ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2120/8727/12

Пров. №1/668/94/13

12 грудня 2013 року Суворовський районний
суд міста Херсона у складі:

головуючого: судді Корольчук Н.В.

при секретарі: Учускіній М.В.

за участю:

прокурора: Орел-Мельник Ю.П.

захисника: ОСОБА_1

при розгляді у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні кримінальної
справи по обвинуваченню ОСОБА_2 у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст.
191, ч. 4 ст. 358 КК України, -

встановив:

За матеріалами справи ОСОБА_2
пред'явлено обвинувачення у тому, що
вона, як службова особа - заступник
головного бухгалтера КП «ІНФОРМАЦІЯ_2»,
незаконно умисно заволоділа грошовими
коштами цього підприємства в сумі 1 370
313,0 грн.. При цьому, такий висновок
органу досудового слідства
ґрунтується на тому, що у період з
червня 2008 року по жовтень 2010 року КП
«ІНФОРМАЦІЯ_2» безпідставно
перерахувало на рахунки ПП
«ІНФОРМАЦІЯ_1» грошові кошти у сумі 2 115
490 грн., з яких 745 176,97 грн. були
використані ОСОБА_2 для приховання
злочину як оплата колишнім двірникам
комунального підприємства за
виконання робіт з прибирання
прибудинкових територій, а рештою
грошових коштів у сумі 1 370 313,0 грн.
ОСОБА_2 незаконно заволоділа та
обернула на свою користь. Разом з
обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні цих
дій, органом досудового слідства їй
інкримінується також використання для
зняття зазначених грошових коштів з
банківських рахунків ПП «ІНФОРМАЦІЯ_1»
завідомо для неї підроблених
документів - грошових чеків.

Такі дії ОСОБА_2 органом досудового
слідства розцінено як заволодіння
чужим майном шляхом зловживання
службовою особою своїм службовим
становищем, вчинене в особливо
великому розмірі, а також використання
завідомо підробленого документу, і
кваліфіковано відповідно за ч. 5 ст. 191
та ч. 4 ст. 358 КК України.

Під час судового розгляду справи
підсудна ОСОБА_2 вину у вчиненні
інкримінованих їй злочинів не визнала,
вказала, що орган досудового слідства
не намагався з'ясувати, на які
насправді цілі були витрачені грошові
кошти, у протиправному заволодінні
якими вона обвинувачується. Показала,
що дійсно між КП «ІНФОРМАЦІЯ_2» та ПП
«ІНФОРМАЦІЯ_1» з червня 2008 року по
жовтень 2010 року існував договір на
прибирання прибудинкової території
будівель, що знаходилися на балансі КП
«ІНФОРМАЦІЯ_2». Протягом цього часу на
підставі актів виконаних робіт на
розрахункові рахунки ПП «ІНФОРМАЦІЯ_1»
від КП «ІНФОРМАЦІЯ_2» було перераховано
грошові кошти у сумі 2 115 490 грн., які вона
на підставі довіреності від імені ПП
«ІНФОРМАЦІЯ_1» по грошових чеках
знімала, частину з них використовувала
на видачу заробітної плати двірникам, а
решта грошей витрачалася на потреби ПП
«ІНФОРМАЦІЯ_1», пов'язані з виконанням
робіт за зазначеним договором, - на
закупівлю матеріалів (мітла, лопати,
відра, печатки, кісточки, ізвісткова
маса, хлорка, пісок, бензин, серпи,
граблі, фартухи) та оплату послуг
суміжних організацій.

