АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/525/15 Справа № 708/243/15-к Категорія: ч.3 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
адвоката ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_10 на вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Головківка Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, ,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, та покладено обов`язки передбачені п.3,4 ч.1 ст. 76 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Жовте П`ятихатського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, без освіти, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, та покладено обов`язки передбачені п.3,4 ч.1 ст. 76 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Ачикулак Нєфтєкумського району Ставропольського краю, венгра, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , судимого в 2004 році Чигиринським районним судом по ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; в 2007 році тим же судом по ч.1 ст. 187 КК України, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, 05.05.2010 року звільненого умовно-достроково з невідбутим строком покарання в 24 дні.

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, та покладено обов`язки передбачені п.3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід засудженим - особисте зобов`язання - залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі п`яти тисяч гривень солідарно.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_12 відмовлено.

Вирішено долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винними та засуджено за те, що 5 лютого 2015 року о 18 годині ОСОБА_7 , ОСОБА_8 будучи раніше судимим за викрадення чужого майна, повторно ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою в групі між собою, з метою крадіжки проникли на територію домоволодіння, що розташоване в с. Іванівка Чигиринського району, яке належить ОСОБА_10 , звідки намагалися викрасти телевізійну антену дециметрову вартістю 265 гривень з блоком живлення вартістю 28 гривень, газову плиту вартістю 400 гривень, дві штикові лопати з держаками вартістю 50 гривень за одну на загальну суму 100 гривень, дві совкові лопати з держаками вартістю 25 гривень за одну на загальну суму 50 гривень, два каркаси металевого ліжка з сіткою вартістю 100 гривень за один на загальну суму 200 гривень, холодильник марки «Морозко» вартістю 250 гривень, чим намагалися причинити останньому матеріальних збитків на загальну суму 1293 гривні.

Вони ж, продовжуючи свої злочинні дії, повторно, діючи за попередньою змовою в групі між собою, з метою крадіжки проникли на територію домоволодіння що розташоване за адресою: с. Іванівка Чигиринського району та власником якого є ОСОБА_13 , звідки таємно, з корисливих мотивів намагалися викрасти металеву вішалку вартістю 300 гривень, трубу з дюраль-алюмінію діаметром 30 см., довжиною 3 метри вартістю 57 гривень, два швелери розміром 40x50 см. загальною довжиною 8,5 метрів вартістю 57 гривень за 1 метр на загальну суму 285 гривень, кутники розмірами 40x40 см. загальною довжиною 8,5 метрів вартістю 28 гривень за 1 метр на загальну суму 238 гривень, металеву арматуру діаметром 20 см. загальною довжиною 15 метрів вартістю 23 гривні за 1 метр на загальну суму 345 гривень, що належать ОСОБА_12 , чим намагалися спричинити матеріальні збитки останній на загальну суму 1225 гривень, але після того, як завантажили вказані речі з домоволодіння ОСОБА_10 та ОСОБА_13 на автомобіль марки ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , не довели свої злочинні дії до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки злочинні дії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були припинені ОСОБА_14 ..

Не погоджуючись з вказаним вироком потерпілий ОСОБА_10 подав апеляцію, в якій вказує що вирок суду першої інстанції в частині розв`язання цивільного позову є незаконним та необґрунтованим. Просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині відшкодування матеріальних збитків. Ухвалити новий вирок та задовольнити заявлений цивільний позов в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який вважає, що апеляція потерпілого ОСОБА_10 є невмотивованою та необґрунтованою, та непідлягає до задоволення, а вирок суду є законний та обґрунтований, думку обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисника ОСОБА_11 , які заперечували проти задоволення апеляції потерпілого ОСОБА_10 , та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, думку потерпілого ОСОБА_10 , який підтримав подану апеляцію, та просив її задоволити з наведених в ній підстав, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляція потерпілого ОСОБА_10 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Що стосується цивільного позову, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно вирішив питання в частині розв`язання цивільного позову ОСОБА_10 , та дотримався вимог роз`яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року із змінами і доповненнями «Про виконання судами України законодавства і ППВСУ з питань судового розгляду справ і постановлення вироку», відповідно до якого необхідно мотивувати у вироку вирішення цивільного позову в кримінальній справі, керуючись статтею 28 КПК України, відповідними нормами ЦПК України, роз`ясненнями ПВСУ №3 від 31.03.1989 року.

Згідно роз`яснень п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року із змінами і доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», в силу ст. 334 КПК України, суд має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказані вимоги КПК України та Пленуму Верховного Суду України при постановлені вироку в частині розв`язання цивільного позову виконані в повному обсязі, та вірно враховано те, що ні досудовим слідством, ні в ході судового розгляду даного провадження не було встановлено, що вказане в заяві потерпілого від 08.04.2015 року майно було викрадено саме обвинуваченими, а також доказів цього не було надано суду і потерпілим, все викрадене ними майно потерпілого було йому повернуто.

Більше того, як передбачено ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого. Потерпілим же заява про стягнення з обвинувачених збитків в сумі 18714 гривень була подана в ході судового розгляду кримінального провадження. Завдані ж йому незаконними діями обвинувачених збитки в сумі 1293 гривні відшкодовані останніми повністю, що підтверджується відповідними чеками від 14.04.2015 року.

Враховуючи наведене, вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2015 року, в частині розв`язання цивільного позову ОСОБА_10 , є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляції потерпілого ОСОБА_10 колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :