Справа № 713/211/15-к
Провадження №1-кп/713/37/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.03.2015 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, у якого на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянин ОСОБА_4 призваний на військову службу за мобілізацією, яку проходив на посаді молодшого спеціаліста служби захисту інформації ІНФОРМАЦІЯ_4 у військовому звані «солдат».

Проходячи військову службу на вищевказаній посаді солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст.ст. 11, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

23 грудня 2014 року військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковник ОСОБА_5 довів солдату ОСОБА_4 розпорядження командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_5 " № НОМЕР_1 від 20.11.2014 та наказ військового комісара №42 від 23 грудня 2014 року про виключення його із списків особового складу військового комісаріату та вибуття для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).

Однак, солдат ОСОБА_6 , у порушення вищевказаних вимог Статутів Збройних Сил України, через особисту недисциплінованість, з метою уникнення проходження військової служби за межами Чернівецької області умисно, відкрито відмовився виконати зазначений вище наказ та, у подальшому до нового місця служби не вибув.

Таким чином, військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи те, що на виконання вимог наказу військового комісара №42 від 23.12.2014 року він зобов`язаний вибути до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), а також будучи повідомленим про відповідальність за невиконання наказу, через особисту недисциплінованість, з метою уникнути вибуття за межі Чернівецької області, 23 грудня 2014 року, перебуваючи на території військового комісаріату за адресою: АДРЕСА_3 , умисно, відкрито відмовився виконати вищезазначений наказ начальника та у подальшому, без поважних причин до нового місця служби не вибув, чим вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника - злочин, передбачений ч. 1 ст. 402 КК України.

В суді обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину визнав посилався на обставини вказані в обвинувальному висновку. Просив суворо не карати та врахувати сімейні обставини, те що дружина перебувала у стані вагітності 36 тижнів та ІНФОРМАЦІЯ_6 народила дитину.

Враховуючи обставини щодо визнання вини обвинуваченим у повному обсязі, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та роз`яснивши положення ст. 349 ч. 3 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів справи, що характеризують його особу, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає.

Оцінюючи в сукупності всі дослідженні в судовому засіданні докази у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно по ст.402 ч.1 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, а також інше умисне невиконання наказу.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання суд враховує, що скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

За обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно вимог ст.66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, позитивно характеризується по місцю проживання .

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 вимог ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про його особу, зокрема те, що вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв в розкритті злочину, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем служби, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на утриманні має двох малолітніх дітей.

Приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, стан здоров`я, те, що злочин вчинено вперше, думку прокурора, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України, тобто перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст.402 ч.1 КК України, а саме до покарання у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Судових витрат немає.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 374, 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.402 ч.1 КК України та призначити покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) грн. в дохід держави.

Матеріали кримінального провадження №0000012 від 06.01.2015 року залишити з подальшим зберіганням з обвинувальним актом №713/211/15-к.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1