Дата документу Справа № 233/3035/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1207/15
Єдиний унікальний № 233/3035/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 121 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 000328, за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у провадженні, та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Учкудук Новоійської області Узбекистан, громадянина України, з середньою освітою, не працюючий, розлучений, маючий двох малолітніх дітей 2008 та 2011 року народження, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України не судимий;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі. До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишено у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 02.03.2014 року. Вирішена доля речових доказів.
Виходячи з вироку, 01 березня 2014 року, приблизно о 18.00 годині, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , знаходився за місцем проживання ОСОБА_8 в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де разом із останнім, а також ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпивали спиртні напої. В ході вживання спиртних напоїв, ОСОБА_8 у словесній формі образив ОСОБА_7 , внаслідок чого між ними на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, під час якої ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_8 множинні удари руками і ногами в область голови та тіла, чим відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 33 від 03 квітня 2014 року, заподіяв йому множинні синці обличчя, грудної клітини, верхніх кінцівок, забій м`яких покровів голови, субдуральну гематому, субарахноїдальні крововиливи, перелом п`ятого шийного хребця, які утворилися від дії тупих предметів, і в сукупності стосовно до живих осіб належать до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. ІНФОРМАЦІЯ_2 о 19 годині 10 хвилин ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

В апеляційних скаргах:

- прокурор, який брав участь у провадженні, вважаючи вирок суду першої інстанції незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, вказує, що суд не в повній мірі врахував, що ОСОБА_7 , як під час досудового розслідування, так і судового розгляду свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, у скоєному не розкаявся, вчинив його, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а тому безпідставно врахував в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, наявність у того двох малолітніх дітей, оскільки це не послугувало перепоною для вчинення останнім наведеного злочину. Внаслідок цього, просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 10 років позбавлення волі;

- обвинувачений ОСОБА_7 посилається на незаконність та необґрунтованість вироку через невідповідність висновків суду, фактичних обставинам кримінального провадження, неповноту, однобічність, упередженість судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема фальсифікацію органами досудового розслідування матеріалів кримінального провадження. При цьому зазначає, що ані орган досудового розслідування, ані суд не взяли до уваги його показання стосовно здійснення на нього потерпілим ОСОБА_8 нападу із застосуванням ножа, що знайшло своє підтвердження показаннями свідка ОСОБА_10 , які суд безпідставно піддав критичній оцінці внаслідок наявності між ними дружніх стосунків. Між тим, необґрунтовано взяв до уваги неправдиві свідчення свідка ОСОБА_9 , зокрема щодо відсутності дій потерпілого, спрямованих на його напад, оскільки остання є зацікавленою особою у провадженні, через намагання уникнути відповідальності за ненадання потерпілому своєчасної допомоги. Не надав належної оцінки даним, які характеризують потерпілого, зокрема щодо неадекватності поведінки останнього після вживання спиртних напоїв, у т.ч. через наявність захворювання епілепсією. Крім того, не встановив наявність у нього умислу та мотиву на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що в свою чергу спростовувалось його поведінкою після вказаної події щодо надання допомоги потерпілому, а також не дослідив причину смерті потерпілого. Не звернув увагу на істотні порушення КПК України під час досудового розслідування, зокрема через не проведення слідчого експерименту за допомогою спеціальних технічних засобів, та й сам допустив порушення вимог закону не роз`яснивши у підготовчому судовому засіданні його право на розгляд провадження колегією суддів або судом присяжних.

