Справа №1-3/2007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня
2007 року м.Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в
особі:

головуючого-судді Уліганинець П.І.

при секретарях Лахманич О.М.

Тимкович Є.В.

з участю прокурора Варга
Ю.Ю.

захисника потерпілого ОСОБА_1

захисників
підсудного ОСОБА_2

ОСОБА_3

підсудного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Свалява кримінальну справу про обвинувачення -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з
вищою освітою, одруженого, працюючого лікарем-невропатологом Міжгірської ЦРЛ,
раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ст. 98
КК України (в редакції 1960
року), ч.1 ст. 357
КК України (в редакції 2001 року),

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового слідства підсудний ОСОБА_4
обвинувачується у вчиненні вбивства з необережності
потерпілої ОСОБА_5. та приховуванні і умисному знищенні офіційного документу, а
саме: титульного листка історії хвороби потерпілої.

За версією обвинувачення підсудний ОСОБА_4 20.10.2000
року, будучи лікуючим лікарем потерпілої ОСОБА_5., неналежним чином віднісся до
виконання своїх професійних обов"язків, не виконав перелік
обов"язкових заходів, напрвлених на повне діагностування та лікування
хворої ОСОБА_5. під час поступлення її в стаціонар, що призвело до настання
смерті останньої. Окрім того, з метою уникнення відповідальності за смерть
потерпілої вилучив з історії хвороби

ОСОБА_5
титульний листок, в якому було зазначено те, що при поступленні v хворої виявлено бронхіт з бронхоспазмом в стадії загострення та підозрою на
пневмонію.

Ці дії підсудного органом досудового слідства кваліфіковані як вчинення
злочинів, передбачених ст. 98 КК України (в редакції 1960 року), ч.1
ст. 357 КК України (в редакції 2001 року).

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у
інкримінованих злочинах не визнав повністю при цьому пояснив, що 20.10.2000 року, близько 10.30
год. був викликаний завідуючою приймального відділення
ОСОБА_6 для огляду хворої ОСОБА_5., яка скаржилася на болі у поперековій
ділянці хребта та правої ноги. На аркуші паперу (оскільки на момент огляду
історії хвороби ще не було) підсудний
написав ліки, необхідні для лікування хворої ОСОБА_5.. Біля 12.00
год. виявив хвору у неврологічній палаті терапевтичного
відділення, куди остання була направлена завідуючою приймального відділення.
Після 12.00
год. повторно оглянув хвору і призначив лікування ампіциліном
з метою попередження туберкульозного спанделіту. Також пояснив, що титульний
листок історії хвороби ОСОБА_5. не виривав, це зробили лікарі: ОСОБА_7. та
ОСОБА_8

Вислухавши пояснення підсудного, свідків, доводи
обвинувачення та захисту, дослідивши матеріали
кримінальної справи, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у злочинах, що йому
інкримінуються не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду з
огляду на такі підстави, а саме:

-з показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка лікаря-хірурга
ОСОБА_9 вбачається, що під час огляду потерпілої в приймальному відділенні
Міжгірської ЦРЛ потреби в госпіталізації останньої в хірургічне відділення не
було, історія хвороби не була заведена;

-з показань допитаної в судовому засіданні в якості свідка лікаря-терапевта
ОСОБА_8 вбачається, що її викликали до
хворої 21.10.2000 року
(у суботу ввечері) так як вона була ургентним
терапевтом. Оглянувши хвору, поставила діагноз "пневмонія", перевела
ОСОБА_5. у реанімацію та зібрала консиліум лікарів. Перший запис в історію
хвороби був зроблений лікарем приймального відділення ОСОБА_6 - остеохондроз
та бронхіт, який був вторинним діагнозом;

-з показань допитаної в судовому засіданні в якості свідка лікаря ОСОБА_7
вбачається, що 21.10.2000
року оглядала хвору та прийшла до висновку, що останній
потрібно зробити рентген, який не був зроблений з причин відсутності
електроенергії;

