У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Скотаря А.І.,

суддів

Пошви Б.М., Мороза М.А.,

за участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянула
у судовому засіданні 18 жовтня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційними поданнями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції, заступника прокурора Автономної Республіки Крим та
касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на постановлені щодо ОСОБА_2 судові
рішення.

Вироком Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим від 7
лютого 2006 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Сімферополя АР Крим,

не судимого,

засуджено
за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними
засобами строком на 3 роки, а на підставі ст. 75 КК України його звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 220 грн. матеріальної та 25 000 грн.
моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 11 квітня 2006 року зазначений вирок залишено без
зміни.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він ІНФОРМАЦІЯ_2 на автодорозі Бахчисарай-Берегове, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння за кермом автомобіля «Москвич 2140», на порушення
вимог п.п. 10.1, 13.1, 13.3 Правил безпеки дорожнього руху не дотримався
безпечної дистанції, під час обгону не вибирав безпечний інтервал, допустив
зіткнення із зустрічним автомобілем «Мазда», внаслідок чого пасажиру автомобіля
«Москвич» ОСОБА_3 заподіяно тяжкі
тілесні ушкодження, від яких настала його смерть.

У касаційному поданні прокурор, який брав участь у
розгляді справи судом апеляційної інстанції, ставить питання про скасування
судових рішень із направленням справи на новий судовий розгляд у зв'язку з
невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.
Указує, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_2 від відбування покарання з
випробуванням.

У касаційному поданні заступник прокурора Автономної
Республіки Крим просить скасувати судові рішення з направленням справи на новий
судовий розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону.
Посилається на те, що суд незаконно звільнив ОСОБА_2 на підставі ст. 75 КК
України від відбування не лише основного, а ще й додаткового покарання.
Зазначає, що суд також не обґрунтував необхідність звільнення засудженого від
відбування покарання з випробуванням, і підстав для цього не вбачається. Вважає,
що сума стягнутої моральної шкоди є недостатньою.

Доводи касаційної скарги потерпілої ОСОБА_1 аналогічні доводам касаційного
подання заступника прокурора Автономної Республіки Крим.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, міркування прокурора, яка підтримала доводи касаційних подань та
касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційних подань та касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до роз'яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7
від 24 жовтня 2003 року “Про практику призначення судами кримінального
покарання” при звільненні з випробуванням від відбування основного покарання
суд відповідно до ст. 77 КК може призначити додаткові покарання, у тому числі
позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Додаткові покарання підлягають реальному виконанню, про що суд зазначає в
резолютивній частині вироку.

Проте суд, призначаючи ОСОБА_2 покарання у вигляді трьох
років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами
строком на три роки та на підставі ст. 75 КК України звільнивши останнього від
відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком два роки, порушив вищевказані вимоги закону, так як звільнив
засудженого від основного та додаткового покарання.

Крім того, відповідно до ст. 75 КК України при
призначенні засудженому покарання суд може прийняти рішення про звільнення його
від відбування покарання з іспитовим строком, врахувавши обставини справи та
особу винного, а також з обов'язковим зазначенням у вироку мотивів звільнення
від відбування покарання з випробуванням.

З
вироку убачається, що суд, звільняючи ОСОБА_2 від відбування призначеного
покарання на підставі ст. 75 КК України, урахував тільки ті дані, які позитивно
характеризують особу засудженого та його щире каяття у вчиненому злочині. Разом
із тим, судом не дана належна оцінка тому, що злочин ОСОБА_2 учинено у стані алкогольного сп'яніння, що
згідно ст. 67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання, і не мотивовано
підстави, із яких суд цю обставину не врахував. Також судом не взято до уваги,
що у результаті злочинних дій ОСОБА_2 настала смерть потерпілого.

Тому колегія суддів вважає, що призначене
ОСОБА_2 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає тяжкості
злочину та особі засудженого і є занадто м'якім.

Також суд при вирішенні питання про
відшкодування моральної шкоди позов потерпілої у розмірі 70 000 грн., з яким
засуджений погодився, задовольнив
частково, не навівши у судовому рішенні відповідних мотивів зменшення розміру.

Апеляційний суд зазначені помилки суду першої
інстанції не виправив.

З огляду на викладені обставини колегія
суддів вважає, що судові рішення щодо
ОСОБА_2 слід
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи слід врахувати
наведене у даній ухвалі, перевірити доводи, викладені у касаційних поданнях та
касаційній скарзі, і за умови підтвердження обсягу обвинувачення та обставин
ДТП, в якому його визнано винним за даним вироком, прийняти рішення, яке б
відповідало вимогам кримінального закону.

Керуючись ч. 2 ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційними поданнями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції, касаційне подання заступника прокурора Автономної Республіки Крим та касаційну скаргу
потерпілої ОСОБА_1 задовольнити.

Вирок Красногвардійського районного суду Автономної
Республіки Крим від 7 лютого 2006 року скасувати й направити справу щодо
ОСОБА_2 на новий судовий розгляд.

С у д д і :

Скотар А.І. Пошва Б.М. Мороз М.А.