АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/466/15 Справа № 200/7229/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційні скарги прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року у кримінальному провадженні №0002315 про продовження строку тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого у АДРЕСА_1 (зареєстрованого у АДРЕСА_2 ), раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 189 ч.2, ст. 263 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року було частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Дніпропетровського РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 189 ч.2, ст. 263 ч.1 КК України, та продовжено підозрюваному строк тримання під вартою до 06 червня 2015 року. Крім того, йому визначено заставу у розмірі вісімдесяти мінімальних заробітних плат, тобто у сумі 97 440 гривень та покладено на нього у разі внесення ним суми застави у визначеному судом розмірі наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, в провадженні якого буде знаходитись справа, прокурора чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в залежності від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання.

Мотивував своє рішення слідчий суддя тим, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_8 цього запобіжного заходу не зменшилися і наявні об`єктивні перешкоди для завершення досудового розслідування, та врахував, що він підозрюється у вчинені тяжких злочинів, за які відповідно до ст. 189 ч.2, ст. 263 ч.1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, а також, виходячи з мети і підстав застосування запобіжного заходу, урахував наявність ризиків, що були підставою для обрання такого запобіжного заходу, які не зменшилися. Тому слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність продовження строку вказаного запобіжного заходу до 06 червня 2015 року та визначення розміру застави у вказаній вище сумі.
Не погодившись з даною ухвалою, прокурор прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та захисник адвокат ОСОБА_7 подали на неї апеляційні скарги, у якій просять:

- прокурор - скасувати вказану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення суми застави. Свою апеляцію прокурор обґрунтовує тим, що слідчим суддею при постановленні ухвали не враховано те, що ОСОБА_8 з дружиною та дітьми не мешкає, не має постійного місця роботи, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, обґрунтовано підозрюється у вчиненні із застосуванням насильства та погрози вбивством тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ст.189 ч.2., 263 ч.1 КК України; не враховано суспільну небезпечність та обставини вказаних правопорушень. Під час досудового розслідування ОСОБА_8 надає суперечливі свідчення, що свідчить про спробу ухилитись від відповідальності. Вважає, що під час досудового розслідування та судового розгляду встановлено наявні ризики, передбачені ст.ст. 177, 183 КПК України, а тому до нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід , аніж тримання під вартою без встановлення суми застави;

- захисник адвокат ОСОБА_7 - скасувати ухвалу Бабушкіського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 р. у кримінальному провадженні №0002315 та ухвалити нову ухвалу, якою: - відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою; - змінити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з арештом. В обґрунтування своїх вимог захисник зазначила, що висновки слідчого судді є помилковими, а ухвала від 08 квітня 2015 року є необгрунтованою та невмотивованою, оскільки прийнята без об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених та оціненими судом доказами. Продовжуючи підозрюваному ОСОБА_8 строк раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що ним скоєно ряд кримінальних правопорушень. Однак, на день розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у скоєнні додаткових двох аналогічних злочинів, при цьому слідчий не провів ні жодного слідчої дії, підтверджуючій причетність ОСОБА_8 до цих правопорушень. Вирішуючи питання про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою, слідчий суддя мав враховувати вимоги пунктів 3 та 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість

можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. З рішення Європейського суду з прав людини від 06.12.2007р. по справі Попков проти Росії випливає, що до винесення вироку особа вважається невинуватою, і метою ч.3 ст.5 Конвенції з прав людини є звільнення особи на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо вагомих підстав, що виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого самого мінімального строку тримання під вартою. Злочин, в якому підозрюється ОСОБА_8 дійсно відноситься до тяжкого злочину. Однак його тяжкість сама по собі не є достатньою підставою для тримання особи під вартою. Слідчий суддя задовольнив клопотання про продовження строку тримання під вартою обґрунтоване тим, що існує необхідність у встановленні та притягненні до кримінальної відповідальності інших співучасників інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, прізвища яких він назвати не може. Однак, згідно ст. 177 КПК України Необґрунтоване застосування запобіжного заходу, неправильний його вибір, відмова скасувати його, коли в ньому відпала подальша необхідність, повинно розглядатися як несправедливість щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного). У зв`язку із цим недопустимо застосовувати запобіжний захід або погрожувати його застосуванням за відмову дати показання або подати будь-які докази, примушувати його до інших дій, що входять до кола процесуальних обов`язків. Спроби компенсувати недоліки і неповноту досудового розслідування шляхом жорстокості запобіжних заходів не можуть бути виправдані жодною метою Клопотання про застосування запобіжного заходу має бути викладено у формулюваннях, які забезпечують дотримання принципу невинуватості особи. Такий висновок цілком узгоджується з приписом ч. 1 ст.62 Конституції України та п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо дотримання принципу невинуватості осіб. У діях (поведінці) ОСОБА_8 відсутні підстави вважати, що існують ризики, що можуть вплинути на хід досудового провадження або невиконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. За змістом ч.5 ст. 199 КПК України слідчий суддя при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою зобов`язаний дослідити та оцінити обставини, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. На момент винесення ухвали від 08.04.2015 р. про необхідність продовження тримання ОСОБА_8 під вартою не зібрані дані про особу підозрюваного. А тому доводи сторони обвинувачення у клопотанні про продовження строку тримання під вартою про те, що існують ризики, передбачені пунктами 1 та 5 ч. 1 ст.177 КПК України, як то переховування від органів досудового розслідування та суду та скоєння інших кримінальних правопорушень є лише припущенням, не підтвердженим документально. Таким чином, характеризуючи особу підозрюваного, у слідчого судді були відсутні підстави вважати, що ОСОБА_8 може продовжувати займатись злочинною діяльністю, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши: суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав свою апеляцію та просив її задовольнити, а апеляцію захисника просив залишити без задоволення; захисника та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги захисника і просили її задовольнити, а апеляцію прокурора залишити без задоволення, - дослідивши апеляції та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника повинні бути залишені без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. А в силу ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Це клопотання повинно містити як відомості, зазначені у статті 184 цього Кодексу, а саме: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, - так і: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути це клопотання до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора та захисника, викладені в їх апеляційних скаргах щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 189 ч.2, 263 ч.1 КК України, при цьому, обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики не зменшились та існують на даний час.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, а також особу підозрюваного, та об`єктивно дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, колегія суддів, з врахуванням того, що у даному провадженні існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання цих ризиків, приходить до висновку про те, що слідчим суддею правильно задоволено подане клопотання та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 06 червня 2015 року.

Тому доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_7 про те, що у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою необхідно відмовити, а також змінити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з арештом, - не заслуговують на увагу.

Що стосується визначення слідчим суддею застави, то колегія суддів вважає, що слідчий суддя, визначивши підозрюваному максимальний розмір застави, виконав тим самим свій обов`язок, передбачений ч.3 ст. 183 КПК України, з урахування обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу, а застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави згідно з частиною 4 ст. 183 КПК України є правом слідчого судді, яким він може і не скористатись з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст. 177-178 КПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду була допитана дружина ОСОБА_8 , - ОСОБА_10 - , яка пояснила, що вони з підозрюваним тимчасово разом не проживають на протязі пів-року, але він часто навідує дітей, яких у них двоє, приділяє увагу їх матеріальному стану, допомагає їм матеріально. Він працює без офіційного належного оформлення на роботу, і за час його перебування під вартою їх з дітьми матеріальний стан значно погіршився. Це свідчить про міцні соціальні зв`язки ОСОБА_8 , а також про те, що максимальний розмір застави, визначений слідчим суддею, достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігати ризикам, вказаним вище, що і є метою застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу.
За думкою колегії суддів, правильність визначення слідчим суддею розміру застави, який згідно зі ст. 182 ч.4 КПК України не може бути завідомо непомірним для підозрюваного, підтверджується тим, що відповідно до вимог ухвали слідчого судді та ст. 182 ч.6 КПК України сума застави була внесена на відповідний рахунок наступного дня після проголошення ухвали слідчого судді, а ОСОБА_8 був звільнений з-під варти, і з того моменту ( з 09.04.2015 року по цей час) він виконує всі обов`язки покладені на нього слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі, а також справно з`являвся до апеляційного суду на всі його засідання. Ці факти підтверджують обіцянку підозрюваного не ухилятись від слідства та суду та виконувати всі процесуальні обов`язки.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги вимоги статті 202 ч. 4 КПК України про те, що підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також про те, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Відповідно до ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу, а в силу ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:

1) неповнота судового розгляду;

2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;

4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з вказаного вище, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 була постановлена в результаті повноти судового розгляду, висновки слідчого судді відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення кримінального процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність слідчий суддя не допустив.

Отже, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а відтак - повинна бути залишена без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 177-183, 194, 197, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року у кримінальному провадженні №0002315 про продовження строку тримання під вартою до 06 червня 2015 року та визначення застави у розмірі восьмидесяти мінімальних заробітних плат, тобто у сумі 97 440 грн., щодо підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

--------------- ------------------ --------------

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4