Захисник ОСОБА_1 заявив клопотання про
повернення цієї справи на додаткове
розслідування через неповноту
досудового слідства, яка не може бути
усунута в судовому засіданні, навівши
доводи на обґрунтування своєї позиції.
Зазначив, що висновки органу
досудового слідства щодо пред'явленого
ОСОБА_2 обвинувачення ґрунтуються на
обставинах, які були досліджені
поверхово та однобічно. Послався на те,
що зібрані у справі докази не
підтверджують обставин, які підлягають
доказуванню відповідно до ст. 64 КПК
України 1960 року (далі - КПК України),
висновки проведеної на досудовому
слідстві експертизи є ймовірними та
суперечливими. Вказав, що в ході
досудового слідства взагалі не були
досліджені обставини щодо того, чи були
понесені ПП «ІНФОРМАЦІЯ_1» інші витрати
(поряд з витратами на заробітну плату)
при виконанні договору на прибирання
прибудинкової території, щодо
обґрунтованості ціни цього договору,
не були взяті до уваги об'єктивні дані
щодо сплати ПП «ІНФОРМАЦІЯ_1» податків
з отриманих від КП «ІНФОРМАЦІЯ_2»
грошових коштів, а також не
з'ясовувалося питання про відображення
таких витрат в бухгалтерському обліку
КП «ІНФОРМАЦІЯ_2», хоча ці обставини
мають істотне значення для правильного
вирішення цієї справи. Захисник також
послався на суперечливість висновків
органу досудового слідства щодо
кваліфікації дій ОСОБА_2 як службової
особи та на те, що у справі неправильно
визначено особу, яка за наявності до
того підстав має бути цивільним
позивачем.

Прокурор заперечив проти повернення
справи на додаткове розслідування.

Підсудна ОСОБА_2 підтримала позицію
захисника.

Заслухавши думку учасників процесу,
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що заявлене клопотання є
обґрунтованим, у зв'язку з чим ця справа
підлягає направленню на додаткове
розслідування з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 327 КПК України
обвинувальний вирок не може
ґрунтуватися на припущеннях і
постановляється лише за умови, коли в
ході судового розгляду винність
підсудного у вчиненні злочину
доведена.

На думку суду, висновки органу
досудового слідства щодо пред'явленого
підсудній обвинувачення на даний час є
передчасними, оскільки ґрунтуються на
доказах, які досліджені неповно і
однобічно, що не дає можливості суду
дійти категоричного висновку про
винність чи невинність ОСОБА_2 у
вчиненні інкримінованих їй діянь, та
виключає можливість постановлення
вироку, який би відповідав вимогам
законності і обґрунтованості.

За змістом ст. 22 КПК України при
проведенні досудового слідства
прокурор, слідчий і особа, яка
провадить дізнання, зобов'язані вжити
всіх передбачених законом заходів для
всебічного, повного і об'єктивного
дослідження обставин справи, виявити
як ті обставини, що викривають, так і ті,
що виправдують підсудного, перевірка
доводів підсудного на його захист є
обов'язковою.

Таке ж завдання стоїть і перед судом
під час судового розгляду справи, про
що зазначено у ч. 2 п. 16 постанови ПВСУ
«Про виконання судами України
законодавства і постанов Пленуму
Верховного Суду України з питань
судового розгляду кримінальних справ і
постановлення вироку» від 29 червня 1990
року №5, із змінами, за змістом якої суд
повинен дати аналіз усіх зібраних у
справі доказів, тобто не тільки тих, що
стверджують, а і тих, що спростовують
обвинувачення. При цьому, у п. 17 тієї
самої постанови зазначено, що в основу
вироку можуть бути покладені лише
достовірні докази, висновки суду щодо
оцінки доказів належить викласти у
вироку в точних і категоричних
судженнях, які виключали б сумніви з
приводу достовірності того чи іншого
доказу.

Суд вважає, що органом досудового
слідства зазначені вимоги закону під
час розслідування цієї справи належним
чином не виконані, внаслідок чого
залишилися нез'ясованими обставини,
які можуть мати значення для
правильного вирішення справи, у зв'язку
з чим, на думку суду, пред'явлене ОСОБА_2
обвинувачення на даний час носить
характер припущення.

