Справа № 495/4657/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2015 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Ярославка, Саратського району, Одеської області, українця, громадянина України, освіта середньотехнічна, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину 2010 року народження, працює за наймом, раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч.1 КК України,

сторони кримінального провадження:

військовий прокурор Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 , прокурор військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Виконуючого обов`язки Президента України - Голови Верховної Ради України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації. На виконання зазначеного Указу, 31 березня 2014 року молодший сержант ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 , дислокованої у АДРЕСА_2 .

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31 березня 2014 року № 134-ос, обвинуваченого ОСОБА_3 призначено на посаду патрульного молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії-рульового відділення прикордонних малих катерів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на вищевказаній посаді, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, молодший сержант обвинувачений ОСОБА_3 був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

27 серпня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов наказ Голови Державної прикордонної служби України від 16 серпня 2014 року № 109 «Про внесення змін до штатів органів Державної прикордонної служби України», відповідно до якого у ІНФОРМАЦІЯ_5 сформовано та укомплектовано оперативно-бойову прикордонну комендатуру.

18 вересня 2014 року згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18 вересня 2014 року № 318-вв обвинувачений ОСОБА_3 прикомандирований до ОБПК « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

19 вересня 2014 року о 15.00 годині на території військової частини НОМЕР_1 , командиром цієї частини підполковником ОСОБА_6 та його заступником полковником ОСОБА_7 на підставі розпорядження Голови ДПСУ від 17 вересня 2014 року № Ш/24-1652, до особового складу ОБПК, в тому числі до обвинуваченого ОСОБА_3 , доведено наказ про вибуття 20 вересня 2014 року ОБПК в район дислокації для виконання завдань за призначенням.

Проте обвинувачений ОСОБА_3 порушуючи вимоги статей 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаючи про обов`язок виконати наказ командира і вибути за межі дислокації військової частини НОМЕР_1 , будучи інформованим про відповідальність за відкриту відмову виконати наказ, 19 вересня 2014 року о 15.00 годині перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), відкрито відмовився його виконати і в подальшому без поважних причин 20 вересня 2014 року в район дислокації ОБПК для виконання завдань за призначенням не вибув.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним визнав себе у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31 березня 2014 року № 134-ос він був призначений на посаду патрульного молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії-рульового відділення прикордонних малих катерів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». 18 вересня 2014 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18 вересня 2014 року № 318-вв він був прикомандирований до ОБПК «Білгород-Дністровський 1». 19 вересня 2014 року о 15.00 годині на території військової частини НОМЕР_1 до нього було доведено наказ про вибуття 20 вересня 2014 року ОБПК в район дислокації для виконання завдань за призначенням. Проте він відмовився виконувати зазначений наказ, оскільки в той час його мати хворіла, на його утриманні є малолітня дитина 2010 року народження, яка також хворіла на тяжку хворобу. Він проходив військову службу в період з 31.03.2014 року по травень 2015 року. У травні 2015 року він був демобілізований. У скоєному щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_8 у інкримінованому йому кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ст. 402 ч.1 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику за місцем несення військової служби, працює за наймом, він перебуває у цивільному шлюбі, на утриманні має малолітню дитину 2010 року народження, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, щиро розкаявся у скоєному, на стадії досудового розслідування і в судовому засіданні давав правдиві показання.

Враховуючи пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин, те, що обвинувачений ОСОБА_8 щиро розкаявся у скоєному, раніше не судимий, працює за наймом, на утриманні мається малолітня дитина 2010 року народження, суд вважає недоцільним відбування покарання у виді позбавлення волі, та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Цивільні позови, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч.1 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на досудовому слідстві не обиралась.

Цивільні позови, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