Справа № 591/973/14-к Провадження № 1-кс/591/182/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В :
Слідчий та прокурор скаргу не визнали, зазначивши, що перевірка за заявами про вчинені злочини проведена належним чином, в повному обсязі, факти, наведені в заявах не підтвердились, а працівники міліції при затриманні наведених осіб діяли в межах законодавства. Крім того, факти, по яких проводилась перевірка вже були предметом дослідження суду при оскарженні постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом застосування недозволених методів дізнання та досудового слідства до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Тому, в зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю, в задоволенні скарги просили відмовити.
По-перше, слід зазначити про те, що, оскільки органами досудового розслідування не надано суду доказів дати отримання скаржниками копії оскаржуваної постанови, ніж зазначена ними, тому у суду відсутні підстави вважати скаргу поданою поза межами строків, встановлених ч. 1 ст. 304 КПК України.
По-друге, судом встановлено, що на виконання ухвал слідчих суддів Зарічного районного суду м. Суми від 02 та 05 вересня 2013 року до ЄРДР внесено відомості за фактом незаконного затримання працівниками правоохоронних органів з 23.30 год. 12 серпня 2009 року по 17.30 год. 13 серпня 2009 року ОСОБА_7 та з 01.30 год. по 18.30 год. 13 серпня 2009 року ОСОБА_8 , а також викрадення працівниками міліції мобільного телефону «Нокіа», що належав ОСОБА_8 , з визначенням попередньої правової кваліфікації діянь ч. 1 ст. 365 КК України.
Ч. 2 ст. 9 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна містити, зокрема, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування.
За приписами наведених норм, мотиви прийняття рішення повинні ґрунтуватися на доказах, отриманих в межах розслідуємого кримінального провадження.
Проте, з досліджених судом наданих матеріалів кримінального провадження встановлено, що в них відсутні докази, на які слідчий посилається як на обґрунтування прийнятого рішення, а саме відсутня роздруківка про телефонні з`єднання номеру та по «імей» зниклого телефона, з прив`язкою до базових станцій, хоча посилання на це міститься в оскаржуваній постанові.
Висновки слідчого стосовно наведених обставин ґрунтуються на неперевірених ним відомостях, отриманих від працівників правоохоронних органів, проте, ним особисто в межах розслідуваного кримінального провадження на перевірку телефонних з`єднань зниклого телефону та номеру мобільного оператора, що перебував в ньому, не було проведено жодної слідчої чи процесуальної дії.
Також слідчим не перевірявся вихід, час та фіксація в мережі зниклого мобільного телефону в період затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і після цього, як і не проведено жодної дії спрямованої на встановлення всіх свідків та очевидців затримання наведених осіб та їх допиту, наявності або відсутності у ОСОБА_8 зниклого мобільного телефона, його «імей» та номеру оператора зв`язку, що був у ньому.
Крім того, слідчим залишилась не перевіреним інформація стосовно пояснень ОСОБА_9 , наданих ним в судовому засіданні 24 вересня 2013 року в Ковпаківському районному суді м. Суми відносно того, що він нібито підтвердив наявність мобільного телефону у ОСОБА_8 в момент його затримання.
Слід зазначити і про те, що постанова слідчого містить посилання на матеріали первинної перевірки по раніше поданих скаржниками заявах стосовно незаконного затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Разом з цим, докази тому, що саме по цих заявлених фактах (часу незаконного затримання згідно заяв про злочини) було проведено перевірку і саме по цих фактах прийняте процесуальне рішення в порядку КПК України 1960 року, надані суду матеріали кримінального провадження не містять, як і не було долучено до матеріалів справи навіть заяв про злочини, з якими скаржники звертались до прокуратури і по яких судом було зобов`язано внести відомості до ЄРДР 02 та 05 вересня 2013 року.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що до матеріалів кримінального провадження долучено відмовний матеріал, як доказ обґрунтованості прийнятого слідчим рішення про закриття кримінального провадження, але в самому провадженні відсутні докази цьому, зокрема, немає жодного процесуального документа слідчого, що свідчив би про це.
З наведених підстав, на думку суду, постанова слідчого про закриття кримінального провадження є незаконною, такою, що не містить достатніх мотивів прийнятого рішення, а тому суперечить ч. 2 ст. 9, ч. 5 ст. 110 КПК України і підлягає скасуванню.
Таким чином, скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а постанову від 31 січня 2014 року про закриття кримінального провадження належить скасувати.
Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що під час проведення досудового розслідування, прокурор, слідчий зобов`язані вжити і інших встановлених законом заходів, щодо повного, всестороннього, об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального провадження, а також усунення суперечностей в ньому.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 303-307 КПК України, слідчий суддя
Скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.
Про прийняте рішення повідомити прокурора, скаржників та слідчого.
Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя ОСОБА_1