Справа № 755/6969/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" квітня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, освіта середня-технінча, розлученого, має на утриманні доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народженняпроживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 23 серпня 2005 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 5 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 02 березня 2007 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, -
в с т а н о в и в:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді продавця непродовольчих товарів в ТОВ САВ-Дістрибьюшн, вчинив повторне привласнення чужого майна, яке було йому ввірене, що належить ТОВ САВ-Дістрибьюшн, в приміщенні магазину Фокстрот, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. А. Малишка, 3.
При цьому, відповідно до п. (а) ч.1 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 17.11.2014 року з ТОВ САВ-Дістрибьюшн, на ОСОБА_5 були покладені наступні обов`язки: дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для попередження збитків; п. (б) ч.1 своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей; п. (в) ч.1 вести облік, складати і передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей; п. (г) ч.1 брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей.
Однак, незважаючи на це, 06.01.2015 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, знаходячись на своєму робочому місці в магазині Фокстрот, що за адресою: м. Київ, вул. А. Малишка, 3, у ОСОБА_5 , будучи наділеним повноваженнями щодо збереження майна на законних підставах, виник умисел на повторне привласнення чужого майна, а саме мобільного телефону марки Samsung SM-G900, вартістю 7499 гривень 92 копійки, яке було йому ввірене за договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 17.11.2014 року та належало ТОВ САВ-Дістрибьюшн.
Так, реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих спонукань, вимкнув сигналізацію приладів, що знаходяться на вітрині з якої в подальшому привласнив мобільний телефон марки Samsung SM-G900, вартістю 7,499 гривень 92 копійки, котрим надалі розпорядився на власний розсуд, чим спричинив своїми діями ТОВ САВ-Дістрибьюшн матеріального збитку на загальну 7499 гривень 92 копійки.
16.01.2015 року ТОВ САВ-Дістрибьюшн у складі управляючого магазином ОСОБА_7 та товарознавця ОСОБА_8 проведено інвентаризацію в ході якої виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей, а саме: мобільного телефону марки Samsung SM-G900, вартістю 7499 гривень 92 копійки, котрий ОСОБА_5 незаконно, з метою особистого збагачення, привласнив.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому.
Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, ОСОБА_5 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.
Покази обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, за обставин, встановлених судом.
Тож, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 191 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив повторне привласнення чужого майна, яке було йому ввірене.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Те, що, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, відшкодування шкоди потерпілому у сумі 7499 грн. 92 коп.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Поряд з цим, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, відсутність зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя, наявність на утриманні членів родини (донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 ), які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає належні соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 191 КК України зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа ст. 76 КК України.
Про можливість належної соціалізації особи та допустиму репутацію свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (невстановленість зловживання наркотичними засобами), наявність на утриманні членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, конкретні обставини, що характеризують поведінку винної особи до вчинення караного діяння, пов`язані з вчиненням правопорушення, після вчинення діяння, індивідуальні властивості особи: стать, вік, стан здоров`я, родинний стан, характер вчиненого кримінального правопорушення та відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превелювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання та оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Запобіжний захід ОСОБА_5 , як захід забезпечення кримінального провадження, у виді домашнього арешту слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права займатися адміністративно-господарською та організаційно-розпорядчою діяльністю на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з"являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною залишати житло з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступного дня та покладенням обов`язків: повідомляти суд про зміну місця проживання, не відлучатися за межі постійного місця проживання без дозволу суду, - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1