Сколівський районний суд Львівської
Справа № 453/147/14-к
№ провадження
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2014 року
Сколівський районний суд Львівської
області

в складі: головуючого - судді
Микитина В.Я.;

з участю секретаря
Корнута Т.Б.;

прокурора
Максимів О.Г.;

обвинуваченої
ОСОБА_1.;

та потерпілої - цивільного позивача
ОСОБА_2.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сколе
Львівської області кримінальне
провадження по обвинуваченню ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженки
та жительки АДРЕСА_1, українки,
громадянки України, з середньою
освітою, неодруженої, малолітніх та
неповнолітніх дітей на утриманні
немає, депутатом не являється, не
працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296
КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_1. 02.01.2014 року
близько 02 год. 30 хв., перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, у приміщенні
вбиральні відпочинкового комплексу
«Карпати», що у смт. Славське
Сколівського району Львівської
області по вул. Тараса Шевченка, буд. 2,
висловлюючись нецензурними словами,
грубо порушуючи громадський порядок, з
мотивів явної неповаги до суспільства,
умисно штовхнула руками в груди гр.
ОСОБА_2., внаслідок чого та впала на
підлогу. Продовжуючи свої хуліганські
дії обвинувачена ОСОБА_1. умисно
нанесла правою ногою два удари в
область живота і один удар лівою ногою
по правій нозі гр. ОСОБА_2.. Піднявшись з
підлоги, гр. ОСОБА_2. вибігла на вулицю, а
обвинувачена ОСОБА_1., надалі
продовжуючи свої хуліганські дії також
вибігла на вулицю, умисно нанесла лівою
рукою один удар по голові гр. ОСОБА_2..
Своїми умисними діями обвинувачена
ОСОБА_1. заподіяла гр. ОСОБА_2.
відповідно до висновку судово-медичної
експертизи № 4 від 10.01.2014 року, синці та
садна на голові, правому лікті та лівій
гомілці, що є легким тілесним
ушкодженням.

Потерпілою гр. ОСОБА_2. заявлено
цивільний позов у кримінальному
провадженні відносно ОСОБА_1. у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296
КК України, про відшкодування їй
моральної шкоди, завданої кримінальним
правопорушенням у розмірі 5 000 грн..

У судовому засіданні обвинувачена
ОСОБА_1., після роз'яснення їй змісту ч. 3
ст. 349 КПК України та переконання суду у
відсутності сумнівів щодо
добровільності позиції обвинуваченої,
вину визнала повністю, цивільний позов
гр. ОСОБА_2. визнала частково та
пояснила, що дійсно вона 02.01.2014 року
близько 02 год. 30 хв., перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, знаходилася у
приміщенні відпочинкового комплексу
«Карпати», що у смт. Славське
Сколівського району Львівської
області, де у вбиральні умисно нанесла
правою ногою два удари в область живота
і лівою ногою один удар по правій нозі
гр. ОСОБА_2., а коли та вибігла на вулицю,
то ще там нанесла їй один удар лівою
рукою по голові. На даний час вона
кається у скоєному, у подальшому такого
вчиняти не буде, усвідомила негативне
значення своїх дій. Що стосується
цивільного позову, то з вказаного
приводу покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_1.
свою вину у вчиненому кримінальному
правопорушенні визнала повністю, інші
учасники провадження не оспорюють
фактичні обставини справи і судом
встановлено, що обвинувачена правильно
розуміє зміст цих обставин, відсутні
будь-які сумніви у добровільності та
істинності її позиції, заслухавши
думку учасників судового розгляду, які
не заперечували проти розгляду
кримінального провадження в порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та
роз'яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК
України про наслідки застосування
обмеженого дослідження доказів, а саме
про позбавлення їх у такому випадку
права подальшого оспорювання цих
обставин провадження в апеляційному
порядку, суд визнав недоцільним
дослідження інших доказів відносно тих
обставин провадження, які ніким не
оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд
допитавши обвинувачену та дослідивши
матеріали кримінального провадження,
прийшов до висновку, що вина
обвинуваченої ОСОБА_1. у вчинені нею
кримінального правопорушення при
обставинах, викладених в
обвинувальному акті, доведена у
судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченої
ОСОБА_1. вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 296
КК України, як хуліганство, тобто грубе
порушення громадського порядку з
мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжувалося особливою
зухвалістю.

