У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого-судді

Кравченка К.Т.,

суддів за участю прокурора захисника засудженої

Шевченко Т.В., Лавренюка М.Ю.,
Парусова А.М., ОСОБА_2, ОСОБА_1

розглянула
у судовому засіданні у м. Києві 31 січня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької
області від 28 грудня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області
від 14 березня 2007 року щодо ОСОБА_1

Вироком місцевого суду

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженку
та жительку смт. Браїлів

Жмеринського
району Вінницької

області,
судимості не має,

засуджено за ст.118 КК України до позбавлення волі на два роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1звільнено від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком три роки.

Як визнав місцевий суд, 7 жовтня 2005
року, приблизно о 24 годині, ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного
спґяніння, в квартирі АДРЕСА_1, під час сварки та бійки із ОСОБА_3, який
застосовував фізичне насильство щодо неї, перевищивши межі необхідної оборони,
завдала потерпілому один удар кухонним ножем у ліву ділянку грудей, заподіявши
ОСОБА_3 колото-різане поранення грудної клітки з ушкодженням лівого шлуночка
серця, від чого потерпілий через незначний проміжок часу помер.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 14 березня 2007 року апеляції прокурора та потерпілих ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 залишені без задоволення, а вирок Жмеринського міськрайонного суду від
28 грудня 2006 року - без зміни.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької
області від 11 липня 2007 року ОСОБА_1звільнено від кримінального покарання на
підставі ст.1 Закону України “Про амністію” від 19 квітня 2007 року.

Постановою судді Верховного Суду
України від 31 серпня 2007 року потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у задоволенні
касаційної скарги відмовлено.

У касаційному поданні прокурор, який
брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, просить судові
рішення скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд через
неправильне застосування кримінального закону та призначення ОСОБА_1 мґякого
покарання. Крім того, прокурор вважає, що суд неправильно кваліфікував дії
винної за ст. 118 КК України та
істотно порушив кримінально-процесуальний закон.

У запереченні на касаційне подання
прокурора захисник ОСОБА_2, діючи в інтересах засудженої вважає постановлені
щодо ОСОБА_1 судові рішення законними і просить залишити подання прокурора без
задоволення.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав касаційне подання,
пояснення засудженої та її захисника, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи подання, колегія суддів дійшла висновку, що подання прокурора не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок
суду, щодо доведеності винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину щодо потерпілого
ОСОБА_3, стверджується зібраними у справі та належним чином перевіреними у
судовому засіданні доказами, яким суд дав юридичну оцінку і поклав в основу
обвинувального вироку.

При цьому
суд послався на пояснення ОСОБА_1 у судовому засіданні, яка детально розповіла
про обставини заподіяння смертельного ножового поранення ОСОБА_3

З показань
винної убачається, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3, вона неодноразово
піддавалася знущанням та побоям з боку свого чоловіка.

ОСОБА_1
підтвердила, що 7 жовтня 2005 року, вона та її чоловік ОСОБА_3 у гостях вживали
алкогольні напої. Повертаючись додому вони в кафе також вживали алкоголь. Між
ними виникла сварка, що мала продовження у квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_3 завдавав
їй удари руками та ногами у різні частини тіла, погрожував вбивством, а вона,
як могла захищалася. Тоді ж, схопивши
кухонний ніж, що знаходився на журнальному столику у кімнаті, та не маючи
умислу на вбивство, захищаючись від протиправних дій ОСОБА_3, стоячи обличчям
до потерпілого, завдала йому один удар у ліву частину грудей. Після цього
вибігла на кухню та сховалася там, оскільки вважала, що ОСОБА_3 піде за нею та
продовжить її бити. ОСОБА_1 підтвердила, що для захисту від протиправних дій
потерпілого схопила на кухні сокирку.

ОСОБА_1
стверджувала, що після вчинення злочину, вона давала перші пояснення без участі
захисника під диктовку співробітників міліції і, з усім, що їй говорили
погоджувалася, оскільки перебувала у шоковому стані.

Свої
показання про те, як розгорталися події, ОСОБА_1 підтвердила при відтворенні
обстановки та обставин події, як це убачається із відповідного протоколу, на
дані якого підставно послався суд.

Крім того,
зі справи убачається, що пояснення засудженої узгоджуються із показаннями
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а також даними, що є у
протоколах огляду речових доказів, висновках криміналістичної, судово-медичних, додаткової судово-медичної й
судово-псохолого-психіатричної експертиз та іншими доказами у справі.

Зокрема, із
висновку судово-медичної експертизи №3396 від 10 жовтня 2005 року видно, що у
засудженої виявлені садно на правому ліктьовому суглобі, синці на лівому плечі,
грудях з лівого боку, лівій лопатці, потилиці, волосяній частині лоба.

Із висновку
додаткової судово-медичної експертизи № 379, що була проведена за постановою
місцевого суду від 9 червня 2006 року, а також із пояснень у судовому засіданні
експерта Кабаровського В.А., видно, що заподіяння ОСОБА_3 ножового поранення за
обставин, вказаних засудженою під час досудового слідства, є неможливим. Суд, на підставі зібраних доказів, дійшов
висновку, що первинні пояснення винної не віддзеркалюють фактичний перебіг
подій.

З
урахуванням усіх обставин, висновок суду про те, що ОСОБА_1, завдаючи удар
ножем потерпілому, діяла у стані необхідної оборони при цьому перевищила її
межі, є правильним. Суд, з огляду на наведені вище докази, дав критичну оцінку показанням ОСОБА_1 та
свідка ОСОБА_6, які вони давали на досудовому слідстві і своє рішення, чому він
не бере до уваги зазначені пояснення, належним чином умотивував.

Доводи
прокурора про неправильну кваліфікацію злочинних дій ОСОБА_1 за ст.118 КК України, не
можна визнати підставними, оскільки рішення суду у цій частині є умотивованим і
не викликає сумнівів у його правильності. Колегія суддів вважає, що доводи
прокурора, обґрунтованість і правильність висновку суду з цього питання не
спростовують.

Зібраними у
справі доказами доведено, що ОСОБА_1, захищаючись від незаконних дій ОСОБА_3,
та використовуючи при цьому ніж, перевищила межі необхідної оборони, тому суд,
ретельно перевіривши усі обставини справи та зібрані докази, дійшов правильного
висновку, що дії винної підпадають під ст.118 КК України.

Не
грунтуються на матеріалах справи й посилання прокурора на порушення судом
кримінально-процесуального закону.

Суд
апеляційної інстанції перевірив доводи прокурора, аналогічні доводам
касаційного подання і підставно визнав їх такими, що не підлягають задоволенню.
Рішення апеляційного суду належним чином умотивоване і колегія суддів знаходить
його переконливим.

Призначене ОСОБА_1 покарання, відповідає вимогам ст.65 КК України. При
цьому, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу
засудженої, пом'якшуючі покарання обставини, а саме те, що ОСОБА_1 позитивно
характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності, у
вчиненому щиро розкаялася, а також і те, що винна має на утриманні малолітню
дитину, яка потребує материнського догляду.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку, що
виправлення ОСОБА_1 можливе без ізоляції її від суспільства і підставно
звільнив її від відбування покарання, відповідно до ст.75 КК України, з
іспитовим строком 3 роки.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що призначене засудженій
покарання, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових
злочинів. У справі не знайдено підстав вважати, що суд призначив засудженій
покарання із порушенням вимог ст.ст.65, 75 КК України.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, що тягнуть зміну чи
скасування судових рішень не встановлено.

Керуючись
ст.394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и
л а:

у задоволенні касаційного
подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної
інстанції відмовити.

С у д д і:

Кравченко К.Т.
Шевченко Т.В. Лавренюк М.Ю.