Справа № 573/537/15-к
Номер провадження 1-кп/573/45/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2015 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей Білопільської РДА ОСОБА_7 ,

свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

законного представника неповнолітнього свідка ОСОБА_13

педагога ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 17 жовтня 2014 року за № 0000195, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Білопілля Сумської області, з базовою середньою освітою, не одруженого, учня 3 курсу ДНЗ «Білопільське вище професійне училище», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

- за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
16 жовтня 2014 року близько 21 години неповнолітній ОСОБА_4 з метою крадіжки чужого майна прибув на територію ВП «Колійний ремонтно-механічний завод» ДП «Південна залізниця» по вулиці Павла Бані, 18 в місті Білопіллі, яка не огорожена і не охороняється. Спільно з ним прибули ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 на автомобілі останнього, яким ОСОБА_4 не повідомив справжньої мети прибуття на зазначену територію.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , скориставшись допомогою ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , намагались докотити частину металевої напівбочки, яка лежала на землі біля напіврозібраної будівлі котельні ВП «Колійний ремонтно-механічний завод» ДП «Південна залізниця», та завантажити її на автомобіль марки ГАЗ 33021, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , але були виявлені та затримані працівниками ВКР УМВС України на Південній залізниці.

Зазначена напівбочка належить ОСОБА_15 , її вартість становить 542 грн. 22 коп.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні крадіжки чужого майна визнав повністю, щиро розкаявся і дав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема, показав, що 16 жовтня 2014 року його батько сказав йому, що домовився з ОСОБА_15 за напівбочку, яка необхідна їм була вдома для будівництва. Батько також розказав, що дана напівбочка знаходиться на території колійного заводу на станції Білопілля і звідти її можна буде забрати, коли вона перестане бути потрібною. 16 жовтня 2014 року ввечері ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_8 з приводу години, о котрій він зможе перевезти напівбочку. В цей же день ОСОБА_4 попросив ОСОБА_12 та ОСОБА_10 допомогти завантажити цю напівбочку на автомобіль. При цьому хлопцям він нічого не говорив про те, що з власної ініціативи без дозволу власника забирає напівбочку.

16 жовтня 2014 року близько 21 години ОСОБА_4 разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_10 намагались завантажити напівбочку на автомобіль ОСОБА_8 , але в цей час до них підійшли працівники міліції і сказали, що вони намагаються викрасти цю напівбочку.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, також підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_15 , який суду пояснив, що дійсно восени 2014 року батько обвинуваченого ОСОБА_11 просив у нього в користування напівбочку. ОСОБА_15 йому сказав, що вона на даний час використовується на колійному заводі. Як тільки напівбочка перестане бути потрібною там, тоді ОСОБА_11 може її забрати. У жовтні 2014 року дозволу забирати напівбочку з колійного заводу ОСОБА_15 ні ОСОБА_11 , ні його сину ОСОБА_4 не давав.
Також винуватість ОСОБА_4 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 .

Так, свідок ОСОБА_10 суду показав, що у жовтні 2014 року ОСОБА_16 попросив його допомогти завантажити металеву напівбочку, яка знаходиться на території колійного заводу, на автомобіль під керуванням ОСОБА_8 . ОСОБА_10 запитав ОСОБА_17 , чи нічого йому не буде за це. Останній запевнив, що все в порядку, напівбочка не крадена, проблем не буде. Коли ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 завантажували напівбочку на автомобіль ОСОБА_8 , підійшли працівники міліції і запитали, що вони роблять. ОСОБА_10 сказав, що допомогають товаришу завантажити напівбочку.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що має у власності автомобіль ГАЗ, яким надає послуги людям по перевезенню вантажу. Точно не пам`ятає коли, але у минулому році, з колійного заводу на станції Білопілля на прохання ОСОБА_4 допомогав перевезти напівбочку. Але працівники міліції припинили їх дії. Про викрадення напівбочки нічого не знає, його попросили надати послуги по перевезенню вантажу, при цьому про крадіжку він нічого не знав.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що ввечері 16 жовтня 2014 року йшов з тренування. В цей час йому зателефонував ОСОБА_18 і попросив допомогти перевезти напівбочку. ОСОБА_12 запитав, чи нічого за це не буде. ОСОБА_4 запевнив, що нічого не буде, тому свідок погодився допомогти. Близько 21 години ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_4 , ОСОБА_10 з території колійного заводу намагались завантажити напівбочку на автомобіль ОСОБА_8 і в цей час їх затримали працівники міліції.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що ОСОБА_15 у минулому році надав йому у користування напівбочку. З ним була домовленість, що він напівбочку поверне, коли відпаде необхідність по виконанню демонтажних робіт на заводі. У жовтні 2014 року напівбочка їм була ще необхідна, тому нікому дозволу на те, щоб забрали її, він не давав.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що є батьком ОСОБА_19 . Восени домовився з ОСОБА_15 про напівбочку, яка їм була необхідна для будівельних робіт вдома. ОСОБА_15 сказав, що як тільки на колійному заводі вона не буде потрібна, тоді її можна буде забрати. 16 жовтня 2014 року свідок нічого сину не говорив, що можна забрати напівбочку. Про те, що ОСОБА_17 викрав напівбочку, ОСОБА_11 дізнався від працівників міліції.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні замаху на крадіжку чужого майна також підтверджується слідуючими письмовими доказами, а саме:

· витягом з ЄДРДР про внесення в нього 17 жовтня 2014 року інформації про затримання працівниками міліції автомобіля ГАЗ 33021 реєстраційний номер НОМЕР_1 із завантаженою напівбочкою (а.п. 82);

· протоколом огляду місця події від 16 жовтня 2014 року та фототаблицею до нього, під час якого на території ремонтно-колійного заводу був виявлений автомобіль ГАЗ 33021 реєстраційний номер НОМЕР_1 з завантаженою напівбочко, що належить ОСОБА_15 (а.п. 85-91);

· протоколом огляду металевої напівбочки від 23 жовтня 2014 року та фототаблицею до нього, яка належить ОСОБА_15 і яку намагався викрасти ОСОБА_4 (а.п. 92-95);

· висновком товарознавчої експертизи № 2293 від 30 жовтня 2014 року, згідно якого вартість викраденої у ОСОБА_15 металевої напівбочки становить 542 грн. 22 коп. (а.п. 100-102);

· копією накладної № 38 від 18 лютого 2006 року про придбання ОСОБА_15 напівбочки за 600 грн. (а.п. 124).

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дослідивши письмові докази, які маються у кримінальному провадженні, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Суд вважає, що зазначеними умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем проживання та навчання ОСОБА_4 характеризується позитивно, навчається у ліцеї, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, проживає спільно з батьками, з якими у нього маються довірливі стосунки і вони мають позитивний на нього вплив. Соціально-побутові умови проживання у ОСОБА_4 нормальні.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинення злочину у неповнолітньому віці, відсутність будь-яких наслідків від вчиненого злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд також враховує, що на даний час він досяг повноліття.

На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ними нових злочинів буде покарання у виді штрафу, який він спроможний сплатити.

З обвинуваченого ОСОБА_4 також підлягають стягненню в дохід держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 147 грн. 42 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речові докази автомобіль ГАЗ 33021, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_8 , необхідно залишити останньому; частину металевої напівбочки, яка передана на зберігання ОСОБА_9 , необхідно повернути потерпілому ОСОБА_15 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати в сумі 147 грн. 42 коп. в дохід держави.

Речові докази - автомобіль ГАЗ 33021, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_8 , - залишити останньому; частину металевої напівбочки, яка передана на зберігання ОСОБА_9 , - повернути потерпілому ОСОБА_15 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя