У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Філатова В.М., Пошви Б.М.

за участю прокурора

Колесніченка О.В.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 27 лютого 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника Генерального прокурора України на вирок суду
щодо ОСОБА_1.

За вироком Врадіївського районного
суду Миколаївської області від 31 травня 2005 року ОСОБА_1, 1980 року
народження, громадянин України, раніше не судимий,

засуджений
за ст. 286 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України суд постановив звільнити ОСОБА_1. від
відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.

В апеляційному порядку справа не розглядалась.

ОСОБА_1. визнано винуватим у тому, що 20 лютого 2005 року, приблизно о 5
год. 00 хв., керуючи у стані алкогольного сп'яніння автомобілем ВАЗ-2107, що
належав гр. ОСОБА_2, під час руху по вул. Г. Врадіївщини в смт. Врадіївка
Миколаївської області в напрямку Врадіївської ЦРЛ, він не справився з
керуванням автомобілем і допустив зіткнення керованого ним автомобіля з деревом
на узбіччі дороги. В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди пасажир
указаного автомобіля ОСОБА_3. отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких
настала його смерть.

У касаційному поданні прокурор просить вирок суду скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд, посилаючись на невідповідність призначеного
ОСОБА_1 покарання тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу.

На це подання надійшли заперечення, у яких:

засуджений ОСОБА_1. просить постановлений щодо нього вирок залишити без
змін, посилаючись на відсутність підстав для задоволення касаційного подання
прокурора, оскільки призначене йому покарання є достатнім для виправлення та
перевиховання засудженого;

потерпіла ОСОБА_4. також просить залишити касаційне подання прокурора без
задоволення, зазначаючи, що жодних моральних чи матеріальних претензій до
засудженого ОСОБА_1. вона не має і вважає призначене йому покарання
справедливим.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який
підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи, викладенні у поданні прокурора та запереченнях засудженого і потерпілої,
колегія суддів вважає, що це подання задоволенню не підлягає виходячи із
наступного.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1. у
вчиненні ним указаного у вироку злочину, а також кваліфікація його дій за ст.
286 ч.2 КК України відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам і не
оспорюються прокурором.

Посилаючись на невідповідність призначеного засудженому
покарання, у касаційному поданні прокурор зазначає, що при вирішенні питання
призначення ОСОБА_1 покарання суд недостатньо врахував те, що він грубо порушив
правила дорожнього руху.

Але, ці доводи не можуть бути підставою для визнання
незаконним рішення суду в частині призначення покарання, оскільки указані
прокурором обставини є ознаками злочину, у вчиненні якого визнано винуватим
ОСОБА_1.

Крім того, як видно з мотивувальної частини вироку
вирішення судом першої інстанції питання призначення покарання відповідає
положенням, передбаченим ст. 65 КК України.

Суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину,
дані про особу засудженого та інші перелічені у вироку обставини, в тому числі
думку потерпілої, яка просила суд не позбавляти ОСОБА_1. волі, в результаті
чого прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого
без відбування покарання. Зміст протоколу судового засідання свідчить про те,
що в дебатах з такою ж пропозицією до суду звертався прокурор, який приймав
участь у розгляді даної справи.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які
б могли вплинути на правильність висновків суду, по справі не виявлено.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника Генерального прокурора
України залишити без задоволення.

Судді:

Філатов В.М. Пошва
Б.М. Федченко О.С.