Справа №477/1124/14-к, 11-кп/784/128/15 26.02.2015 26.02.2015 26.02.2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000110 за апеляційною скаргою заступника прокурора Жовтневого району Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2014 року, відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Первомайськ Жовтневого району Миколаївської області, проживає в АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить скасувати вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2014 року та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України за даним вироком та ч. 1 ст. 185 КК України за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.02.2013 р., за яким йому було призначено покарання у виді громадських робіт строком 240 годин, з яких не відбутими залишаються 44 години, шляхом поглинення менш суворого більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України та даним вироком та ч. 1 ст. 185 КК України за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 лютого 2013 р., за яким йому було призначено покарання у виді громадських робіт строком 240 годин, з яких невідбутими залишилися 44 години громадських робіт, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України на обвинуваченого покладені обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирішено питання щодо речових доказів у справі.
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованого звільнення його від відбування призначеного покарання.
Вважає, що при призначенні ОСОБА_6 покарання судом недостатньо враховано особу обвинуваченого та належним чином не мотивовано рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 26.11.2012 р. вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, повторно, оскільки у червні 2012 року він вже вчиняв аналогічний злочин, крім того ОСОБА_6 без поважних причин не відбув та не намагався відбути покарання, призначене йому за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.03.2013 р. у виді громадських робіт строком 240 годин, так як майже півтора роки ним не відпрацьовано 44 години громадських робіт, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та можливість учинення ним нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у виді реального позбавлення волі.
Узагальнений виклад позиції захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_8 в запереченні на апеляційну скаргу.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурора на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15.12.2014 р. захисник ОСОБА_8 вважає, що вимоги прокурора є необґрунтованими. Вважає, що суд першої інстанції діяв відповідно до вимог п. п. 2, 6, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального правопорушення» з урахуванням того, що ОСОБА_6 не є алко чи нарко залежною особою або рецидивістом. В ході досудового слідства щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв в розкритті злочину, розказав і показав як скоював злочин, добровільно видав мобільний телефон, чим відшкодував завдані потерпілому ОСОБА_9 збитки, та який претензій до обвинуваченого не має.
Зазначає, що невідпрацьовані 44 години громадських робіт не можуть бути враховані судом, як обтяжуючи обставини, оскільки ч. 1 ст. 67 КК України визначений вичерпний перелік обтяжуючих обставин, а посилання прокурора на можливість вчинення ОСОБА_6 нових злочинів є недоцільним, оскільки з моменту скоєння злочину минуло 2 роки і 2 місяці та стороною обвинувачення не надано жодного доказу скоєння ОСОБА_6 за цей час нових кримінальних правопорушень. ОСОБА_6 на даний час працює офіційно, мешкає з матір`ю і меншою неповнолітньою сестрою, батько їх покинув два роки назад, а тому ОСОБА_6 є єдиним годувальником в сім`ї, який позитивно характеризується за місцем мешкання.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
26.11.2012 р. о 00 год. 30 хв. у ОСОБА_6 , який знаходився на відстані 15 метрів від кафе-бару «ПП ОСОБА_10 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , і де побачив громадянина ОСОБА_9 з мобільним телефоном, раптово виник умисел на відкрите заволодіння телефоном.
Реалізуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що в червні 2012 року він вже вчинив таємне викрадення іншого чужого майна, діючи повторно, підійшовши до ОСОБА_9 , та розраховуючи на те, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння, незаконно, відкрито заволодів його мобільним телефоном марки «NOKIA 1280», IMEI НОМЕР_1 , із стартовим пакетом оператора «МТС» телефонний номер НОМЕР_2 , загальною вартістю 200 грн.
З місця події ОСОБА_11 з викраденим телефоном зник, спричинивши потерпілому майнову шкоду на зазначену суму.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Заслухавши прокурора, який відмовився від поданої апеляційної скарги та просив закрити апеляційне провадження, захисника обвинуваченого, який не заперечував проти закриття кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
26.02.2015 р. заступником прокурора прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 наданий лист в якому він відмовився від апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду, та якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Отже, оскільки прокурор відмовився від апеляційної скарги на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2014 року до закінчення апеляційного розгляду і цей вирок іншими особами не був оскаржений, апеляційне провадження підлягає закриттю.
Керуючись ст. ст. 403, 405, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Жовтневого району Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2014 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді
_____________________ __________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3