У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Вус С.М., Кліменко М.Р.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 03 червня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на постановлені щодо нього судові
рішення.

За вироком Хотинського районного суду Чернівецької
області від 10 грудня 2007 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
громадянин України, судимий: 22.11.2005 р. за ст. 296 ч.2 КК України на 2
роки обмеження волі із звільненням від відбування покарання та з
встановленням іспитового строку 1 рік і 6 місяців згідно ст. 75 цього
Кодексу,

засуджений
за ст. 296 ч.3 КК України на 2 роки і 6 місяців позбавлення волі.

За сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України суд призначив ОСОБА_1
остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Цим вироком також засуджено ОСОБА_2 і ОСОБА_3, стосовно яких касаційній
скарги та подання не надходили.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 19 лютого 2008 року
указаний вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що 08 грудня 2006 року, приблизно о 01
годині, на околиці с. Чепоноси, Хотинського району Чернівецької області,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, він разом з іншими засудженими за
цим вироком ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вчинив грубе порушення громадського порядку, що
супроводжувалось особливою зухвалістю, а саме - засуджені безпричинно побили
потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 В результаті цих хуліганських дій потерпілий
ОСОБА_4 отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад
здоров'я, а потерпілому ОСОБА_5 було завдано фізичного болю.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить перевірити законність та
обґрунтованість постановлених щодо нього судових рішень, посилаючись на
безпідставність його засудження. При цьому зазначає, що під час досудового
слідства він зізнавався у вчиненні зазначених у вироку неправомірних дій лише
тому, що хотів вигородити свого брата - засудженого ОСОБА_3 На обґрунтування
своєї позиції щодо невинуватомсті у скоєнні хуліганства ОСОБА_1 посилається на
показання в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши
викладені у касаційній скарзі ОСОБА_1 доводи, колегія суддів вважає, що скарга
засудженого задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Підставами для скасування або зміни судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій, крім постановлених апеляційним судом як судом першої
інстанції, відповідно до положень, зазначених у ч. 1 ст. 398 КПК України,
можуть бути - істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне
застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання
тяжкості злочину та особі засудженого.

Що стосується застосування кримінального закону, то колегія суддів
кваліфікацію дій ОСОБА_1, який раніше був судимий за ст. 296 ч.2 КК України, за
ст. 296 ч.3 цього кодексу вважає правильною, оскільки це відповідає
встановленим у судовому засіданні обставинам щодо вчинення засудженим указаних
неправомірних дій.

Зокрема, у ході досудового слідства ОСОБА_1 і сам не заперечував, що тієї
ночі він разом з іншими засудженими за цим вироком особами без будь-яких причин
побили потерпілих. Такі показання ОСОБА_1 підтверджували під час досудового
слідства ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5

У судовому засіданні згадані особи змінили свої показання, заперечивши
участь ОСОБА_1 у побитті потерпілих. Однак, із змісту мотивувальної частини
вироку вбачається, що суд першої інстанції дав належну оцінку показанням цих
осіб, обґрунтовано визнавши їх показання недостовірними, і постановив з цього
приводу окрему постанову.

За наслідками перевірки зазначених в цій постанові обставин Хотинським РВ
УМВС України в Чернівецькій області було порушено кримінальну справу щодо
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ст. 384 ч.1 КК України. Як видно із змісту
надісланих судом першої інстанції матеріалів, у даний час кримінальну справу
щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які під час досудового слідства повністю визнали свою
вину, підтвердивши, що дійсно в судовому засіданні по кримінальній справі про
обвинувачення ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у хуліганстві, на прохання ОСОБА_1 та
його матері вони дали завідомо неправдиві показання, щоб допомогти ОСОБА_1
уникнути кримінальної відповідальності, прокуратурою направлено до суду для
розгляду по суті. Кримінальну справу щодо ОСОБА_7 виділено в окреме провадження
у зв'язку із його розшуком.

Таким чином, посилання у касаційній скарзі засудженого на показання
потерпілого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 як на доказ його невинуватості,
колегія суддів вважає безпідставними.

Питання призначення засудженому покарання судом першої інстанції було
вирішено у відповідності до вимог ст. 65 КК України. Підстави для пом'якшення
призначеного ОСОБА_1 покарання відсутні.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи
могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний,
обґрунтований вирок, колегією суддів по справі не виявлено.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1
відмовити.

Судді:

Вус С.М. Кліменко М.Р. Федченко О.С.