Справа № 402/958/14-к
В И Р О К
іменем України

12.11.2014м. Ульяновка

Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ульяновка кримінальне провадження № 80001184 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Синьки Ульяновського району, громадянки України, українки, з неповною середньою освітою, яка проживає АДРЕСА_1 , не заміжньої, яка має 2 дітей, яка не працює, така, що не має судимості,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 вчинила вбивство, вчинене з необережності. Кримінальне правопорушення вчинила за таких обставин:
16.12.2013 року біля 24 год. ОСОБА_4 у спальній кімнаті свого житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , годувала груддю свою дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Для цього, не передбачаючи можливості настання небезпечних наслідків, хоча повинна і могла їх передбачити, лягла на диван та положила дитину біля себе. При цьому заснула та накрила дитину своїм тілом і закрила дитині дихальні шляхи, від чого настала смерть дитини.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину визнала повністю, щиро покаялась у скоєному та пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у неї народилась дочка ОСОБА_5 . 16.12.2013 року біля 24 год. вона знаходилась у спальній кімнаті свого будинку за адресою АДРЕСА_1 . У цей час вирішила поготувати дитину груддю. Вирішила зробити це лежачі, так як втомилася. Про те, що може зашкодити дитині не подумала. При годуванні дитини заснула та накрила дитину своїм тілом. Прокинувшись побачила, що дитина не подає ознак життя. Почала надавати їй допомогу та викликала лікаря, однак це не допомогло дитина померла.
Враховуючи покази обвинуваченої, те, що вона не оспорює фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду відсутні сумніви в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченої, при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували.
Суд вважає, що дії обвинуваченої правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене з необережності, виходячи з таких міркувань:
Внаслідок вказаних дій обвинуваченої сталася смерть потерпілої. Між діями обвинуваченої та смертю потерпілої наявний прямий причинний зв`язок. У діях обвинуваченої щодо спричинення смерті потерпілій наявні ознаки злочинної необережності у вигляді злочинної недбалості (ч.3 ст.25 КК України). Суд дійшов цього висновку, виходячи з того, що, лягаючи у пізній час у втомленому стані та кладучи немовля біля себе і годуючи його груддю, обвинувачена могла і повинна була передбачати можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень дитині вагою свого тіла уві сні, однак не зробила цього.
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд, у відповідності з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин відноситься до категорії середньої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Суд приходить до висновку про щире каяття обвинуваченої у вчиненні злочину, виходячи з того, що обвинувачена визнала свою провину у вчиненні злочину, висловлює жаль з приводу вчиненого.
Суд приходить до висновку про активне сприяння обвинуваченої розкриттю злочину, виходячи з того, що вона надала органам досудового слідства допомогу в установленні невідомих їм обставин справи щодо вчинення нею вказаних вище дій.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, є вчинення злочину щодо малолітнього.
Характеризуючи особу обвинуваченої, суд враховує характеристику з місця проживання (а.с.96), згідно якої вона характеризується позитивно, є такою, що не має судимості, має на утриманні двох дітей.
З огляду на обставину, що обтяжує покарання, суд приходить до висновку, що покарання повинно бути у вигляді позбавлення волі.
Вирішуючи питання про те, чи повинна обвинувачена відбувати призначене покарання, суд враховує пом`якшуючі покарання обставини, наявність на утриманні обвинуваченої двох дітей та характеристику особи обвинуваченої суд вважає можливим її виправлення без відбування покарання та приймає рішення про звільнення її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75, КК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, 368,370, 371,373,374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначити їй покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю у один рік.
Згідно ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену такі обов`язки:
1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2)повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції;
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Ульяновський районний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1