За змістом ст. 281 КПК України підставами
повернення справи на додаткове
розслідування є неповнота або
неправильність досудового слідства,
які не можуть бути усунуті в судовому
засіданні. При цьому, відповідно до
роз'яснень, що містяться в п. 8 постанови
ПВСУ «Про практику застосування судами
України законодавства, що регулює
повернення кримінальних справ на
додаткове розслідування» №2 від 11.02.2005
року, досудове слідство визнається
неповним, якщо під час його
провадження, зокрема, не були
витребувані і досліджені документи,
речові та інші докази для
підтвердження чи спростування
обставин, які мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Згідно вимог кримінального закону для
кваліфікації злочинних дій за ч. 5 ст. 191
КК України визначальним є розмір
обернутого на свою користь чи на
користь іншої особи майна.

Суд вважає, що орган досудового
слідства не вжив всіх необхідних та
можливих заходів для встановлення
достовірності даних щодо розміру
грошових коштів, заволодіння якими
інкримінується ОСОБА_2.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 ще
на досудовому слідстві заперечувала
свою причетність до інкримінованих їй
злочинних діянь, посилаючись на ті ж
обставини, про які вона розповіла і в
судовому засіданні, зокрема, на те, що
зняті нею з рахунків ПП «ІНФОРМАЦІЯ_1»
грошові кошти витрачалися на потреби
цього підприємства (т. 4, а.с. 89-93, 102-106,
123-125).

Такі обставини, з урахуванням того, що
підсудній у разі доведення її винності
у вчиненні інкримінованих їй злочинів,
загрожує досить суворе покарання,
вимагали від органу досудового
слідства здійснення максимально
можливою мірою дій, спрямованих на
перевірку таких показань з тим, щоб
викладені у обвинувальному висновку
дані неможливо було заперечувати і не
виникали сумнівів з приводу їх
достовірності, в т.ч. шляхом
витребування та дослідження
необхідних бухгалтерських документів,
чого на досудовому слідстві зроблено
не було.

Допитаний в судовому засіданні
керівник ПП «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_3
показав, що в період часу з червня 2008
року по жовтень 2010 року між ПП
«ІНФОРМАЦІЯ_1» та КП «ІНФОРМАЦІЯ_2»
існував договір, предметом якого було
виконання робіт з прибирання
прибудинкових територій, закріплених
за КП «ІНФОРМАЦІЯ_2». Фактично роботи
виконувалися силами ПП «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
претензій з боку керівництва КП
«ІНФОРМАЦІЯ_2» щодо виконання цього
договору не було.

По суті такі ж показання дав в судовому
засіданні і ОСОБА_4 (керівник КП
«ІНФОРМАЦІЯ_2» на той час).

Допитані в судовому засіданні свідки
обвинувачення - двірники, які
здійснювали прибирання прибудинкових
територій, розповіли, що вони з червня
2008 року по жовтень 2010 року працювали за
трудовими договорами у ПП
«ІНФОРМАЦІЯ_1», прибирали територію,
яка закріплена за КП «ІНФОРМАЦІЯ_2», за
що отримували заробітну плату.
Претензій з приводу якості виконуваних
ними робіт ні від керівництва КП
«ІНФОРМАЦІЯ_2», ні від громадян, не
надходило. Для виконання цих робіт
отримували інвентар (мітла,
лопати,граблі, перчатки та ін.), пісок,
ізвісткову масу. Також в той самий
період з території, яку вони прибирали,
ними здійснювалося вивезення сміття.

Допитана в судовому засіданні
інспектор з кадрової роботи КП
«ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_5 підтвердила, що в
період часу з червня 2008 року по жовтень
2010 року між ПП «ІНФОРМАЦІЯ_1» та КП
«ІНФОРМАЦІЯ_2» діяв договір на
прибирання прибудинкової території.
Фактично роботи виконувалися силами ПП
«ІНФОРМАЦІЯ_1», так як двірники на той
час були працевлаштовані на цьому
підприємстві.

