У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф..

суддів

Мороза М.А., Заголдного В.В.

за участю прокурора

Пересунька С.В.

та потерпілої

ОСОБА_1.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 24 липня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
заступника прокурора м. Києва на постановлені щодо ОСОБА_2. судові рішення.

Вироком
Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2006 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше
не судиму, -

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК
України на 2 роки обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними
засобами.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2. звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На
підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_2. покладено обов'язки:
не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи; повідомляти ці органи про зміну місця
проживання; періодично з'являтися для реєстрації в зазначені органи.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_2. на користь потерпілої ОСОБА_1. 6712 грн. матеріальної та
10000 моральної шкоди.

Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2007 року вирок щодо ОСОБА_2. залишено
без зміни.

ОСОБА_2.
визнано винною у тому, що вона 1 січня 2006 року, приблизно о 17 годині, не
маючи посвідчення водія, керуючи автомобілем "ВАЗ-21140", державний
номер НОМЕР_1, поблизу будинку АДРЕСА_1 у м. Києві, порушила п. п. 26.2(г),
12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого вчинила наїзд на пішохода
ОСОБА_1., яка отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.

У
касаційному поданні ставиться питання про скасування вироку та ухвали щодо
ОСОБА_2. та направлення справи на новий судовий розгляд у зв'язку з
неправильним застосуванням кримінального закону при призначенні їй покарання.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який просив касаційне подання задовольнити частково,
вирок та ухвалу щодо ОСОБА_2. змінити, звільнивши її від покарання, потерпілу,
яка вказувала на невідшкодування їй засудженою матеріальної та моральної шкоди
та просила вирок змінити, призначивши ОСОБА_2. інше, передбачене ч. 1 ст. 286
КК України покарання, перевіривши матеріали справи та доводи касаційного
подання, колегія суддів вважає, що подання прокурора підлягає частковому
задоволенню.

Як
убачається з матеріалів справи, на час постановлення вироку ОСОБА_2. мала сина
віком до чотирнадцяти років, а тому, у відповідності до ч. 3 ст. 61 КК України,
суд не міг застосовувати до неї покарання у виді обмеження волі.

Оскільки
суд призначив ОСОБА_2., яка на час постановлення вироку не працювала, покарання
із застосуванням положень ст. 75 КК України, а у касаційному поданні не йдеться
про м'якість обраного засудженій покарання, то інше, передбачене в санкції ч. 1
ст. 286 КК України покарання з урахуванням положень ст. 397 КПК України теж не
може бути застосоване.

У
зв'язку з цим, виходячи із роз'яснень, які містяться у ч. 7 п. 8 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року “Про практику
призначення судами кримінального покарання”, ОСОБА_2. підлягає звільненню від
призначеного покарання, а постановлені щодо неї вирок та ухвала - зміні.

На
підставі наведеного, керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а
л и л а :

Касаційне
подання заступника прокурора м. Києва задовольнити частково.

Вирок
Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2007 року щодо ОСОБА_2 змінити -
звільнити її від призначеного судом покарання.

С у д д
і :

Пивовар
В.Ф. Мороз
М.А. Заголдний
В.В.