Справа № 444/1526/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/369/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 10 лютого 2015 року у кримінальному провадженні, внесеного у ЄРДР за №0000436 від 17.05.2014 року, та кримінальному провадженні, внесеного у ЄРДР за №0000642 від 10.07.2014 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубляни Жовківського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

встановила:
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 25 листопада 2014 року.

Застосований відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 17.05.2014 року, приблизно о 14.00 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи із корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в якій проживає потерпіла ОСОБА_8 , зайшов у підсобне приміщення, де знаходилась сумка потерпілої, та з сумки вийняв гаманець, у якому знаходились гроші в сумі 1 700 грн. Після чого вийняв з гаманця грошові кошти в сумі 200 грн. та поклав їх собі у шкарпетку на лівій нозі, а гаманець викинув через вікно кімнати на вулицю, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 1 700 грн.

Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_6 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Окрім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_6 , 09.07.2014 року приблизно о 20.00 год. знаходячись біля будинку № 26 по вул. Шевченка у м. Дубляни Жовківського району Львівської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, підійшовши до ОСОБА_9 , який в руках тримав кульок білого кольору, повторно, шляхом ривка умисно відкрито заволодів поліетиленовим пакетом в якому знаходились стартові пакети а саме 9 стартових пакетів оператора "Лайф", вартість одного згідно довідки спеціалізованого магазину по продажу мобільних телефонів становить 15 гривень, та 5 стартових пакетів оператора "МТС" вартість одного згідно довідки спеціалізованого магазину по продажу мобільних телефонів становить 10 гривень, які належали ОСОБА_9 чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 350 грн. Після чого, з викраденим майном покинув місце вчинення даного злочину.

Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_6 , вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок Жовківського районного суду Львівської області від 10.02.2015 року змінити та призначити більш м`яке покарання.

В обґрунтування мотивів апеляції обвинувачений покликається на те, що кваліфікація інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 186 КК України є невірною, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 186 КК України, оскільки він відшкодував завдану потерпілому шкоду.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження № 444/1526/14-к, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюється.

Разом з цим, колегія суддів вважає необґрунтованим покликання апелянта на необхідність перекваліфікації його діяння з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України та призначення йому у зв`язку з цим більш м`якого покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року, крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , 09.07.2014 року приблизно о 20.00 год. знаходячись біля будинку № 26 по вул. Шевченка у м. Дубляни Жовківського району Львівської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, підійшовши до ОСОБА_9 , який в руках тримав кульок білого кольору, повторно, шляхом ривка умисно відкрито заволодів поліетиленовим пакетом в якому знаходились стартові пакети а саме 9 стартових пакетів оператора «Лайф», вартість одного згідно довідки спеціалізованого магазину по продажу мобільних телефонів становить 15 гривень, та 5 стартових пакетів оператора «МТС» вартість одного згідно довідки спеціалізованого магазину по продажу мобільних телефонів становить 10 гривень, які належали ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 350, 00 грн. Після чого, з викраденим майном покинув місце вчинення даного злочину.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 вилучив майно у потерпілого ОСОБА_9 і мав реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним, а тому його дії вірно кваліфіковані за ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, тобто грабіж.

Крім того, відповідно до довідки ОСК УМВС України у Львівській області від 19.07.2014 року (а.с. 191), ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, а саме: вироком Франківського районного суду м. Львова від 11.02.2011 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вироком Жовківського районного суду Львівської області від 21.01.2013 року за вчинення злочину, ч. 2 ст. 185 КК України.

Як вбачається із обвинувального акта, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, 09.07.2014 року.

Відповідно до пункту 1 примітки до статті 185 КК повторним у статтях 185, 186 та 189-191 КК визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, колегія суддів вважає, що кваліфікація його діяння за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкритого викрадення чужого майна (грабежу), вчиненого повторно, є вірною.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Колегією суддів встановлено, що призначаючи покарання ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, конкретні обставини вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, раніше неодноразово судимий, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння у розкритті злочинів, обставин, що обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів, а також те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді позбавлення волі.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах встановлених у санкції статті, та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для зміни вироку Жовківського районного суду Львівської області від 10.02.2015 року немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила :
у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.

Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 10.02.2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4