Провадження №1-кп/748/36/15
Справа № 748/312/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2015 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника адвоката - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Чернігові кримінальне провадження №0000012 від 16 січня 2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Устилуг Володимир-Волинського району Волинської області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого у АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту від 28.01.2015 року ОСОБА_5 будучи згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) № 54 від 19.03.2014 року призначеним на посаду начальника зв`язку командира взводу зв`язку НОМЕР_3 танкового батальйону, здійснив самовільне залишення військової частини та не з`являвся на службу тривалістю понад один місяць, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України.

Відповідно до п.п.1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включає в себе військову служба за призовом під час мобілізації на особливий період.

У свою чергу, військовослужбовець за призовом під час мобілізації на особливий період старший лейтенант ОСОБА_5 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби, упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 10 жовтня 2014 року, у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, направленим на залишення військової частини та місця служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , чим здійснив самовільне залишення військової частини та не з`являвся вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, тобто вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.407 КК України.

29 січня 2015 року між прокурором військової прокуратури Чернігівського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України. Крім того обвинувачений зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у обсязі підозри у судовому провадженні; сприяти досудовому розслідуванню і судовому розгляду даного кримінального правопорушення.
Також вказаною угодою сторонами кримінального провадження узгоджене покарання ОСОБА_5 за ч.3 ст.407 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік і 5 місяців, та з покладенням на нього обов`язків відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.п.1, 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.407 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи, які викладені у обвинувальному акті не оспорював та наполягав на затверджені угоди.
Прокурор та захисник обвинуваченого у засіданні зазначили, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України і є усі підстави для її затвердження.
Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався і відсутні підстави для його обрання до вступу вироку у законну силу. Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 29 січня 2015 року між прокурором військової прокуратури Чернігівського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік і п`ять місяців та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.
Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1