Номер провадження 1-кп/754/240/15
Справа№754/4638/15-к
10.04.2015 року Деснянський районний суд м. Києва
в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працює, одружений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 26.12.2014р. Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 185 ч.1 КК України призначено покарання у виді штрафу в сумі 850грн.;
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України,
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, закінчений замах, вчинив кримінальне правопорушення злочин, повторно, за наступних обставин.
Так, 06.02.2015р. приблизно о 20:30 год., ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні торгівельної зали магазину «Карі», що розташований в ТРК «Район» за адресою: м. Київ, вул. Лаврухіна, 4, мав намір повторно, таємно викрасти пару спортивного взуття, вартістю 399 грн. 20 коп.
Однак, свої злочинні дії ОСОБА_3 до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони магазину «Карі» за межами розрахункової каси.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст.ст. 15ч.2, 185ч.2 КК України, визнав повністю при вище вказаних фактичних обставинах, які встановлені в ході досудового розслідування та судового розгляду, дав суду зізнавальні показання про обставини вчинення кримінального правопорушення - злочину, а саме, що 26.12.2014р. перебуваючи в приміщенні торгівельної зали магазину «Карі», що розташований в ТРК «Район» по вул. Лаврухіна, 4 в м. Києві, він приміряв спортивне чоловіче взуття та у нього виник умисел на заволодіння даним майном і він направився на вихід з магазину. Однак, був затриманий працівниками охорони магазину. Він пропонував розрахуватися за даний товар, але працівники магазину не погодилися та викликали міліцію.
Щиро кається. Просить суд суворо його не карати і надати шанс виправитися.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не мають сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення злочин середньої тяжкості, особу винного, а саме:
- за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.35);
- має незніту та непогашену у встановленому законом порядку судимість (а.с.30,31);
- не перебуває на обліку у лікаря - психіатра Київської міської психоневрологічної лікарні №2 (а.с.34) ;
- не перебуває під наркологічним диспансерно динамічним наглядом в Київській міській наркологічній клінічній лікарні «СОЦІОТЕРАПІЯ» (а.с.33).
Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, під час судового розгляду не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення злочину, особи винного, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний злочин середньої тяжкості, також суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 за час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, а тому беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі на строк, передбачений санкцією частини статті за якою кваліфіковано його діяння, але суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк відповідно до вимог ст. 75 КК України з покладенням обов`язків згідно ст. 76 ч.1 пп.3,4 КК України.
Згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 не виконав вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 26.12.2015р., де йому призначено покарання у виді штрафу в сумі 850 грн., тому даний вирок, згідно ст.ст. 71 ч.1, 72 ч.3 КК України, слід звернути до самостійного виконання (а.с. 32).
Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`являвся, тому суд роз`яснює представнику потерпілого, що відповідно до вимог ст.128 ч.7 КПК України вона, як особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Суд, відповідно до вимог ст.100 КПК України, вирішує питання про долю речових доказів.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Під час досудового розслідування та судового розгляду відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, ст. 65 КК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю один рік.
Відповідно до ст. 76 ч.1 п.п. 3,4 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.
Згідно ст.ст. 71 ч.1, 72 ч.3 КК України вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року відносно ОСОБА_3 виконувати самостійно.
Речові докази в кримінальному провадженні, а саме: пара чоловічого спортивного взуття, яка передана на зберігання представнику ТОВ «Карі-Україна» - залишити власнику.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: