Справа№ 640/7301/13-к
н/п 1-кп/640/145/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2013

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя
Золотарьова Л.І.

за участю:

секретаря Бломберус
С.А.,

прокурора Чайченко
А.Є., Бударного О.В.

обвинуваченого
ОСОБА_1

захисника адвоката обвинуваченого
ОСОБА_2

потерпілого
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Харкова кримінальне
провадження внесене до Єдиного реєстру
досудових розслідувань 10.12.2012 року за
№0000036 за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Харків, громадянина України, з неповною
вищою освітою, має на утриманні
малолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4,
який працював до 19.04.2013 року на посаді
помічника дільничного інспектора
міліції СДІМ Комінтернівського РВ ХМУ
ГУМВС України в Харківській області,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
фактично проживаючого в АДРЕСА_2,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365
КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, на підставі наказу від 28.01.2011
№4о/с працював помічником дільничного
інспектора міліції сектору дільничних
інспекторів міліції Комінтернівського
районного відділу Харківського
міського управління Головного
управління МВС України в Харківській
області та мав спеціальне звання
старшого сержанта міліції, був
службовою особою - представником влади,
наділеним владними повноваженнями
висувати вимоги й приймати рішення,
обов'язкові для виконання юридичними й
фізичними особами незалежно від їхньої
відомчої приналежності й
підпорядкованості.

Як представник державного органу
виконавчої влади, ОСОБА_1 зобов'язаний у
відповідності зі ст. 5 ч. 1 й ч. 2, ст. 10 ч. 1
п. 1 Закону України «Про міліцію», для
забезпечення громадського порядку
вживати заходів незалежно від свого
підпорядкування, при цьому ніякі
виняткові обставини не можуть бути
підставою для будь-яких незаконних дій;
поважати гідність особи і виявляти до
неї гуманне ставлення, захищати права
людини й забезпечувати безпеку
громадян і громадський порядок, а також
згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України «Про
міліцію», п. 2.3. Інструкції про порядок
приймання, реєстрації та розгляду в
органах і підрозділах внутрішніх справ
України заяв і повідомлень про злочини,
що вчинені або готуються, затвердженої
наказом МВС України від 14.04.2004 №400, в
разі звернення до нього громадян з
заявою чи повідомленням про злочин на
території України, або у разі
безпосереднього виявлення такого,
незалежно від місцезнаходження і часу,
зобов'язаний вжити заходів до
попередження і припинення
правопорушень, рятування людей,
подання допомоги особам, які її
потребують, встановлення і затримання
осіб, які вчинили злочин, охорони місця
події і повідомити про це в найближчий
підрозділ міліції.

Однак, 31 серпня 2012 року близько 21 години
на дитячому майданчику, розташованому
у дворі будинку № 34 по вул. Саперній у м.
Харкові, де відбулася сварка між
ОСОБА_5, ОСОБА_6 й ОСОБА_3 на ґрунті
нібито виховання дітей, ОСОБА_1,
отримавши від своєї дружини - ОСОБА_5,
повідомлення про те, що ОСОБА_3 нібито
вчинив хуліганські дії, будучи
співробітником міліції, зобов'язаним
відповідно до ст. 10 Закону України «Про
міліцію» в будь-який час та незалежно
від місцезнаходження захищати
громадян і громадський порядок, тобто
перебуваючи при виконанні службових
обов'язків по охороні громадського
порядку, в порушення вимог ст. ст. 12, 13
Закону України «Про міліцію», яка надає
йому право застосовувати заходи
фізичного впливу для припинення
правопорушень, подолання протидії
законним вимогам міліції, яка
здійснюється із застосуванням сили
щодо працівників міліції або інших
осіб, явно перевищуючи свої владні
повноваження, умисно наніс ОСОБА_3, який
не чинив йому протидії, сильний удар
кулаком в обличчя, внаслідок чого
ОСОБА_3 втратив свідомість та упав на
землю.

Продовжуючи умисно перевищувати свої
власні повноваження, діючи
протиправно, без усякої необхідності,
за відсутності умов для застосування
заходів фізичного впливу без
попередження про намір їх використання
ОСОБА_1, наніс, лежачому на землі
непритомному ОСОБА_3 декілька ударів
руками по тулубу, спричинивши йому
легкі тілесні пошкодження у вигляді
крововиливів м'яких тканин грудної
клітини, а також середньої тяжкості, а
саме переломи 6-7 ребер зліва, як такі, що
потягнули за собою тривалий розлад
здоров'я, чим спричинив істотну шкоду
охоронюваним законом правам, інтересам
громадянина ОСОБА_3 та державним
інтересам, які виразилися у підриві
авторитету і престижі органів міліції,
віри людей у співробітників
правоохоронних органів, як
представників влади, здатних захистити
громадян й в цілому суспільство від
злочинних посягань.

Після чого ОСОБА_1 з метою демонстрації
своєї влади і приниження ОСОБА_3, в
порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про міліцію», яка дає йому
право застосовувати спеціальні засоби
для припинення опору працівникові
міліції та іншим особам, явно виходячи
за межі своїх владних повноважень, без
усякої необхідності й не маючи на те
права, одягнув ОСОБА_3, який не чинив
йому опору, на руки спеціальні засоби -
наручники, а через певний час за
вимогою громадян зняв їх.

Таким чином ОСОБА_1 будучи
співробітником правоохоронного
органу, тобто службовою особою,
наділенню владними повноваженнями
явно перевищивши свою владу, незаконно
застосував насильство та спеціальні
засоби стосовно ОСОБА_3, у зв'язку з чим
спричинив йому тілесні ушкодження
легкого ступеню тяжкості та середньої
тяжкості, які спричинили тривалий
розлад здоров'я, підірвав авторитет і
престиж органів міліції.

Обвинувачений ОСОБА_1 у судовому
засіданні свою вину у вчиненні
кримінального правопорушення не
визнав, пояснив, що 31.01.2012 року після
закінчення робочого дня він приїхав на
автомобілі додому. Подзвонив жінці, яка
повідомила, що знаходиться на дитячому
майданчику по вул. Саперна, 30, вона була
збуджена. Підійшовши до жінки, то
побачив, що вона з дитиною плакали. Вона
відповіла, що виникла конфліктна
ситуація з невідомим чоловіком з
приводу того, що якийсь хлопець років
10-12, вдарив їх доньку. Дружина спитала
де його батьки, їх на дитячому
майданчику не було, тому вона пояснила
хлопцю, що так робити не можна. В
розмову втрутився невідомий чоловік,
який знаходився у нетверезому стані та
висловлювався на неї нецензурною
лайкою. У них виник словесний конфлікт.
Дружина попросила його зробити цьому
чоловікову зауваження. Він підійшов до
потерпілого, не як робітник міліції, а
як батько малолітньої доньки з*ясувати
що трапилось. Чоловік відреагував з
агресією, спитав, хто він такий та
сказав, щоб йшов звідси. Він відповів
потерпілому, що якщо випив, то хай йде
додому відпочивати. На що потерпілий
спробував вдарити його кулаком правої
руки в голову. Він відвернувся, однак
другим ударом потерпілий попав йому в
грудну клітину та знову замахнувся
кулаком, але промахнувся та впав на
землю. Захищаючись він «навалився»
тілом на потерпілого зверху, щоб той
більше його не бив, завернув
потерпілому руку за спину. Оскільки
потерпілий продовжував вириватися, він
попросив чоловіків, щоб йому допомогли,
потримати руки потерпілого, які завели
за спину. Потерпілий кричав, що всіх
повбиває. Після декількох хвилин
потерпілий попросив вибачення, він з
чоловіком його підняли, обтрусили.
Потім коли він підіймав потерпілого,
побачив, що останній упав на камінь. В
цей час вибігла дружина потерпілого, та
спитала, що трапилось. Він відповів, що
потерпілий веде себе неадекватно.
Потерпілий з жінкою пішли, а він
залишився на дитячому майданчику.
Ніяких наручників він на потерпілого
не надівав. Він не виконував ніяких
службових дій, до нього звернулася його
дружина, на виконанні службових
обов'язків не був. Ніяких наручників не
було, тому ніяких протиправних дій,
перевищення службових повноважень з
його сторони не було. Він не пред'являв
службового посвідчення, не казав, що
працівник міліції. Визнає позов
частково, тільки в частині витрат на
лікування.

Незважаючи на невизнання винуватості
ОСОБА_1, його винуватість у вчиненні
інкримінованого злочину, повністю
доведена зібраними по справі доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_3, який в
судовому засіданні пояснив, що 31.08.2012
року коли він вечеряв, десь хвилин за 40
до виходу на дитячий майданчик, випив 100
гр. горілки та пляшку пива, на дитячому
майданчику пиво не пив. Він з сусідом
ОСОБА_7 сидів на лавочці та гуляв з
внуком. Почув крик жінки - «де твоя
мама?». Повернувся та побачив, як стоять
дві жінки, одна з яких курила, а друга
схилилася над дитиною та каже «ану,
вдар його. Сильніше вдар». Він підійшов
до них та сказав, що перш ніж дітей
виховувати, необхідно сигарети
повикидати. Жінка відповіла, щоб він
йшов та займався вихованням своїх
дітей, щоб не ліз не в своє діло. Його
онук поїхав на велосипеді на дорогу,
він побіг за ним. Через деякий час, він
стояв біля дитячої гірки, до нього
підійшов обвинувачений, та сказав йому
«Ти куди лізеш? Що тобі потрібно?» та
вдарив його кулаком в обличчя (в губу та
перенісся), після удару він отямився
біля пісочниці коли лежав обличчям
вниз, в іншому місці, його руки були
заведені за спину та скріплені
наручниками. Над ним стояли три
чоловіка. Його знайомий ОСОБА_2
підійшов та спитав - «Хлопці, що ви
робите?». Він почув, що збоку в області
ребер, біль, та побачив кров на обличчі.
Його намагались відвести в бік, але
підбігла його дружина, сказала, що буде
дзвонити в міліцію. Хлопці сказали, що
вони самі із міліції. Дружина просила
їх зняти наручники. Наручники він не
бачив, руки були заведені назад, однак
відчував, Що руки заціплені, від
наручників на зап*ястях були сліди.
Після того, як його залишили він
подзвонив племіннику (колишньому
пожежнику), який приїхав хвилин за 20
приїхав племінник та відвіз в 4-ту
лікарню невідкладної допомоги.

Цивільний позов підтримав, просив
стягнути 3458 грн. матеріальної шкоди та
розмір двох мінімальних заробітних
плат, оскільки він не працював два
місяці, моральну шкоду у розмірі 10000
грн., тому що йому та внуку завдано
стрес.