Такими чином, вважаючи вирок незаконним, зокрема і через обґрунтування його недопустимими доказами, наданими стороною обвинувачення, просить вирок скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні, і не підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого; обвинуваченого, зокрема в останньому слові, який підтримав свою апеляційну скаргу і не підтримав апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні, колегія суддів, перевіривши матеріали провадження та доводи скарг, вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні, та апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121КК України, за обставин, викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується сукупністю досліджених при судовому розгляді доказів, які згодом суд поклав в основу вироку, є законним та обґрунтованим.
Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим, суд дослідив його показання, який, будучи допитаним під час судового розгляду, пояснював, що 01.03.2014 року у вечірній час вони разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розпивали спиртні напої у будинку ОСОБА_8 . Під час розпивання спиртних напоїв ОСОБА_8 став його обзивати та наніс кулаком удар в обличчя, після чого пішов до іншої кімнати, звідки повернувся із ножем і кинувся на нього. Побачивши ОСОБА_8 з ножем, він реально сприйняв загрозу і почав захищатися - спочатку вибив ніж, який впав на підлогу в кімнаті, а потім в ході бійки став приблизно протягом 5 хвилин руками та ногами наносити ОСОБА_8 удари в область голови та в інші різні частини тіла - куди саме не пам`ятає через стан алкогольного сп`яніння. Після цього ОСОБА_9 вигнала його з будинку. Наступного дня, прийшовши до будинку ОСОБА_8 та дізнавшись про стан останнього, викликали швидку допомогу.
Зазначені покази узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, а саме з показаннями, даними в ході судового розгляду: потерпілою ОСОБА_11 про те, що 02.03.2014 року з телефонної розмови з ОСОБА_12 , їй стало відомо про перебування її брата ОСОБА_13 у лікарні в тяжкому стані через бійку, а згодом від ОСОБА_10 їй стало відомо про цю бійку між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який від отриманих ушкоджень помер у лікарні; свідка ОСОБА_10 про те, що 01.03.2014 року він перебував в будинку ОСОБА_8 ,, де разом із останнім та ОСОБА_14 вживав спиртні напої. Приблизно о 17-18 годині, між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виникла сварка, під час якої останній дістав з-під стола, за яким вони сиділи, ніж, кинувся на ОСОБА_15 , який вибив з рук ОСОБА_16 ніж, після чого перемістилися до іншої кімнати і билися ще приблизно 5 хвилин; допитаної у режимі відеоконференції свідка ОСОБА_9 , яка, у співставленні зі своїми показами під час слідчого експерименту (а.п. 134), поясняла, що 01.03.2014 року, приблизно о 17-18 годині, за місцем їх проживання вона, ОСОБА_8 .. ОСОБА_10 та ОСОБА_14 вживали спиртні напої, під час чого, між її чоловіком ОСОБА_8 та ОСОБА_14 виникла бійка, під час якої обвинувачений наніс потерпілому численні удари руками та ногами по різних частинах тіла. Не бачила, щоб ОСОБА_8 чинив спротив та наносив удари ОСОБА_7 , оскільки був у стані сильного алкогольного сп`яніння, при цьому ножа ні у кого вона не бачила, її чоловік ножем обвинуваченому не погрожував. Зазначала, що всі ножі, наявні в їх будинку, після бійки були на своїх місцях - в кухонних шухлядках. Інших ножів в приміщені будинку, в тому числі і на підлозі, після бійки, вона не знаходила.

Крім того, вина ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами у справі: протоколом огляду місця події за адресою: вул. 13-ти розстріляних, 2/1 у м. Костянтинівці Донецької області від 02.03.2014 року (а.п.97-104); протоколом огляду та фототаблицею до нього місця проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 від 03.03.2014 року, під час якого були вилучені речі обвинуваченого, в яких він був одягнений в момент бійки з ОСОБА_8 (а.п.127-131); висновком судово-медичного обстеження трупа ОСОБА_8 № 33 від 03.04.2014 року про наявність тілесних ушкоджень, кількості сторонніх впливів на організм потерпілого, наявності концентрації етилових спиртів, групової приналежності крові та причин смерті (а.п.122-125); висновком судово-медичного експерта № 9-33 від 14.04.2014 року щодо одномоментного, прижиттєвого утворення у потерпілого тілесних ушкоджень від дії тупих предметів, якими могли бути руки, а також взуті ноги, можливої кількості сторонніх впливів на організм потерпілого в області рук, грудної клітини та голови, наявність прямого причинного зв`язку тілесних ушкоджень, виявлених на голові потерпілого, з настанням його смерті. Тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого, могли утворитися за обставин, зазначених свідком ОСОБА_9 під час слідчого експерименту (а.п.144-145); висновком експерта № 892 від 18.04.2014 року про групову приналежність крові потерпілого та обвинуваченого, а також про групову приналежність знайденої крові зі змивів досліджених плям на джинсових брюках і правій кросівці, яка могла належати як потерпілому ОСОБА_8 , так і обвинуваченому ОСОБА_7 (а.п.139-142); висновком експерта № 32 від 14.04.2014 року про виявлення у ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень (а.п. 133); актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 204 від 12.03.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлено емоційно нестійкий розлад особистості, ускладнений психічними та поведінковими порушеннями внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками (психопатія, збуджена форма, стан нестійкої компенсації, ускладнена побутовим пияцтвом). В момент скоєння правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Скоїв правопорушення в стані простого алкогольного сп`яніння. У момент скоєння правопорушення ОСОБА_7 не знаходився в тимчасово-хворобливому стані, що позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п.135-138).

Суд належним чином дослідив докази у провадженні з точки зору їх належності та допустимості, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази узгоджуються між собою, не містять суттєвих суперечностей, які б викликали сумніви щодо їх достовірності або несли сумніви у причетності ОСОБА_7 до умисного скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому правильно обґрунтував ними його обвинувачення.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту, однобічність, упередженість судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, фальсифікацію органами досудового розслідування матеріалів кримінального провадження, зокрема через невзяття до уваги ані органом досудового розслідування, ані судом його показань про напад на нього потерпілого ОСОБА_8 із застосуванням ножа, що знайшло своє підтвердження у показах свідка ОСОБА_10 , які суд безпідставно піддав критичній оцінці, необґрунтованості взяття до уваги неправдивих показів свідка ОСОБА_9 , неспроможні, оскільки, по перше, висновки про неповноту, однобічність, упередженість та фальсифікацію матеріалів кримінального провадження обвинувачений будує лише на своїй незгоді зі встановленими на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду обставинами злочину та оцінці досліджених доказів судом першої інстанції, а по друге, покази обвинуваченого, до яких суд поставився критично, та згаданих свідків були предметом оцінки цим судом, який у вироку належним чином мотивував свій висновок стосовно відсутності у обвинуваченого стану необхідної оборони, а також перевищенні її меж, неприйняття окремих доказів, переваги одних доказів перед другими, та у співвідношенні з іншими дослідженими доказами, дійшов правильного висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у інкримінованому йому злочині, з чим погоджується і колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неправдивість показів свідка ОСОБА_9 , безпідставні, оскільки вона давала послідовно та впевнено одні і ті ж покази під час проведення слідчого експерименту та в суді, а інших даних щодо неправдивості її показів, обвинуваченим суду не надано, а що ж стосується доводів про її зацікавленість з метою уникнення відповідальності за ненадання потерпілому своєчасної допомоги, то поведінка останньої виходить за межі судового розгляду згідно зі статтею 337 КПК України.

Його ж доводи про невстановлення у нього умислу та мотиву на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, недослідження причин смерті потерпілого, також безпідставні з огляду на поступовість його дій, нанесення декількох ударів руками та ногами по життєво важливим частинам тіла, та наслідки від таких дій у вигляді смерті, які встановлені судово-медичною експертизою.

Не ґрунтуються на вимогах процесуального закону і доводи скарги про істотні порушення під час досудового розслідування, зокрема через непроведення слідчого експерименту за допомогою спеціальних технічних засобів, та нероз`яснення у підготовчому судовому засіданні його права на розгляд провадження колегією суддів, або судом присяжних, оскільки обов`язкового застосування технічних засобів під час слідчого експерименту, відповідно до вимог ст. 240 КПК України, не передбачено, а розгляд кримінального провадження за даною кваліфікацією дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України, колегією суддів або судом присяжних відповідно до ст. 31 КПК не здійснюється, а тому і роз`ясненню не підлягає.

Колегія судів не вбачає наявності у вироку неналежних та недопустимих доказів, з огляду на законність їх здобуття під час досудового розслідування, а також їх дослідження під час судового розгляду.

Отже, дії обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачені ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, судом першої інстанції, кваліфіковані правильно.

Порушень ст. ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував дані про його особу, який посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, що визнано судом обставиною, яка пом`якшує покарання, а скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння - обставиною, що обтяжує покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення та наслідки від скоєного, дійшов висновку, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та призначив покарання у межах санкції ч.2 ст.121 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення саме такого покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , і попередження скоєння ним нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів, навіть з урахуванням доводів апеляційної скарги прокурора, а тому підстав для скасування судового рішення, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, колегія суддів не вбачає.
Таким чином, з огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що передбачена ст. 50 КК України мета покарання щодо ОСОБА_7 , може бути досягнута тільки шляхом призначення останньому більш суворого покарання, є непереконливими.

Підстав вважати призначене ОСОБА_7 покарання явно несправедливим внаслідок його м`якості, колегія суддів не вбачає.

Отже, оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, підстав для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, скасування вироку повністю чи частково та ухвалення нового вироку, або скасування вироку повністю чи частково та закриття кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 336, 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3