Справа № 638/2016/15 к
Провадження №1 кс/638/392/15
УХВАЛА
Іменем України
25 червня 2015 року м. Харків
Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, внесене у кримінальному провадженні № 0000374 від 04 листопада 2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України, клопотання слідчого війскової прокуратури Харківського гарнізону Центрального регіону України юриста 3 класу ОСОБА_6 , погодженого з старшим прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зміїв Харківської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, розлученого, раніше не судимого, солдата, кулеметника 2-го механізованого відділення 2-го механізованого взводу 2-ої механізованої роти 1-го механізованого батальйону НОМЕР_1 окремої механізованої бригади НОМЕР_2 гвардійського армійського корпусу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 - у теперішній час військова частина польова пошта НОМЕР_4 ), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , призваний на військову службу 01.08.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_3 під час часткової мобілізації на особливий період,
ВСТАНОВИВ:
17.02.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону майора юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому він просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Дане клопотання слідчий обґрунтовує тим, що в провадженні військової прокуратури Харківського гарнізону Центрального регіону України знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000374 від 04 листопада 2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира вказаної військової частини від 01.08.2014 року за №155 рядового ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 на усі види забезпечення; та з цього числа справи та посаду він прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Відповідно до вимог ст. 11 Закону України Про Збройні Сили України, ст.ст. 1, 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 2, 9, 11, 16, 125, 126, 130,216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України.
У порушення вищевказаних вимог законодавства України ОСОБА_5 за попередньою змовою з військовослужбовцями цієї ж військової частини: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою ухилитись від виконання обов`язків військової служби, вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити військову частину НОМЕР_3 , а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовувати на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Реалізуючи злочинний умисел, направлений на ухилення від виконання обов`язків військової служби шляхом самовільного залишення зазначеної військової частини, військовослужбовець Збройних Сил України, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою ухилитись від виконання обов`язків військової служби, у порушення вимог ст. 11 Закону України Про Збройні Сили України, ст.ст. 1, 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 2, 9, 11, 16, 125, 126, 130,216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, без поважних причин, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, 12.10.2014 діючи за попередньою змовою із вказаними вище військовослужбовцями, самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та до теперішнього часу у вказану військову частину не повернувся, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби.
За даним фактом 04 листопада 2014 року було розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 408 КК України.
Військовою прокуратурою Харківського гарнізону Центрального регіону України прийнято процесуальне рішення про повідомлення про підозру ОСОБА_5 , який своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини, з метою ухилитися від військової служби, за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді триманні під вартою.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки воно є надто суворим та є таким, що не підтверджується матеріалами справи.
Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання. Він пояснив, що не буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а запропонований запобіжний захід є надто суворим для вчиненого діяння.
Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
За ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Зі змісту ст. 178 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
За п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
ОСОБА_5 раніше не судимий, йому не повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, до кримінальної або іншої відповідальності не притягувався.
Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, приходжу до висновку, що клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою не знайшло своєї доведеності в судовому засіданні, є таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому не підлягає задоволенню.
Прокурор не довів наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, але надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий та прокурор, а тому слідчий суддя приходить до висновку про те, що відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України є підстави застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашній арешт.
На підставі викладено та керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого війскової прокуратури Харківського гарнізону Центрального регіону України юриста 3 класу ОСОБА_6 , погодженого з старшим прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зміїв Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, раніше не судимого, солдата (військова частина НОМЕР_3 - у теперішній час військова частина польова пошта НОМЕР_4 ), заборонивши підозрюваному залишати територію військової частини НОМЕР_4 цілодобово, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 з`являтися за кожною вимогою суду чи іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на ОСОБА_5 на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:
не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;
утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.
Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Строк дії ухвали визначити до 24 серпня 2015 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: