Провадження № 11-кп/780/474/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 12.05.2015

УХВАЛА
Іменем України
12 травня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

1)
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безсокирне, Білопільського району, Сумської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого 12.06.2014 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, -

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховано покарання відбуте частково за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року, і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців, вираховуючи строк відбування покарання з 12.06.2014, тобто з моменту оголошення вироку.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не обирався.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та вчиненого за наступних обставин.

08 вересня 2013 року, близько 21 год. ОСОБА_7 , з метою викрадення чужого майна прибув до території домоволодіння АДРЕСА_2 .

Перелізши через паркан зазначеного домоволодіння ОСОБА_7 , за допомогою викрутки, шляхом віджимання пластикового вікна однієї з кімнат будинку, проник до останнього, де з під ліжка таємно викрав грошові кошти в розмірі 1100 грн., а також вироби з золота: ланцюжок 585 проби, вартістю 8000 грн., каблучку жіночу 585 проби, вартістю 1600 грн., браслет 585 проби, вартістю 2500 грн., що належить ОСОБА_8 , заподіявши у такий спосіб останньому матеріальної шкоди в 13200 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, просить вирок суду першої інстанції щодо нього привести у відповідність та зарахувати до строку покарання термін з 31 грудня 2013 року по 12 червня 2014 року, а саме 5 місяців 12 днів. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при призначенні йому покарання не взято до уваги і не зараховано до терміну строку покарання період з 31 грудня 2013 року до 12 червня 2014 року, не зараховано ні вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року, ні вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2015 року, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховано покарання відбуте частково за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року, і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців, вираховуючи строк відбування покарання з 12.06.2014, тобто з моменту оголошення вироку.

На час постановлення вироку відносно ОСОБА_7 , суду першої інстанції не було відомо про наявність вироку Деснянського районного суду м. Києві від 25.04.2014 року відносно останнього, про що свідчить його відсутність в матеріалах кримінального провадження. Також в матеріалах кримінального провадження, на час постановлення вироку, була відсутня копія протоколу затримання ОСОБА_7 від 31.12.2013 року, складеного слідчим СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність з боку суду першої інстанції будь-яких порушень норм кримінального процесуального права при ухваленні вироку та призначенні покарання обвинуваченому.

При цьому, колегія суддів роз`яснює, що питання про застосування покарання за наявності кількох вироків підлягає вирішенню в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України, місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, за клопотанням прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань.

Таким чином доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_7 щодо порушення норм кримінального процесуального права при призначенні йому покарання є необґрунтованими та безпідставними, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2015 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

Головуючий /підпис/
Судді /підписи/
Копія вірна: суддя Апеляційного суду
Київської області ОСОБА_2