Допитані в судовому засіданні
бухгалтера КП «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 також підтвердили, що з червня
2008 року по жовтень 2010 року між ПП
«ІНФОРМАЦІЯ_1» та КП «ІНФОРМАЦІЯ_2»
існував договір на прибирання
прибудинкової території. В цей період
часу за рахунок коштів комунального
підприємства інвентар для
забезпечення двірників при виконанні
ними цих робіт не закуповувався,
заробітна плата двірникам
виплачувалася ПП «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Пред'явлене ОСОБА_2 обвинувачення
ґрунтується на висновках судово -
економічної експертизи №601 від 04.07.2012
року, за якими, за умови, що товари
(послуги) не надавалися, КП
«ІНФОРМАЦІЯ_2» необґрунтовано
перераховано ПП «ІНФОРМАЦІЯ_1» грошові
кошті в сумі 2 115 490 грн., чим
комунальному підприємству заподіяно
матеріальну шкоду на цю суму (т. 8, а.с.
9-16).

Допитаний в судовому засіданні з
приводу роз'яснення цього висновку
експерт ОСОБА_8 показав, що дав таку
умовну відповідь, оскільки таким чином
слідчим було сформульовано питання. Чи
були обліковані ПП «ІНФОРМАЦІЯ_1»
отримані від КП «ІНФОРМАЦІЯ_2» та зняті
з банківських рахунків ОСОБА_2 грошові
кошти та на які цілі в подальшому вони
були використані - не перевіряв, як і не
перевіряв бухгалтерський облік КП
«ІНФОРМАЦІЯ_2» на предмет того, чи
власними засобами це підприємство
прибирало свою прибудинкову територію
в період, визначений органом
досудового слідства як час вчинення
ОСОБА_2 інкримінованих їй злочинів, так
як ці питання на вирішення експертизи
слідчим не ставилися.

За матеріалами справи очевидним є те,
що, визнаючи з перерахованих КП
«ІНФОРМАЦІЯ_2» на рахунки ПП
«ІНФОРМАЦІЯ_1» грошових коштів у сумі 2
115 490 грн. документально підтвердженими
та обґрунтованими витрати в сумі 745 176,97
грн. як оплату праці двірникам, які
виконували роботи з прибирання
прибудинкової території, закріпленої
за КП «ІНФОРМАЦІЯ_2» (зі слів самих
двірників на підставі угод між ними та
ПП «ІНФОРМАЦІЯ_1», зі слів інших свідків
обвинувачення - на підставі
відповідного договору на прибирання
прибудинкової території, який
насправді діяв), обвинувачення разом з
цим ґрунтується на висновку про те, що
ці роботи фактично не виконувалися, а
рештою грошей незаконно заволоділа
ОСОБА_2, з чого вбачається
суперечливість таких висновків. З
обвинувального висновку видно, що
встановлений органом досудового
слідства розмір грошових коштів,
протиправне заволодіння якими
інкримінується ОСОБА_2, фактично є
різницею між перерахованими КП
«ІНФОРМАЦІЯ_2» на рахунки ПП
«ІНФОРМАЦІЯ_1» коштами в сумі 2 115 490 грн.
та коштами, виплаченими двірникам в
якості заробітної плати в сумі 745 176,97
грн., самостійно визначеною слідчим без
доказового (документального) підґрунтя
та належної перевірки, оскільки
експертний висновок даних про такий
розмір заподіяних збитків (1 370 313,0 грн.)
не містить, обставини щодо можливого
витрачання цієї різниці грошових
коштів на потреби ПП «ІНФОРМАЦІЯ_1» для
виконання договору на прибирання
прибудинкової території під час
досудового слідства не перевірялися,
що, на думку суду, негативно вплинуло на
об'єктивність висновків органу
досудового слідства щодо пред'явленого
ОСОБА_2 обвинувачення.

