АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №637/208/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/969/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 р.

м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Шевченківського районного суду Харківської областівід 5 березня 2015 р.,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зорянське Шевченківського району Харківської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого 5 січня 2015 р. за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, строком на 2 роки, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладені обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи, навчання і періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік та на нього покладені обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 23 березня 2015 р. зазначено, що вирок Шевченківського районного суду м. Харкова від 5 січня 2015 р. і вирок Шевченківського районного суду м. Харкова від 5 березня 2015 р. щодо ОСОБА_7 підлягають самостійному виконанню.

Як встановив суд, на початку грудня 2014 р., більш точний час та дату судовим слідством не встановлено, ОСОБА_7 , повторно, умисно, перебуваючи за майстернею, розташованою в Харківській області, смт. Шевченкове, вул. Піонерська, 39, на території ТОВ «СП Шевченківське», за попередньою змовою з ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу з кузова автомобіля «Камаз», викрали передній бампер автомобіля.

Після скоєної крадіжки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з викраденим з місця вчинення злочину зникли, завдавши вказаними діями ТОВ СП «Шевченківське» матеріальну шкоду на загальну суму 477 гривень.

Повторно, о 15 годині 4 грудня 2014 р. ОСОБА_7 на території ТОВ «СП Шевченківське», діючи спільно з ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу до одного з гаражів, двері якого були відчинені, таємно викрали вісь колінчасту (лінивець) до гусеничного трактору Т-150 та ступицю до трактора ЮМЗ, після чого з місця вчинення злочину зникли, обернувши викрадене на власну користь, завдавши своїми діями ТОВ СП «Шевченківське» матеріальну шкоду на загальну суму 317 гривень 40 копійок.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області, не оспорюючи юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 та доведеність його вини, посилається на те, що судом невірно застосовано Закон України про кримінальну відповідальність, оскільки за матеріалами провадження ОСОБА_7 раніше судимий 5 січня 2015 р. за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, злочини за останнім вироком він вчинив у грудні 2014 р., тобто до постановлення вироку від 5 січня 2015 року, тому суд мав призначити йому покарання із застосуванням ч.4 ст.70 КК України.

З наведених підстав апелянт просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України покарання 3 роки позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за вироком суду від 5 січня 2015 р. та вироком від 5 березня 2015 року, остаточно визначити обвинуваченому покарання 4 роки та 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 роки.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 які вважали можливим задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши зазначені доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції розглянув дане провадження відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись дослідженням доказів по справі допитом обвинувачених, які повністю визнали себе винними у вчиненні інкримінованих їм злочинів, дали пояснення з приводу обставин їх вчинення, а тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, що ніким з учасників процесу не оскаржується.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом першої інстанції вимог кримінального закону у зв`язку з не врахуванням судом при призначенні покарання ОСОБА_7 вироку Шевченківського районного суду Харківської області від 5 січня 2015 р., та не призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, відповідно до положень ч.4 ст.70 КК України є слушними.

Так, ч.ч.1-3 ст.70 КК України визначають порядок призначення покарання за сукупністю злочинів.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 5 січня 2015 р. ОСОБА_7 був засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України він був звільнений від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.

Водночас, злочини, передбачені ч.2 ст.185 КК України він вчинив на початку грудня 2014 р., тобто до постановлення районним судом вироку від 5 січня 2015 року, тому при ухваленні оскаржуваного вироку, районний суд мав застосувати вимоги ч.4 ст.70 КК України та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні вироку судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом безпідставно не застосовано вимоги ч.4 ст.70 КК України, яка визначає порядок призначення покарання за сукупністю злочинів.

Згідно з п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, серед інших, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За змістом ч.1 ст.420 КК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення.

За таких обставин, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що є суттєвим порушенням закону України при призначенні обвинуваченому покарання, вирок суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку, за яким ОСОБА_7 необхідно призначити покарання відповідно до вимог, передбачених ч.4 ст.70 КК України.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, колегія суддів, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, наявні дані про особу обвинуваченого свідчать, що він неодноразово скоював корисливі злочини, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину.

За вироком суду першої інстанції обставинами, що пом`якшують покарання визнані повне визнання вини у скоєному, щире каяття, а також відшкодування завданої шкоди.

Сукупність зазначених обставин які пом`якшують покарання ОСОБА_7 колегією суддів визнається достатніми для задоволення апеляційної скарги прокурора і призначення обвинуваченому покарання з випробуванням.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду Харківської області від 5 березня 2015 р. щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України покарання - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим, а також за вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 5 січня 2015 р. у вигляді 1 року та 6 місяців позбавлення волі, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання 4 роки та 6 місяців позбавлення волі.

Згідно із ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання та періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді