Єдиний унікальний номер 725/3536/15-к
Номер провадження 1-кп/725/151/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.07.2015 Першотравневий районний суд м.Чернівців
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000776, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого: останній раз: 10.10.2007 року Першотравневим районним судом м.Чернівці за ст.289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 16.01.2012 року по відбуттю покарання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.3 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 у травні 2015 року вчинив умисні кримінальні правопорушення при наступних обставинах:
Так, 24.05.2015 року ОСОБА_4 , переслідуючи мету заволодіння чужим майном шляхом обману, перебуваючи біля приміщення, що належить ОСОБА_5 , розташованого за адресою АДРЕСА_2 , де увійшовши в довіру до ОСОБА_5 , під приводом використання музичної техніки, належної ОСОБА_5 , отримав у тимчасове користування: синтезатор «Yamaha PSR S900», вартістю 25000 гривень; мікшерний пульт «SHOW XM-12D», вартістю 4000 гривень; підсилювач «Behringer EP 2500», вартістю 5200 гривень; підсилювач «PARK AUDIO VX 1800», вартістю 5000 гривень; мікрофон «SHURE Bete 58 A», вартістю 2500 гривень; акустична система BEYMA, вартістю 3000 гривень; стійка мікрофонна, вартістю 200 гривень; стійка під синтезатор, вартістю 400 гривень; трансформатор напруги, вартістю 200 гривень.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 шкоди на загальну суму 48000 гривень.
В подальшому, ОСОБА_4 в кінці травня 2015 року, перебуваючи по АДРЕСА_3 , діючи умисно та переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, з метою таємного викрадення чужого майна, переконавшись у відсутності власника та сторонніх осіб, проник до прибудови розташованої на подвір`ї будинку, що належить ОСОБА_6 , звідки таємно викрав: перфоратор марки «Hilti TE-5», вартістю 9000 гривень; лен точну шліфувальну машину марки «Makita 9910», вартістю 4000 гривень; вібраційну машину марки «Makita BO 3700», вартістю 2000 гривень; фен промисловий марки «BOSCH PHG 530-2», вартістю 1200 гривень; болгарку марки «DWT 125 m», вартістю 1300 гривень; електрорубанок марки «BLAU CRAFT BEH 600», вартістю 1100 гривень. Після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 18600 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкриміновах злочинах визнав повністю та суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах, у вказаних місцях та у вказаний час він вчинив умисні корисливі злочини. У вчиненому щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що наприкінці травня 2015 року ОСОБА_4 позичив у нього в тимчасове користування музичну техніку, яку добровільно не повертав. На даний час музичну апаратуру йому повернуто частково. Заявлений цивільний позов у розмірі 14000 гривень підтримав.

Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що в кінці травня 2015 року з добудови до будинку, де він проживає, були викрадені його інструменти.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового слідства правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.185 ч.3 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Крім того, вірною є кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 і за ч.1 ст.190 КК України, оскільки в судовому засіданні встановлено, що він вчинив шахрайство за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень: те, що злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України відноситься до тяжких, а злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України до злочинів невеликої тяжкості, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий, по місцю проживання характеризується позитивно.

Суд враховує, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та частково відшкодував заподіяну злочинами шкоду.

Наведені обставини суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення злочину повторно.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілих осіб, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість обрання обвинуваченому покарання в межах санкцій статей обвинувачення.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Також, суд, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції, суд вважає, що ступінь небезпечності ОСОБА_4 для суспільства перевищує положення принципу поваги до особистої свободи, а тому суд не вбачає підстав для застосування ст. 69, 75 КК України.
Таку міру суд вважає необхідною не тільки для покарання ОСОБА_4 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
Щодо заявленого цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положеннями ч.1 ст.56 КПК України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» №3 від 31.03.1989 року, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Як вбачається з пред`явленого цивільного позову, ОСОБА_5 звернувся до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином у розмірі 3000 гривень та завданої майнової шкоди у розмірі 14000 гривень, при цьому посилався на те, що це вартість двох підсилювачів, валізи з шнурами, переносок та під`єднання до апаратури, а також здійснені ним виплати за інструмент з ломбарду на суму 1494 гривні.

Разом із тим, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів на підтвердження заволодіння обвинуваченим валізою з шнурами, переносками та під`єднанням до апаратури, вартістю 1500 гривень, а тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_5 в цій частині необґрунтований та задоволенню не підлягає.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди, суд враховує роз`яснення надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» п.9, відповідно до яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди просить стягнути з ОСОБА_4 3000 гривень, посилаючись на те, що йому було заподіяно майнову шкоду у розмірі 14000 гривень.

Вирішуючи питання про розмір завданої моральної шкоди, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 3000 гривень, заявлений потерпілим є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також є не доведеним у такому розмірі та приходить до висновку, що розмір моральної шкоди необхідно зменшити до 500 гривень, як такий що відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 484 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.3 ст.185 КК України і за їх вчинення призначити йому покарання:

-за ст.190 ч.1 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

-за ст.185 ч.3 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_4 залишити обрану у вигляді домашнього арешту.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково, стягнувши з засудженого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди 11694 грн. 00 коп. та 500 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Речові докази: два музичних мікрофони марки «SHURE Bete 58 A» та два кабелі до них; мікшерний пульт «SHOW XM-12D» з кабелями до нього; синтезатор «Yamaha PSR S900»; металева стійка мікрофонна; металева стійка під синтезатор; трансформатор напруги сірого кольору; дві колонки сірого кольору акустичної системи «BEYMA», які передані на зберігання до камери схову Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Речові докази: перфоратор марки «Hilti TE-5»; ленточна шліфувальна машина марки «Makita 9910»; вібраційну машину марки «Makita BO 3700»; фен промисловий марки «BOSCH PHG 530-2»; болгарка марки «DWT 125 m»; електрорубанок марки «BLAU CRAFT BEH 600», які передані на зберігання до камери схову Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області повернути потерпілому ОСОБА_6 .
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1