У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого
- судді

Міщенка
С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і
Кліменко М.Р.,

за участю
прокурора

Брянцева
В.Л.,

потерпілої
представника потерпілої

ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 3 квітня 2007
року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції, касаційною скаргою захисника ОСОБА_3 та
засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 27
грудня 2006 року щодо ОСОБА_4.

Цим вироком

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця м. Москва, громадянина України, жителя м. Хмельницького, раніше не судимого,

засуджено:

- за ч. 1 ст. 115 КК України на 12
років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 і п. 1 ч. 2 ст.
115 КК України на 10 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України на 2
роки позбавлення волі.

За ч. 4 ст. 296 КК України
виправдано.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.

Постановлено стягнути із ОСОБА_5 на
користь потерпілої ОСОБА_1 на
відшкодування моральної шкоди - 80 000 грн, а на користь НДЕКЦ при УМВС України
у Хмельницькій області на відшкодування судових витрат - 144 грн. 12 коп.

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів за таких обставин.

15 серпня 2004 року близько 2 години він,
будучи у стані алкогольного сп'яніння, за кіоском, що розташований на зупинці
“Юність” по вулиці Кам'янецькій у м. Хмельницькому, на ґрунті особистих
неприязних стосунків під час сварки з ОСОБА_6 , яка переросла у бійку, з метою
вбивства останнього, умисно наніс йому щонайменше вісім ударів ножем в черевну
порожнину, грудну клітку, внаслідок чого потерпілий помер. Після вчинення вбивства ОСОБА_6 ОСОБА_5 вчинив замах на
вбивство ОСОБА_7, який намагався
припинити його злочинні дії. З цією метою ОСОБА_5 умисно наніс ОСОБА_7 три
удари ножем у грудну клітку, шию, черевну порожнину, а потім вистрелив у нього із обрізу мисливської
рушниці, спричинивши потерпілому поранення лівого плеча та правого передпліччя.
Однак свій умисел ОСОБА_5 на позбавлення життя ОСОБА_7 не довів до кінця з причин, які не
залежали від його волі, оскільки з ствола обрізу випав другий набій, чим
скористався потерпілий і втік з місця події.

Також ОСОБА_5 з весни 2003 року по
15 серпня 2004 року незаконно зберігав та носив при собі обріз мисливської рушниці
без передбаченого законом дозволу.

За обвинуваченням за ч.4 ст.296 КК
України - в грубому порушенні громадського порядку, пов'язаному із
застосуванням вогнепальної зброї, ОСОБА_5 виправдано за відсутністю в його діях
складу цього злочину, оскільки домінуючим мотивом його дій була особиста
неприязнь, а не хуліганство.

У касаційному поданні прокурор, не
оспорюючи висновки суду про обґрунтованість виправдання за ч. 4 ст.296 КК
України та доведеність винуватості
засудженого в умисному вбивстві ОСОБА_6, замаху на умисне вбивство ОСОБА_7 і
незаконному поводженні зі зброєю й правильність кваліфікації його дій, просить
вирок суду щодо ОСОБА_5 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд
внаслідок м'якості призначеного засудженому покарання та у зв'язку з істотним
порушенням кримінально-процесуального закону. Як зазначається в поданні, ці
порушення полягають в тому, що в мотивувальній частині вироку за епізодом
замаху на вбивство потерпілого ОСОБА_7 викладено склади злочинів, передбачених
ч.2 ст.15 і п.п. 8,13 ч. 2 ст.115 КК України, а не ч.2 ст.15 і п.1 ч.2 ст. 115
КК України. Крім того, у вироку не знайшло свого відображення наявність однієї
з кваліфікуючих ознак незаконного поводження зі зброєю - придбання вогнепальної
зброї ОСОБА_5 у невстановленої особи.

У касаційних скаргах:

- захисники ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
посилаючись на те, щозасуджений діяв в межах необхідної оборони, захищаючись
від вчиненого на нього нападу потерпілих, просить вирок щодо ОСОБА_5 скасувати,
а справу закрити за відсутністю в його діях
складу злочину;

- засуджений ОСОБА_5 висловив аналогічні прохання та
доводи.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, пояснення
прокурора на підтримання касаційного подання, думку потерпілої ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про
необхідність задоволення касаційного подання прокурора з підстав м'якості
призначеного засудженому покарання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
наведені у поданні та скаргах доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи,
протоколу судового засідання, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні ним злочинів за
обставин, що виписані у вироку суду, - доведена. Приведені з цього приводу
висновки суду - вмотивовані і колегією суддів під сумнів не ставляться.

У судовому засіданні ОСОБА_5
визнав, що саме його діями була заподіяна смерть потерпілому Вітряку В., а
ОСОБА_7 - ножові та вогнепальні поранення.

Доводи касаційних скарг, що ці дії
ОСОБА_5 вчинив при перевищенні меж необхідної оборони, спростовуються
показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що
коли він з ОСОБА_6 поблизу бару пили пиво, за їх столик підсів
засуджений, і вони пригостили його
пивом та розмовляли з ним. Потім ОСОБА_5
запропонував піти разом до його знайомої, щоб
також пригостити їх пивом. По дорозі ОСОБА_1 із засудженим про щось розмовляли, але змісту їх
розмови він не чув. Коли вони прийшли до кіоску, продавець відмовилась дати
засудженому пиво в борг. Тому він сам купив
пиво, і ОСОБА_1 з ОСОБА_5
зайшли за кіоск. Через деякий він побачив, що
між ними почалась бійка. З наміром її припинити він підбіг до них. Тоді
засуджений став наносити йому удари
ножем в шию та інші місця. Захищаючись, він наносив ОСОБА_5 удари кулаками різні частини тіла. Коли з рук засудженого
випав ніж, він нахилився до ОСОБА_6, який лежав на землі. В цей час ОСОБА_5
вистрелив в нього - ОСОБА_7

Показання потерпілого були
послідовними, відповідають іншим об'єктивним доказам, які належно перевірені
судом і змістовно наведені у вироку.

