Ухвала

іменем україни

11 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Тельнікової
І.Г.,

суддів
Франтовської Т.І., Суржка А.В.,

при секретарі Шапулі В.В.,

розглянувши у режимі відеоконференції
в судовому засіданні кримінальне
провадження, внесене до ЄРДР за №
0000425, за обвинуваченням

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Харків, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1

та

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_4,

уродженця м. Харків, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_2,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187
КК України,

за участю прокурора Парусова А.М.,

засудженого ОСОБА_2,

за касаційними скаргами захисника
ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_1
та захисника ОСОБА_4 в інтересах
засудженого ОСОБА_2 на вирок
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 19 травня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду Харківської області
від 22 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У касаційних скаргах захисник ОСОБА_3 в
інтересах засудженого ОСОБА_1 та
захисник ОСОБА_4 в інтересах
засудженого ОСОБА_2 ставлять питання
про зміну постановлених судових
рішень, перекваліфікацію дій ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186
КК України та призначення їм покарання
за цим законом. Наголошують, що згідно
висновку експертизи, потерпілому були
заподіяні легкі тілесні ушкодження,
які викликали незначні скороминущі
наслідки, тривалістю не більше 6 днів.
Вважають, що ці тілесні ушкодження не є
небезпечними для життя та здоров'я, а
матеріалами справи об'єктивно не
підтверджується втрата свідомості
потерпілим. Вважають неправильною
кваліфікацію дій їх підзахисних та, як
наслідок, призначене покарання -
суворим.

Заслухавши доповідь судді; пояснення
засудженого ОСОБА_2 на підтримку
касаційних скарг захисників; думку
прокурора, який вважає скарги
безпідставними; перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів
вважає, що вони не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Вироком Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 19 травня 2014 року
засуджено:

- ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КК України на 7
років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є власністю
засудженого.

На підставі ст. 71 КК України до
покарання, призначеного за цим вироком,
частково приєднано невідбуте
покарання за вироком Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 16
листопада 2012 року та остаточно
визначено ОСОБА_1 покарання 7 років 6
місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого;

- ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 187 КК України на 7
років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є власністю
засудженого.

На підставі ст. 71 КК України до
покарання, призначеного за цим вироком,
частково приєднано невідбуте
покарання за вироком Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 16
листопада 2012 року та остаточно
визначено ОСОБА_2 покарання 7 років 6
місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого.

Вирішені питання про речові докази,
судові витрати та цивільний позов у
провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської
області від 22 липня 2014 року вирок
залишено без зміни.

Згідно з вироком суду, 29 січня 2013 року,
приблизно о 1 годині, ОСОБА_1 за
попередньою змовою з ОСОБА_2 у провулку
Миру, 6 у м. Харкові з метою заволодіння
чужим майном напали на ОСОБА_5, нанесли
потерпілому не менше 9 ударів, у тому
числі по голові, заподіявши йому легкі
тілесні ушкодження, від яких
потерпілий на якийсь час втратив
свідомість, та заволоділи належними
ОСОБА_5 мобільним телефоном і золотим
перснем, спричинивши матеріальну шкоду
на загальну суму 1819,68 грн.

Як убачається з вироку, свої висновки
про винуватість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
вчиненні ними кримінального
правопорушення за викладених у вироку
обставин, доведено об'єктивними
доказами, які зібрані у передбаченому
законом порядку.

Зокрема, свої висновки про винуватість
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні ними
суспільно-небезпечного діяння за
викладених у вироку обставин, суд
першої інстанції обґрунтував
дослідивши і проаналізувавши
показання обох засуджених, які вину
визнали частково, зазначили, що вчинили
грабіж потерпілого, вказали, що
останній був у стані алкогольного
сп'яніння та заперечували, що він
втрачав свідомість; потерпілого
ОСОБА_5, який повідомив про здійснення
на нього нападу із нанесенням ударів,
внаслідок чого він втрачав свідомість
та викрадення у нього майна на загальну
суму 1819,68 грн.; свідка ОСОБА_6 -
працівника ломбарду, яка повідомила, що
приймала від громадян золоте кільце з
чорним каменем; експерта ОСОБА_7, який
повідомив, що, згідно висновку
експерта, потерпілому були спричинені
легкі тілесні ушкодження у виді синців
та саден на голові, які утворилися як
мінімум від 9 ударів дій тупих твердих
предметів.

Доводи захисників про неправильну
кваліфікацію дій винних є
безпідставними та такими, що
спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів кримінального
провадження вбачається, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 умисно, за попередньою змовою,
напали на потерпілого із корисливих
мотивів, із заподіянням тілесних
ушкоджень. Тілесні ушкодження ОСОБА_5
наносились з силою, в життєво важливі
частини тіла. Потерпілий ОСОБА_5 у своїх
показаннях був послідовним і
категорично стверджував, що втрачав
свідомість в той час, коли до нього
застосовували фізичне насилля,
небезпечне для життя і здоров'я в
момент заподіяння, а не у зв'язку з
алкогольним сп'янінням. Показання
потерпілого не спростовані і сумнівів
не викликають.

Згідно пункту 9 Постанови Пленуму
Верховного суду України №10 від 06.11.2009
року «Про судову практику у справах про
злочини проти власності» розбій - це
напад, тобто умисні дії спрямовані на
негайне заволодіння чужим майном,
поєднаний із насильством, небезпечним
для життя чи здоров'я потерпілого, або з
погрозою застосування такого
насильства. Зокрема йдеться мова про
те, що до такого насильства слід
відносити, в тому числі і насильство, що
призвело до втрати свідомості.

Суд з достатньою повнотою перевірив
доводи засуджених, дав критичний
аналіз окремих доказів. У своїх
висновках суд першої інстанції навів
мотиви, за яких взяв до уваги одні
докази та відкинув інші, та
обґрунтовано дійшов висновку про
доведеність винуватості ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого
злочину.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про
доведеність винуватості ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у розбої, вчиненому за
попередньою змовою групою осіб із
застосуванням насильства,
небезпечного для життя та здоров'я
потерпілого. Дії винних правильно
кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду.

Також суд дотримався вимог ст. 10 КПК
України, створивши необхідні умови для
виконання учасниками процесу своїх
процесуальних обов'язків і здійснення
наданих їм прав. Сторони користувалися
рівними правами та свободою у наданні
доказів, дослідженні та доведенні їх
переконливості перед судом.

Правильно, відповідно до вимог ст. 65 КК
України, з урахуванням ступеня
тяжкості вчиненого злочину, даних про
особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які вчинили
умисний корисливий злочин в період
іспитового строку, визначеного за
попереднім вироком, засудженим
призначене покарання, яке є необхідним
та достатнім для їх виправлення і
попередження вчинення нових злочинів.

Доводи апеляцій захисників та
засудженого ОСОБА_1, які аналогічні
доводам касаційних скарг, належно
перевірені апеляційним судом, на них
надано змістовні відповіді, ухвала
суду відповідає вимогам ст. 419 КПК
України.

Істотних порушень кримінального
процесуального закону чи
неправильного застосування закону
України про кримінальну
відповідальність, колегією суддів не
встановлено, а тому підстави для
задоволення касаційних скарг відсутні.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 19 травня 2014 року та
ухвалу Апеляційного суду Харківської
області від 22 липня 2014 року щодо ОСОБА_1
та ОСОБА_2 залишити без зміни, а
касаційні скарги захисників ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:

І.Г.Тельнікова Т.І.Франтовська
А.В.Суржок