Показаннями свідка ОСОБА_8, який в
судовому засіданні пояснив, що він як
оперуповноважений Київського РВ в
літку 2012 році приймав рішення щодо
заяви ОСОБА_3 за фактом завдання йому
тілесних ушкоджень 31.08.2012 року. ОСОБА_3
дав пояснення з приводу конфлікту, який
виник 31.08.2012 року, він дав ОСОБА_3
направлення для проведення експертизи,
однак експертизу було не закінчено, та
він відмовив у порушенні кримінальної
справи, у зв'язку з тим, що пройшли
строки розгляду справи та потерпілим
не будо закінчено лікування. Потім
прокуратурою постанову було скасовано.
Обвинуваченого він не опитував

Показаннями свідка ОСОБА_27, який в
судовому засіданні пояснив, що 31.08.2012
року ОСОБА_3 був доставлений до лікарні
невідкладної допомоги (а.с.124).

Показаннями свідка ОСОБА_9, який в
судовому засіданні пояснив, що в серпні
2012 року ОСОБА_3 звертався з заявою до
Київського РВ з приводу завдання йому
тілесних ушкоджень. Перевірочні дії з
приводу цього матеріалу проводив
оперуповноважений ОСОБА_8

Показаннями свідка ОСОБА_10, який в
судовому засіданні пояснив, що 27.12.2012
року як нейрохірург оглядав медичні
картки ОСОБА_3.

Показаннями свідка ОСОБА_11, який в
судовому засіданні пояснив, що в серпні
2012 року ввечері він гуляв з собакою та
біля під'їзду почув крик потерпілого -
«Що ви зі мною робите?». Він побачив, що
на потерпілому сидить чоловік, а біля
них було ще два чоловіка, ОСОБА_3 лежав
обличчям в пісок. Він попросив
відпустити його. Коли ОСОБА_3 підняли,
на його руках він побачив чорні
наручники, на лиці була кров. Він сказав
їм, що подзвонить в міліцію, на що
чоловік відповів «Що він і є
міліціонер», показав йому посвідчення.
В цей час вибігла дружина ОСОБА_3, після
чого чоловік зняв з ОСОБА_3 наручники.
Потім з ОСОБА_3 пішли на лавочку, щоб він
віддихався. На дитячому майданчику
каменів не було.

Показаннями свідка ОСОБА_12, який в
судовому засіданні пояснив, що є другом
обвинуваченого. 31.08.2012 року був на
дитячому майданчику де ввечері виник
словесний конфлікт з приводу хлопця 10
років, який вдарив доньку ОСОБА_1. Після
чого, мати дівчинки пішла розбиратись
до ОСОБА_3. Пізніше прийшов ОСОБА_1,
якому дружина сказала, щоб він зробив
ОСОБА_3 зауваження. В ході ОСОБА_3
вдарив правою рукою ОСОБА_1 в шию,
спробував ще раз лівою рукою вдарити,
однак не попав та впав вперед. ОСОБА_1
сів зверху та притримав потерпілого,
завівши його руку за спину, давив
коліном чи ні, він не бачив. За цим
конфліктом він спостерігав з лавочки,
метрів за 10 до місця бійки, відбувалось
це за пісочницею, тому йому було не
видно потерпілого, який був у лежачому
положенні. Йшла якась боротьба ОСОБА_1 з
потерпілим, який намагався вирватися.
Підійшов ОСОБА_14, взяв потерпілого за
іншу руку, тривало це декілька секунд.

Показаннями свідка ОСОБА_13, яка в
судовому засіданні пояснила, що вона є
донькою потерпілого. Повертаючись о 20
годині в кінці серпня 2013 року додому,
вона побачила на дитячому майданчику
свою матір, яка тримала її сина, також
стояли інші люди. Потім підійшли
обвинувачений та його дружина ОСОБА_5,
яка сказала їй, що батько поліз не туди
куди потрібно. ЇЇ батько був поруч, на
його обличчі вона побачила кров.
Подзвонили брату ОСОБА_15, який відвіз
батька до лікарні.

Показаннями свідка ОСОБА_5, яка в
судовому засіданні пояснила, що вона є
дружиною обвинуваченого. В кінці літа
2013 року ввечері вона з 5-ти річною
донькою знаходилась на дитячому
майданчику по вул. Саперна,34. Вона
почула як плаче її дитина, її побив 8-9
річний хлопчик. Вона спитала у хлопця,
де його мама, та зробила йому
зауваження. Після чого до неї підійшов
потерпілий ОСОБА_3 напідпитку, почав
ображати, висловлюватися нецензурною
лайкою. Щоб не було конфлікту, вона
відійшла на лавочку. Потім подзвонив її
чоловік, а згодом підійшов на
майданчик. Вона пояснила, чому вона з
дитиною плачуть. Її чоловік пішов
зробити потерпілому зауваження, однак
не встиг нічого сказати, як потерпілий
став битись. Спочатку спробував
вдарити кулаком в обличчя ОСОБА_1, однак
її чоловік відвернувся, потім
потерпілий наніс удар в груди, після
3-го удару потерпілий не попав та впав
на землю, на бік. Його повернули на
живіт, завели руки за спину. ОСОБА_3
продовжував лаятися, виражатися
нецензурною лайкою. Лежав він на землі
хвилини дві. Наручники на потерпілого
не надівали, ОСОБА_1 працівником
міліції не називався, посвідчення не
показував, потерпілому ніяких ударів
не наносив. Потім потерпілий вибачився,
сказав, що випив зайвого. Його підняли,
обтрусили та розійшлись.

Показаннями свідка ОСОБА_16, яка в
судовому засіданні пояснила, що вона
працює двірником з обслуговування
будівель №30,34 по вул. Саперній. Ніяких
каменів на дитячому майданчику не
буває, оскільки вона прибирає
територію кожний день вранці та після
обіду приблизно в 16-00 годині, в тому
числі 31.08.2012 року. Будівництво на
дитячому майданчику не ведеться.
Наступного дня після 31.08.2012р. вранці, в
половину п'ятої години вона прибирала
майданчик, каміння там не було.

Показаннями свідка ОСОБА_17, яка в
судовому засіданні пояснила, що вона є
подругою ОСОБА_5. Влітку 2012 року вона
гуляла на дитячому майданчику.
Побачила як 8-річний хлопчик вдарив
5-річну дівчинку, яка заплакала. Вона с
ОСОБА_5 пішли з'ясувати, чому хлопець
вдарив дитину. В цей час потерпілий
почав на них кричати, казав, щоб вони
виховували своїх дітей. Покричали та
розійшлись. Потім прийшов чоловік
ОСОБА_5, яка розповіла йому про
конфлікт. ОСОБА_1 пішов спитати чому
виник конфлікт. Потерпілий не витримав,
почав махати кулаками, перший удар не
попав, другий удар потерпілого попав в
груди ОСОБА_1, замахуючись третій раз,
потерпілий не попав та впав боком
вперед на землю. ОСОБА_1 завів йому одну
руку за спину та попросив чоловіків,
щоб йому допомогли. Потерпілий махав
другою рукою, лаявся, кричав. ЇЇ чоловік
допоміг йому завести другу руку за
спину. Потім потерпілий попросив
вибачення, сказав, що перепив, з ким не
буває. Вибігла дружина потерпілого,
його підняли, обтрусили, та розійшлись.
Ніхто працівником міліції не
представлявся.

Показаннями свідка ОСОБА_19, який в
судовому засіданні пояснив, що ввечері
в серпні 2012 року він був з ОСОБА_15 -
племінником потерпілого. Подзвонив
племіннику потерпілий, та сказав, що
його побили. Вони з ОСОБА_15 приїхали на
дитячий майданчик, нікого вже не було.
Потерпілий сказав, що його побили
працівники міліції, надівали
наручники. Потерпілий був в тверезому
стані. На обличчі потерпілого була
кров, сказав, що болять ребра, були
сліди на руках від наручників.

Показаннями свідка ОСОБА_28, яка в
судовому засіданні пояснила, що вона є
дружиною потерпілого. 31.08.2012 року її
чоловіка побили. Вона була вдома,
почула, що її кличуть, вибігла на вулицю
та побачила, що її чоловіка тримає
ОСОБА_1, близько них були ще два
чоловіка. Її чоловік стояв з заведеними
руками за спиною в наручниках. Вона
спитала, чому на ньому наручники, і на
якій підставі їх наділи, на що їй
відповіли, що вони з міліції. ОСОБА_1
особисто зняв наручники. Обличчя її
чоловіка було в крові, губа розбита,
спортивна кофта була порвана. Вдома її
чоловік сказав, що болить бік, ребра.
Чоловік подзвонив племіннику ОСОБА_15,
який відвіз його в лікарню. На дитячому
майданчику сміття та каміння не буває,
оскільки щодня прибирають з ранку.

Показаннями свідка ОСОБА_15, який в
судовому засіданні пояснив, що
потерпілий є його дядьком. 31.08.2012 року
йому подзвонив ОСОБА_3, та сказав, що
його побили декілька чоловіків на
дитячому майданчику. Після того як
дядька повалили на землю наділи
наручники. На місці події біля
пісочниці в цей же день він каміння не
бачив. ОСОБА_3 попросив його приїхати
коли він прихав, на майданчику нікого
не було,дядько скаржився, що у нього
болить бік, також він побачив розбиту
губа, та сліди від наручників. Він
одвіз дядька в лікарню.

Показаннями свідка ОСОБА_7, який в
судовому засіданні пояснив, що 31.08.2012
року він знаходився на дитячому
майданчику з онуком, ОСОБА_3 також був з
своїм онуком. ОСОБА_3 тоді добре не знав.
Пиво не пили. Побачив, що дві жінки
стояли та щось казали хлопчику, який
нібито побив її доньку. ОСОБА_3 зробив
жінці зауваження, щоб вона викинула
сигарету, якщо виховує дитину. З часом
підійшов обвинувачений до потерпілого
та майже одразу вдарив його в обличчя
рукою. Потерпілий впав на землю. Потім
ще підішли два чоловіка. Обвинувачений
сидів на потерпілому, та намагався
одягти наручники. В цей час ОСОБА_3
лежав та нічого не робив. Він хотів
стягнути чоловіка з потерпілого, а дві
жінки сказали, щоб він йшов звідси та не
ліз. Він відійшов, щоб увести дітей, та
почав кликати дружину ОСОБА_3, кричав,
що необхідно визивати міліцію. Як
повернувся знову, то бачив, що ОСОБА_3
був в наручниках. Тоді вийшла дружина,
донька потерпілого. Як знімали
наручники не бачив.

Показаннями свідка ОСОБА_21, який в
судовому засіданні пояснив, що був з
друзями в компанії з племінником
потерпілого. ОСОБА_3 ввечері 31 серпня
подзвонив племіннику ОСОБА_15 та сказав,
що його побили. Через деякий час вони
приїхали на дитячий майданчик. Він
побачив, що у ОСОБА_3 була розбита губа,
були на руках (смуги) від наручників.