Зокрема вони відповідають даним,
які містяться у протоколах огляду місця події, відтворення обстановки і
обставин події, висновках судово-медичних експертиз про кількість, характер та
локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Крім того, доводи засудженого про
те, що потерпілі били його уже в той час, коли вони підійшли за пивом до кіска,
спростовані показаннями свідка ОСОБА_8, яка стверджувала, що не бачила того,
щоб потерпілі ображали чи били ОСОБА_5 за вказаних останнім обставин. Натомість
цей свідок послідовно давала показання, що невдовзі після того, як ОСОБА_9 придбав у неї пиво, останній підбіг
до її кіоску з проханням викликати швидку медичну допомогу та працівників
міліції, пояснюючи, що його та друга “підрізали”. Ці показання також
узгоджуються з показаннями ОСОБА_7, що неправомірними були дії засудженого, а
не потерпілих.

За таких обставин вважати,
щоОСОБА_9 обмовив засудженого, суд
підстав не мав. Тому зазначені показання потерпілого суд обґрунтовано визнав
такими, що відповідають дійсності, і поклав їх в основу вироку.

Враховуючи викладене, немає підстав
вважати, що ОСОБА_5 діяв у стані необхідної оборони і не мав умислу на вбивство
потерпілих, а тому доводи касаційних скарг захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
засудженого ОСОБА_5 є безпідставними.

Колегія суддів вважає
безпідставними і доводи прокурора про те, умисел ОСОБА_5 був направлений на
вбивство відразу двох осіб, але суд, правильно кваліфікувавши його дії, невірно
виклав в установчій частині вироку фактичні обставини справи, зазначивши про
вбивство ОСОБА_5 потерпілого ОСОБА_6, а після цього виникнення у нього умислу і
на вбивство ОСОБА_7, яке не було доведено до кінця з причин, що не залежали від
його волі.

Як видно з матеріалів справи,
послідовних показань потерпілого ОСОБА_7,
після купівлі пива в кіоску він побачив, як за кіоском між ОСОБА_5
і ОСОБА_6 виникла бійка. З наміром її
припинити він підбіг до них, але в цей час ОСОБА_5 став наносити йому удари
ножем, а потім вистрелив в нього з вогнепальної зброї. За таких обставин
убачається, що умисел на вбивство ОСОБА_7 виник у ОСОБА_5 після вчинення ним
протиправних дій щодо ОСОБА_6

Ураховуючи викладене, суд правильно
встановив фактичні обставини справи, але дав діям ОСОБА_5 невірну юридичну
оцінку. Тому дії засудженого підлягають перекваліфікації з ч.2 ст.15 і п.1 ч.2
ст.115 на ч.2 ст.15 і п.13 ч.2 ст.115 КК України, оскільки ОСОБА_5 спочатку
вчинив умисне вбивство ОСОБА_6 і, будучи особою, яка вчинила умисне вбивство,
здійснила замах на умисне вбивство
ОСОБА_7, яке не довела до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Та обставина, що у вироку суду не знайшло свого відображення
наявність одного зі складів незаконного поводження зі зброєю - придбання
вогнепальної зброї ОСОБА_5 у невстановленої особи, не вплинуло на правильність
кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263 КК України, а тому цей довід касаційного
подання прокурора не може бути підставою для скасування вироку суду.

Висновок суду, що ОСОБА_5 є
обмежено осудною особою, відповідає висновку повторної стаціонарної комісійної
судово-психіатричної експертизи, є правильним і не ставиться під сумнів в
касаційному поданні прокурора та касаційних скаргах .

Відповідно до ч.2 ст. 20 КК України
визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання.
Тому суд урахував цю обставину як пом'якшуючу покарання ОСОБА_5 З огляду на це, колегія суддів не
погоджується з доводами касаційного подання, що призначене ОСОБА_5 покарання у
виді позбавлення волі строком на 12 років є м'яким.

Покарання засудженому призначено у
відповідності до вимог ст. 65 КК України в межах санкцій статей КК України, за
якими його засуджено, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, даних про його
особу та обставин, які обтяжують й пом'якшують покарання, конкретизувавши та
змістовно навівши ці дані у вироку. З огляду на викладене, суд призначив
ОСОБА_5 покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення і
попередження нових злочинів.

Рішення суду щодо цивільного позову
прийнято з дотриманням вимог чинного закону, належно вмотивовано і є
правильним.

Ураховуючи наведене та керуючись
ст. ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційні скарги захисників
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Касаційне подання прокурора, який
брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок апеляційного суду
Хмельницької області від 27 грудня 2006 року щодо ОСОБА_5 змінити:
перекваліфікувати його дії із ч.2 ст. 15 і п.1 ч.2 ст.115 КК України на ч.2
ст.15 і п. 13 ч.2 ст. 115 КК України, призначивши ОСОБА_5 за цим законом
покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

На підставі ст.70 КК України за
сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 і п.13 ч.2 ст. 115, ч.1
ст. 263 КК України, ОСОБА_5 визначити остаточне покарання у виді позбавлення
волі строком на 12 років.

У решті зазначений вирок залишити
без зміни.

Судді

Міщенко
С.М. Кліменко М.Р. Глос Л.Ф.

Глос Л.Ф. Паневін
В.О. Вус С.М.