-з показань допитаної в судовому засіданні свідка медсестри ОСОБА_10,
вбачається, що на підставі листка призначення, який був заповнений лікарем
ОСОБА_4. вона розпочала лікування ОСОБА_5. ампіциліном;

-з показань допитаної в судовому засіданні свідка медсестри неврологічного
відділення ОСОБА_11. вбачається, що при поступленні хворої у відділення в історії хвороби діагноз, зазначений свідком
ОСОБА_6 був відсутній;

-з показань допитаної в судовому засіданні свідка медсестри приймального
відділення ОСОБА_12. вбачається, що нею із журналу реєстрації хворих
Міжгірської ЦРЛ була переписана титульна
сторінка історії хвороби ОСОБА_5. за вказівкою ОСОБА_4. Чим була
викликана дана необхідність не знає.

Згідно висновків комісійної експертизи № 57 від 14.05.2001 року (т.1 а.с.123-131)
та повторної комісійної експертизи № 71 від 23.10.2001
року (т.1 а.с.133-135) та пояснень експертів ОСОБА_13.,
ОСОБА_14., ОСОБА_15,ОСОБА_16., ОСОБА_17. смерть потерпілої ОСОБА_5. наступила в
результаті різкого набряку легень та тканини головного мозку ... які розвинулись на фоні гострої двобічної бронхопневмонії невиясненої
етнології. Виявити причинний зв"язок між лікуванням і настанням смерті у
хворої ОСОБА_5. практично неможливо.

Згідно наказу МОЗ України № 20 від 20.01.2001 р. -
лікар визначає обсяг і глибину обстеження пацієнта і
встановлює клінічний діагноз (не пізніше 72 годин від
моменту поступлення).

Показання допитаної в судовому засіданні свідка лікаря приймального
відділення ОСОБА_6 про те, що при огляді хворої нею було поставлено діагноз -остеохондроз, підозра на пневмонію, дихальна недостатність першого ступеня
та записано, що хворій потрібно зробити рентген, суд до уваги не бере, так як
наведені свідком обставини не знайшли свого підтвердження під час судового
розгляду.

Відповідно до правил чинного кримінального законодавства офіційні документи
за формою повинні бути складені належним чином і мати відповідні реквізити - відбиток печатки, підпис, номер, дату.

Суд вважає, що титульний листок історії хвороби не містить ознак офіційного
документу.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України,
обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності
вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 23
постанови Пленуму Верховного Суду "Про виконання
судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з
питань судового розгляду кримінальних справ і постановления вироку" від 29.06.1990
року № 5 є неприпустимим
обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного.

Ці вищенаведені обставини спростовують версію обвинувачення про те, що
підсудний вчинив інкриміновані йому злочини.

Оцінюючи у сукупності здобуті у судовому засіданні докази суд вважає, що
обвинувачення не надало суду переконливих доказів вини підсудного у вчиненні
злочинів, а тому він не може бути засуджений і підлягає виправдуванню за
інкримінованими йому діяннями.

При постановленні виправдувального вироку застосування міри запобіжного
заходу законом не передбачено, а тому вона підлягає скасуванню.

У задоволенні заявленого цивільного позову слід
відмовити.

Речовий доказ по справі - журнал реєстрації
хворих слід повернути Міжгірській ЦРЛ.

Судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 за ст. 98
КК України (в редакції 1960

року) виправдати за недоведеності його участі у вчиненні даного злочину.

За ч. 1
ст. 357 КК України (в редакції 2001 року) виправдати ОСОБА_4 на підставі п.
2 ст.
6 КПК
України, за відсутністю в його діянні складу злочину.

У задоволенні заявленого цивільного позову -відмовити.

Речовий доказ по справі - журнал реєстрації
хворих повернути Міжгірській ЦРЛ.

Судових витрат немає.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді підписки про невиїзд - скасувати.

На вирок можна подати апеляційну скаргу, апеляційне подання до апеляційного
суду Закарпатської області протягом п"ятнадцяти діб з моменту його
проголошення.