Показаннями свідка ОСОБА_14, яка в
судовому засіданні пояснила, що знає
дружину ОСОБА_1. В серпні 2012 року вона
сиділа по вул. Саперна на лавочці з
дитиною, з своїм чоловіком ОСОБА_12
ОСОБА_5 та іншими. Почався конфлікт з
того, що 8-річний хлопчик вдарив доньку
ОСОБА_5. ОСОБА_5 підійшла до хлопчика,
також підійшов потерпілий, вони
конфліктували та розійшлись.

Через час прийшов ОСОБА_1, пішов
розмовляти з потерпілим. Розмовляв
ОСОБА_1 з потерпілим недовго,
потерпілий замахнувся, однак не бачила
куди саме потерпілий вдарив ОСОБА_1.
Коли вона сиділа на лавочці,
потерпілого та ОСОБА_1 вона бачила
збоку. Після чого, вони побігли до
ОСОБА_1, відстань від місця бійки до них
десь метрів за десять. Коли прибігли,
вона побачила, що потерпілий вже лежав
на землі на животі, ОСОБА_1 тримав руки
потерпілого за спиною. Як саме
потерпілий опинився на землі вона не
бачила, оскільки бігла та вся увага
була зосереджена на її дитину, яка там
гралася. ЇЇ чоловік допоміг ОСОБА_1
тримати другу руку потерпілого. На
потерпілому наручників вона не бачила.
Потерпілий опирався, просив, щоб його
відпустили, що він випив зайвого.
ОСОБА_1 пообіцяв відпустити, однак як
відпускав не бачила. Потім вийшла
дружина потерпілого.

Показаннями свідка ОСОБА_29, який в
судовому засіданні пояснив, що знає
обвинуваченого як чоловіка ОСОБА_5.
31.08.2012 року він з жінкою гуляли на
дитячому майданчику. Почув крик доньки
ОСОБА_5, яку вдарив якийсь хлопчик.
ОСОБА_5 зробила хлопцю зауваження. В цей
час потерпілий почав виражатися
нецензурною лайкою. ОСОБА_5 підійшла до
них. Пізніше прийшов ОСОБА_1, якому
дружина розповіла про конфлікт. ОСОБА_1
пішов розмовляти з хлопчиком. Підійшов
також потерпілий, почав кричати на
ОСОБА_1, з'ясовувати стосунки, та вдарив
рукою ОСОБА_1 в обличчя. Він сидів на
лавочці та бачив, як ОСОБА_1 стояв
спиною до нього, а потерпілий -
обличчям. Потерпілий спробував вдруге
вдарити ОСОБА_1 в область обличчя, однак
ОСОБА_1 відбив удар, потерпілий втратив
рівновагу та впав на бік на землю.
ОСОБА_1 накинувся зверху. В цей час він
підбіг і ОСОБА_1 попросив йому допомоги.
Він допоміг ОСОБА_1 завести другу руку
за спину. Потерпілий крутився,
відбувалось це хвилини 2. Потерпілий
попросив, щоб його відпустили, сказав,
що трохи перепив. Його відпустили.
Ніхто працівниками міліції не
представлявся. На обличчі потерпілого
нічого не було. Вийшла дружина
потерпілого, забрала внука, і всі
розійшлись. Не звернув уваги, чи було
каміння під потерпілим.

Показаннями експерта ОСОБА_24, який в
судовому засіданні пояснив, що
висновки експертиз від 03.01.2013 року та
30.01.2013 року підтверджує. Можливі строки
зникнення слідів від наручників
залежать від вираженості самих слідів,
орієнтовні строки 2-3 дні до 5-7 днів. Щоб
зламались ребра необхідна значна сила,
тому завдання таких ушкоджень шляхом
перекачування потерпілого на камені є
маловірогідним.

Даними, що містяться в заяві про
вчинення злочину, зареєстрованої 31.08.2012
року у журналі реєстрації повідомлень
про злочини, згідно з якою потерпілим
ОСОБА_3 заявлено про факт його побиття
незнайомим чоловіком 20-30 год. 31.08.2012
року на дитячому майданчику (т. 1 а.с.25-27)

Актом судово-медичного дослідження
№1801-А/12 від 10.09.2012 року (розпочато 05.09.2012
року), яким встановлено у ОСОБА_3 такі
ушкодження: синці м'яких тканин грудної
клітини, які відносяться до легких
тілесних ушкоджень, та переломи 6-7
ребер зліва, які відносяться до
тілесних ушкоджень середньої тяжкості
(т. 1 а.с.20-21)

Даними, що містяться в протоколі
пред'явлення особи для впізнання за
фотознімками від 14.12.2012 року,
відповідно до якого потерпілий ОСОБА_3
впізнав обвинуваченого ОСОБА_1 з
приводу його побиття 31.08.2012 року
дитячому майданчику (т. 1 а.с.113-115)

Даними, що містяться в протоколі
проведення слідчого експерименту від
17.01.2013 року, відповідно до якого
потерпілий ОСОБА_3 показав як
розвивалися події на дитячому
майданчику по вул. Саперна, 34 в м.
Харкові, що відбулись 31.08.2012 року при
його побитті. (т.1 а.с. 120-126)

Даними, що містяться в протоколі
пред'явлення особи для впізнання за
фотознімками від 17.12.2012 року,
відповідно до якого свідок ОСОБА_28
впізнала обвинуваченого ОСОБА_1, який
31.08.2012 року знімав з потерпілого
наручники (т. 1 а.с.137-139)

Даними, що містяться в протоколі
пред'явлення особи для впізнання за
фотознімками від 17.12.2012 року,
відповідно до якого свідок ОСОБА_7
впізнав обвинуваченого ОСОБА_1, який
31.08.2012 року наніс потерпілому ОСОБА_3
удар по обличчю та надів на нього
наручники (т. 1 а.с.151-153)

Даними, що містяться в протоколі
проведення слідчого експерименту від
17.01.2013 року, відповідно до якого свідок
ОСОБА_7 показав як розвивалися події на
дитячому майданчику по вул. Саперна, 34 в
м. Харкові, що відбулись 31.08.2012 року з
приводу побиття ОСОБА_3 (т.1 а.с. 157-164)

Даними, що містяться в протоколі
пред'явлення особи для впізнання за
фотознімками від 20.12.2012 року,
відповідно до якого свідок ОСОБА_13
впізнала обвинуваченого ОСОБА_1, який
31.08.2012 року знаходився на дитячому
майданчику (т. 1 а.с.177-179)

Даними, що містяться в протоколі
проведення слідчого експерименту від
17.01.2013 року, відповідно до якого свідок
ОСОБА_25 показав як розвивалися події на
дитячому майданчику по вул. Саперна, 34 в
м. Харкові, що відбулись 31.08.2012 року з
приводу побиття ОСОБА_3 (т.1 а.с. 191-198)

Даними, що містяться в протоколі
пред'явлення особи для впізнання за
фотознімками від 23.01.2013 року,
відповідно до якого свідок ОСОБА_8
впізнав обвинуваченого ОСОБА_1, який
приніс пояснення нібито свідків за
фактом конфлікту за участю ОСОБА_3 (т. 2
а.с.140-142)

Даними, що містяться в протоколі огляду
місця події від 17.01.2013 року, відповідно
до якого оглянуто місце події за фактом
побиття ОСОБА_3 31.08.2012 року (т. 2 а.с.208-216)

Висновком експерта №2650-А/12 від 03.01.2013
року, яким встановлено у ОСОБА_3 такі
ушкодження: синці м'яких тканин грудної
клітини, які відносяться до легких
тілесних ушкоджень, та переломи 6-7
ребер зліва, які відносяться до
тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Наявні тілесні ушкодження у
потерпілого не могли утворитися при
мимовільному падінні на землю з висоти
власного зросту. (т. 2 а.с.2-3)

Висновком експерта №159-А/13 від 03.01.2013
року, яким встановлено, що наявні у
ОСОБА_3 тілесні ушкодження могли
утворитися за обставин і в термін, на
які вказують ОСОБА_3, свідки ОСОБА_7 і
ОСОБА_25 на слідчих експериментах (т. 2
а.с. 5-6).

Висновком експерта №184-А/13 від 07.02.2013
року, яким встановлено, що в наданій
медичній документації будь-яких даних
про наявність тілесних ушкоджень у
ОСОБА_1 ще немає. При огляді ОСОБА_1
04.02.2013 року будь-яких тілесних
ушкоджень не встановлено (т. 2 а.с. 8-9)

Висновком експерта №294-А/13 від 12.03.2013
року, яким встановлено, у зв'язку з
неконкретністю і розпливчатістю
показань ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_29,
ОСОБА_12, ОСОБА_6 на слідчих
експериментах, робити висновки про
відповідність їх показань
судово-медичними даними не
представляється можливим. Наявні
тілесні ушкодження у ОСОБА_3 не могли
утворитися внаслідок падіння на камінь
(відсутні які-небудь параметри каменю,
на який нібито падав постраждалий).
Малоймовірно, що при заламуванні рук за
спину у потерпілого ОСОБА_3 могли
виникнути синці в області грудної
клітини і переломи ребер. (т. 3 а.с.11-13)

Даними, що містяться в протоколі про
наслідки проведення негласної слідчої
(розшукової) дії №2 від 11.04.2013 року, з
яких вбачаються тісні приятельські
стосунки обвинуваченого зі «своїми»
свідками та вплив на них (зокрема,
посилання обвинуваченого на те, що
«його» (свідки) при наданні показань
будуть казати «не бив», «не одягав»
(наручники), а все інше чітко «не
пам'ятаю», він ударив, був п'яний (т. 3
а.с.184), «я їм чітко скажу, я їх зустріну,
поясню, що їм, в яку сторону» (т. 3 а.с. 185)).

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні
пояснила, що ОСОБА_1 є її онуком. З його
слів вона зрозуміла, що його першим
вдарив в груди чоловік у нетверезому
стані, коли виник конфлікт на
майданчику. Очевидцем події вона не
була, це їй стало відомо зі слів.

Вказані показання свідка ОСОБА_26, яка є
бабусею обвинуваченого, суд до уваги не
приймає, оскільки про вказані події
вона знає зі слів самого
обвинуваченого, тобто не була
очевидцем злочину.

Показання свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_14 є
суперечливими, неточними, між собою, та
показаннями обвинуваченого, його
дружини та ОСОБА_17, тому суд їх в
частині не нанесення ударів
обвинуваченим потерпілому, не
надягання наручників на потерпілого
суд також до уваги не приймає, оскільки
вони є недостовірними. Зокрема
суперечності показань вбачаються щодо
положення потерпілого та
обвинуваченого при розмові між собою,
яке свідки бачили з однієї точки
(лавочки). Також, ОСОБА_14 вказала, що
потерпілий замахнувся, однак не бачила
куди саме потерпілий вдарив ОСОБА_1; як
саме потерпілий опинився на землі вона
не бачила. ОСОБА_29 зазначив, що всього
було два удари, і всі в область обличчя.

Показання ОСОБА_5 в частині не
нанесення ударів обвинуваченим
потерпілому, не надягання наручників
на потерпілого суд також до уваги не
приймає, оскільки вони є
недостовірними.

Суд враховує, що свідок ОСОБА_5 є
дружиною обвинуваченого, свідок
ОСОБА_12 є другом обвинуваченого та його
дружини, свідки ОСОБА_17, ОСОБА_14, ОСОБА_29
- друзями дружини обвинуваченого, тому
їх показання направлені на пом'якшення
відповідальності ОСОБА_1

Показання потерпілого ОСОБА_3, свідків
ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_19, ОСОБА_28,
ОСОБА_15, ОСОБА_7, ОСОБА_21 є логічними,
послідовними, узгоджуються між собою
та з іншими доказами і відтворюють
реальну картину подій, які мали місце
між 31.08.2012 року. Підстав недовіряти цим
показанням суд не вбачає.

Показання обвинуваченого ОСОБА_1 суд
розцінює як неправдиві, оскільки вони
не узгоджуються з показаннями свідків,
допитаними у судовому засіданні, з
іншими доказами зібраними по справі.
Показання обвинуваченого надані з
метою уникнути кримінальної
відповідальності, та розцінює їх, як
спосіб захисту.

Дані, що містяться в протоколах
проведення слідчого експерименту від
07.02.2013 року (т.2 а.с. 12-23, 31-42), які
проводились за участю свідка ОСОБА_5 та
підозрюваного ОСОБА_1, суд до уваги не
приймає, оскільки вони ґрунтуються на
їхніх показаннях, які суд визнав
недостовірними, даними з метою
уникнення обвинуваченого від
кримінальної відповідальності. Також,
різняться відтворення свідком ОСОБА_5
(на фото №8 (т.2 а.с.22)) та підозрюваним
ОСОБА_1 (на фото №8 (т.2 а.с.40)) положення
обвинуваченого на потерпілому.

Дані, що містяться в протоколі
проведення слідчого експерименту від
07.02.2013 року (т.2 а.с. 54-65) за участю ОСОБА_29,
в протоколі проведення слідчого
експерименту від 07.02.2013 року (т.2 а.с. 57-82)
за участю свідка ОСОБА_12, в протоколі
проведення слідчого експерименту від
07.02.2013 року (т.2 а.с. 105-113) за участю
ОСОБА_6, суд до уваги не приймає,
оскільки вони ґрунтуються на їх
показаннях, які суд визнав
недостовірними.

Дані, що містяться в протоколі
проведення слідчого експерименту від
15.01.2013 року (т.2 а.с. 66-82), який проводився
за участю свідка ОСОБА_12, суд до уваги
не приймає також з тих підстав, що на
слідчому експерименті ОСОБА_12
зазначав, звідки йшов ОСОБА_1 він не
знає. Бачив ОСОБА_1 біля пісочниці,
спочатку не зрозумів, що це він, а
зрозумів, коли вже бійка почалась.
Потерпілий підійшов до ОСОБА_1. Як-то
там напевно махнув. Бачив як впав
потерпілий на витягнуту ліву руку
вперед (т.2 а.с.74-75). З вказаного
експерименту вбачається, що показання
свідка є неповними, ймовірними,
сприймав він ці події, сидячі на лавці,
свідок достовірно не бачив, що
потерпілий вдарив ОСОБА_1. Бачив тільки
як впав потерпілий на землю, однак
достовірно пояснити, чому впав - не
зміг. При одночасному допиті свідків
ОСОБА_7 та ОСОБА_12, останній зазначив, що
не бачив, щоб ОСОБА_1 бив ОСОБА_3, не
бачив, щоб ОСОБА_1 надівав наручники,
однак не виключає, що це справді могло
бути (т. 2 а.с.184). При одночасному допиті
потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_12,
останній зазначив, що йому здалось
здалеку, що ОСОБА_1 підійшов, хто почав
перший не знає. Здається, що потерпілий
впав на землю сам, він знаходився між
першим та другим під'їздом (т.2 а.с.181). В
судовому засіданні свідок вже поясняв,
що ОСОБА_3 в ході розмови з ОСОБА_1
вдарив правою рукою його в шию,
спробував ще раз лівою рукою вдарити,
однак не попав та впав вперед.

Посилання адвоката на те, що експертизу
було проведено в у відділенні, у якому
потерпілий знаходиться з завідувачем
експертизи у добрих відносинах, що
викликає у нього сумніви у
об'єктивності проведених експертиз, є
безпідставними, ніякими доказами не
підтверджено, ґрунтуються лише на
припущеннях сторони захисту.