Обтяжуючою вину обвинуваченої ОСОБА_1.
у вчиненні кримінального
правопорушення обставиною,
передбаченою ст. 67 КК України, суд
вбачає вчинення кримінального
правопорушення у стані алкогольного
сп'яніння.

Пом'якшуючою вину обвинуваченої
ОСОБА_1. у вчиненні кримінального
правопорушення обставиною,
передбаченою ст. 66 КК України, суд
вбачає її щире каяття у скоєному та
активне сприяння у розкритті
кримінального правопорушення.

При визначенні міри покарання
обвинуваченій ОСОБА_1. суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення та
сукупність усіх обставин, що його
характеризують, зокрема умисну форму
вини, обставини вчинення такого
кримінального правопорушення, а також
особу обвинуваченої, обставину що
пом'якшує покарання та обставину, що
обтяжує покарання. Так, обвинувачена
ОСОБА_1. повністю визнала свою вину,
щиро розкаялася у вчиненому, має намір
відшкодувати заподіяну нею моральну
шкоду у розмірі, що буде визначено
судом. Обвинувачена ОСОБА_1. позитивно
характеризується за місцем проживання,
вперше притягається до кримінальної
відповідальності, на диспансерних
обліках у лікарів нарколога та
психіатра не перебуває, ніде не працює.
Суд також бере до уваги ставлення
потерпілої - цивільного позивача
ОСОБА_2. до скоєного обвинуваченою
ОСОБА_1. кримінального правопорушення і
призначення їй покарання.

З урахуванням наведених обставин, суд,
у відповідності до вимог ст. 65 КК
України, під час вирішення питання про
обрання міри покарання обвинуваченій
ОСОБА_1. вважає за доцільне призначити
його у межах, установлених санкцією ч. 1
ст. 296 КК України у вигляді обмеження
волі на певний строк, а також
застосувати до неї ст. 75 КК України -
звільнення від відбування покарання з
випробуванням та згідно ст. 76 КК
України покласти на неї певні
обов'язки.

Таким чином, враховуючи ступінь
тяжкості вчиненого кримінального
правопорушення, сукупність зазначених
вище даних про особу обвинуваченої, а
також думку потерпілої - цивільного
позивача, міру покарання у вигляді
обмеження волі на певний строк із
звільненням від відбування покарання з
випробувальним терміном, суд вважає
такою, що відповідає призначеному
покаранню, є необхідною і достатньою
для виправлення обвинуваченої та
попередження вчинення нею нових
кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст. 69 КК
України суд не вбачає.

Суд також, у відповідності до ст. 129 КПК
України, з урахування ставлення самої
обвинуваченої ОСОБА_1. до цивільного
позову, дійшов до висновку, що
заявлений потерпілою ОСОБА_2. цивільний
позов підлягає до часткового
задоволення, оскільки такий щодо
заподіяння діями обвинуваченої ОСОБА_1.
моральної шкоди є обґрунтованим та
доводиться зібраними матеріалами
кримінального провадження. Однак, суд
не може погодитись із розміром
заподіяної моральної шкоди, а таку
вважає за доцільне стягнути у розмірі 1
500 грн.. Розмір моральної шкоди, що
складає 1 500 грн., суд вважає достатнім
для задоволення потреб потерпілої
ОСОБА_2., пов'язаних із фізичним болем та
душевними стражданнями.

Керуючись ст. ст. 129, 368, 370, 374 КПК
України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України і
призначити їй покарання у вигляді
обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України засуджену
ОСОБА_1 звільнити від відбування
покарання з випробуванням, якщо вона
протягом 1 (одного) року іспитового
строку не вчинить нового кримінального
правопорушення і виконає покладені на
неї обов'язки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п. п. 2, 3, 4 КК України
зобов'язати засуджену ОСОБА_1 не
виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання або роботи та
періодично з'являтися у вказані органи
для реєстрації.

Міру запобіжного заходу засудженій
ОСОБА_1 до вступу вироку у законну силу
не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 500
(одна тисяча п'ятсот) грн..

Копію вироку негайно, після його
проголошення, вручити засудженій та
прокурору.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
протягом тридцяти днів з моменту його
проголошення, або з моменту вручення
копії вироку засудженому, який
перебуває під вартою через Сколівський
районний суд Львівської області з
підстав, передбачених ст. 394 КПК
України.

Суддя
В.Я. Микитин