Справа № 11-22
Головуючий у 1-й інстанції - Косар А.І.
Категорія ч.2 ст.286 Доповідач -
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2008 року січня 15 дня колегія суддів судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Лугового М.Г.

суддів - Сахнюка В.Г., Голуба М.В.

з участю прокурора - Паливода Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми
кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав участь у розгляді
справи судом 1-ї інстанції, на вирок Краснопільського районного суду від 1
листопада 2007 р., яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
не працюючий, раніше у відповідності

до ст.89 КК України не судимий,

засуджений за ч.2 ст.286 КК України до 4 років
позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1
рік.

На підставі
ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з
іспитовим строком на 2 роки.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілого 1277 грн. матеріальної і 6000 грн. моральної шкоди, 900 грн. за
лікування потерпілого в лікарні та 557,05 грн. судових витрат за проведення
судових експертиз.

За вироком
ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за те, що він 30.07.07 р., близько 11
год., керуючи автомобілем ВАЗ-2109, НОМЕР_1, слідуючи по вул.Сумській
смт.Краснопілля в районі перехрестя з вул.Чкалова, порушив правила дорожнього
руху, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_2. В результаті ДТП потерпілому були
заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляції
прокурор, який брав участь у розгляді справи судом 1 інстанції, не оспорюючи
доведеності вини і кваліфікації дій засудженого, вказує, що суд у резолютивній
частині вироку помилково не вказав про звільнення ОСОБА_1, на підставі ст.75 КК
України, від основного покарання, а додаткове покарання повинне виконуватися.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора про підтримання апеляції, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не знаходить підстав для
її задоволення.

Висновок суду
про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні злочину за обставин, зазначених у
вироку, підтверджується сукупністю злочинів, які судом ретельно перевірені та
належно оцінені, і апелянтом не оспорюються.

Дії засудженого
суд кваліфікував вірно.

Міра покарання
ОСОБА_1 призначена з урахуванням суспільної небезпечності скоєного злочину,
даних про особу винного, обставин, що пом'якшують йому покарання.

Доводи апелянта
про необхідність зміни вироку в частині зазначення у резолютивній частині
вироку про звільнення ОСОБА_1 від основного покарання на підставі ст.75 КК
України є безпідставними.

Так, згідно ч.1
ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, в т.ч. у виді позбавлення
волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та
інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого
без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від
відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до
ст.77 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням,
можуть бути призначені додаткові покарання, в т.ч. у виді позбавлення права
обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Зазначене
свідчить, що засуджена особа підлягає звільненню тільки від основного, а не
додаткового покарання, яке відповідно до ст.77 КК України має виконуватися
самостійно.

Якщо у прокурора
чи інших осіб виникають сумніви щодо можливості реального виконання додаткового
покарання при застосуванні ст.75 КК України, то такі сумніви має усунути суд у
порядку ст.ст.409-411 КПК України.

За таких
обставин колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку і задоволення
апеляції.

Керуючись
ст.ст.362, 366, 377 КПК України, -

У
Х В А Л И Л А :

Вирок
Краснопільського районного суду від 1 листопада 2007 р. стосовно ОСОБА_1
залишити без зміни, а апеляцію прокурора - без задоволення.

Головуючий - Луговий М.Г.

Судді - Сахнюк В.Г., Голуб М.В.