Не заслуговують на увагу посилання
адвоката на те, що обвинувачений при
виникненні конфлікту був не при
виконанні службових обов'язків,
робочий час закінчився, тому відсутній
склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про міліцію»
в будь-який час та незалежно від
місцезнаходження працівник міліції
зобов'язаний захищати громадян і
громадський порядок, тобто перебуває
при виконанні службових обов'язків по
охороні громадського порядку в
будь-який час. Обвинувачений в
порушення вимог ст. ст. 12, 13 Закону
України «Про міліцію», які надають йому
право застосовувати заходи фізичного
впливу для припинення правопорушень,
подолання протидії законним вимогам
міліції, умисно завдав потерпілому без
усякої необхідності, без достатніх на
те підстав тілесні ушкодження, та в
порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про
міліцію», яка дає йому право
застосовувати спеціальні засоби для
припинення опору працівникові міліції
та іншим особам, без усякої
необхідності й не маючи на те права,
одягнув потерпілому, який не чинив йому
опору, на руки спеціальні засоби -
наручники.

Суд, оцінюючи зібрані докази, вважає, що
винуватість обвинуваченого ОСОБА_1 у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365
КК України, тобто перевищення
службових повноважень, що
супроводжувалося насильством та
застосуванням спеціальних засобів, -
доказана повністю, та за що, він повинен
нести покарання.

Як особистість ОСОБА_1 працездатний, не
судимий, за місцем проживання та
навчання характеризується позитивно, у
лікаря нарколога та психіатра на
обліку не перебуває, про що свідчать
дані паспорта, характеристики, її
свідчення (т. 1 а.с.72, т. 4 а.с.72-78,85-88).
Постановою Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 09.04.2013
року ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 172-2 КУпАп (Порушення обмежень
щодо використання службового
становища) (т. 4 а.с. 98-102). Після чого,
19.04.2013 року був звільнений з посади
помічника ДІМ СДІМ Комінтернівського
РВ ХМУ ГУ (т. 4 а.с.103)

Відповідно до ст. ст. 66,67 КК України,
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання, відсутні.

Призначаючи покарання ОСОБА_1, суд
враховує характер і ступінь суспільної
небезпеки скоєного, конкретні
обставини справи, вказані дані про
особу, відсутність обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання, суд
вважає, що він повинен нести покарання
у виді позбавленням волі з
позбавленням права обіймати посади в
правоохоронних органах зі штрафом,
однак знаходить його перевиховання
можливим без ізоляції від суспільства,
з відбуванням покарання на підставі ст.
75 КК України, що є необхідним і
достатнім для виправлення та
запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов потерпілого
задовольнити частково, у задоволенні
вимог щодо відшкодування майнової
шкоди у розмірі 1258 грн. пов'язані з
лікуванням - відмовити у зв'язку з їх
недоведеністю. Вимоги щодо
відшкодування двох мінімальних
заробітних плат підлягають частковому
задоволенню у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати за один
місяць у розмірі 1147 грн. з таких
підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1195 ЦК
України, фізична особа, яка завдала
шкоди ушкодженням здоров'я фізичній
особі, зобов'язана відшкодувати
потерпілому заробіток (дохід). У разі
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я фізичної особи, яка в момент
завдання шкоди не працювала, розмір
відшкодування визначається виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати.
Враховуючи, що потерпілому завдано
тілесні ушкодження середнього ступеня
тяжкості у виді перелому 6-7 ребер, 10.09.2012
року при огляді терапевтом встановлені
головні болі, запаморочення, слабкість,
болі в грудній клітині, рекомендовано
продовжити симптоматичне лікування,
контроль грудної клітини через 10 днів
(т. 1 а.с.21), тому суд вважає необхідним
стягнути завдану ушкодженням здоров'ю
шкоду за один місяць у розмірі
мінімальної заробітної плати 1147 грн.

Вимоги щодо стягнення моральної шкоди
підлягають частковому задоволенню у
розмірі, оскільки в результаті
завдання обвинуваченим тілесних
ушкоджень потерпілому у виді поламаних
ребер грудної клітини, потерпілий
відчував нервово-психологічні
переживання, змінився звичний для
нього ритм життя, в результаті чого
йому довелося докладати додаткові
зусилля для організації свого життя, що
призвело до негативних емоцій і
додатковим переживанням.

Запобіжний захід у виді особистого
зобов'язання, обраний ухвалою суду від
15.07.2013 року, припинився 11.09.2013 року,
після чого не обрався.

Судові витрати та речові докази по
справі - відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим
за ч. 2 ст. 365 КК України та призначити
покарання у виді позбавлення волі
строком на 4 (чотири) роки з
позбавленням права обіймати посади в
правоохоронних органах строком на 2
(два) роки та зі штрафом у розмірі 8500
(вісім тисяч п'ятсот) грн.

В силу ст. 75 КК України - звільнити
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування
основного виду покарання позбавлення
волі з випробуванням на 1 (один) рік.

В силу ст. 76 ч.1 п.4 КК України зобов'язати
періодично з'являтися для реєстрації в
органи кримінально - виконавчої
системи.

Запобіжний захід у виді особистого
зобов'язання, обраний ухвалою суду від
15.07.2013 року, припинився 11.09.2013 року,
після чого не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3
задовольнити частково. Стягнути з
ОСОБА_1 на його користь завдану шкоду
здоров'ю у розмірі 1147 (одна тисяча сто
сорок сім) грн., моральну шкоду у
розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

На вирок може бути подана апеляція
протягом тридцяти діб до апеляційного
суду Харківської області через
Київський районний суд г. Харкова.

Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому і прокурору. Учасники
судового провадження мають право
отримати копію вироку в суді. Копія
вироку не пізніше наступного дня після
його ухвалення надсилається учаснику
судового провадження, який не був
присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя
Золотарьова Л . І .