовано потерпілим майнову шкоду у розмірі 36008,00 грн., яка повністю покриває заявлену суму майнової шкоди з урахуванням витрат на правову допомогу. Що стосується заявлених потерпілими позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у сумі 1000000,00 грн., суд при вирішенні останніх враховує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілі дійсно перенесли фізичні та моральні страждання, які виразилися у втраті душевного спокою та звичайного ритму життя, постійного перебування в стресовому стані та здійснення довготривалого лікування, а також наявності додаткових витрат часу для відновлення стану здоров`я, у зв`язку з чим, дотримуючись принципів справедливості, розумності і достатності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково із визначенням суми морального відшкодування з урахуванням глибині фізичних та душевних страждань кожного із потерпілих.

Питання щодо речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 грн. (тридцять тисяч гривень) 00 коп., у задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 70000 грн. (сімдесят тисяч гривень) 00 коп., в задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Речовий доказ автомобіль Субару Форестер, реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити за належністю ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1