Зазначене дає підстави вважати, що
пред'явлене ОСОБА_2 обвинувачення
ґрунтується на припущеннях, а не на
достовірно встановлених обставинах, як
того вимагають норми кримінально -
процесуального закону та вказані вище
роз'яснення, які містяться в постанові
ПВСУ «Про виконання судами України
законодавства і постанов Пленуму
Верховного Суду України з питань
судового розгляду кримінальних справ і
постановлення вироку» від 29 червня 1990
року №5, із змінами.

Слушними також є доводи захисника про
те, що в ході досудового слідства не
з'ясовувалося питання щодо
відображення в інкримінований ОСОБА_2
період вчинення злочинів в
бухгалтерському обліку КП
«ІНФОРМАЦІЯ_2» витрат на прибирання
закріплених за ним прибудинкових
територій, оскільки наявність таких
витрат підтвердила б правильність
висновків органу досудового слідства,
викладених в пред'явленому ОСОБА_2
обвинуваченні щодо заподіяння збитків
цьому підприємству, а їх відсутність
поставила б під сумнів ці висновки.

З метою усунення такої неповноти
досудового слідства, з урахуванням
того, що в ході судового розгляду
справи висновки проведеної під час
досудового слідства експертизи
викликали об'єктивні сумніви в їх
правильності, судом була призначена
повторна судово - економічна
експертиза, для проведення якої
експерту були направлені наявні у суду
матеріали справи. Після цього на адресу
суду від експерта надійшло клопотання
щодо надання додаткових матеріалів для
можливості проведення експертного
дослідження.

Для забезпечення проведення
експертизи органу досудового слідства
в порядку ст. 315-1 КПК України було
доручено встановити місцезнаходження
та надати суду документи, зазначені у
клопотанні експерта. Однак це
доручення залишилося невиконаним,
документи на його виконання до суду не
надійшли.

Такі обставини, у урахуванням
суперечливості зібраних під час
досудового слідства доказів,
позбавляють суд можливості виконати
вимоги закону щодо всебічного, повного
і об'єктивного дослідження обставин
справи та постановлення остаточного
рішення, яке б відповідало вимогам
законності та обґрунтованості.

На підставі викладеного, суд вважає, що
під час досудового слідства у цій
справі всупереч вимогам статей 22 і 64
КПК України були поверхнево та
однобічно досліджені обставини, які
мають істотне значення для правильного
вирішення справи. Неповнота досудового
слідства, з урахуванням особливостей
судового розгляду, не може бути усунута
в судовому засіданні.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку про необхідність направлення
цієї справи на додаткове
розслідування, під час якого необхідно
вирішити зазначені вище питання,
перевірити інші доводи, викладені у
клопотанні захисника, повно та
об'єктивно дослідити обставини справи,
дати належну оцінку зібраним доказам в
їх сукупності і, залежно від цього,
вирішити питання про наявність чи
відсутність у діях ОСОБА_2 складу
інкримінованих їй злочинів.

Керуючись ст. 281 КПК України 1960 року,
роз'ясненнями, що містяться в постанові
ПВСУ «Про практику застосування судами
України законодавства, що регулює
повернення кримінальних справ на
додаткове розслідування» №2 від 11.02.2005
року, постанові ПВСУ «Про виконання
судами України законодавства і
постанов Пленуму Верховного Суду
України з питань судового розгляду
кримінальних справ і постановлення
вироку» №5 від 29.06.90 року, із змінами, -

постановив:

Кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_2 у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 358 КК
України, направити прокурору
Херсонської області для проведення
додаткового розслідування.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 залишити
без змін - підписка про невиїзд.

На постанову протягом семи діб з дня її
винесення сторони можуть подати
апеляції до апеляційного суду
Херсонської області через
Суворовський районний суд м. Херсона.

Суддя:
Н.В. Корольчук