№707/148/15-к
Вирок
Іменем України
05 лютого 2015 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

провівши в залі суду відкрите підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000023, за яким обвинувачується ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Плоске Смілянського району Черкаської області, громадянин України, українець, освіта середня, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ :

29.10.2013 року до Черкаського районного суду Черкаської області від Військової прокуратури Черкаського гарнізону надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

28.01.2015 року між Військовим прокурором Черкаського гарнізону ОСОБА_3 , та підозрюваним ОСОБА_4 , було укладено угоду про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом.

З угоди про визнання винуватості від 28.01.2015 року слідує, що ОСОБА_4 являючись військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні прапорщика, призваним на військову службу під час мобілізації згідно із Указом Президента України №607/2014 від 21.07.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1595-VII від 22.07.2014 року, 06.09.2014 року біля 06год. 00хв., під час перебування відповідно до бойового розпорядження керівника сектору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №1 від 04.09.2014 року у складі підрозділу у розпорядженні командування військової частини НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, самовільно без дозволу командування залишив підрозділ за місцем дислокації військової частини НОМЕР_2 в районі сектору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в адміністративних межах Донецької і Луганської областей та вказану частину і направився до місця проживання своєї дружини, надалі постійно перебував у с. Білозір`я Черкаського району Черкаської області та за місцем свого проживання у м. Сміла Черкаської області, офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 25.12.2014 року, тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе.

Відповідно до умов згаданої угоди, прокурор та підозрюваний у кримінальному провадженні дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 за ч.3 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Підозрюваний ОСОБА_4 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено, що враховуючи ступінь та характер сприяння ОСОБА_4 у проведенні кримінального провадження щодо нього, з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, особу ОСОБА_4 , який злочини вчинив вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та ні в чому протиправному помічений не був, тобто наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, характер і тяжкість обвинувачення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, а також в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, керуючись ст.ст.60, 65, 69 Кримінального кодексу України сторони узгодили, що у даному випадку необхідно перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст.407 ч.3 КК України, та призначити ОСОБА_4 основне покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці з відбуванням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_2 .

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ч. 2 ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором. та підозрюваним

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), а тому ці його дії кваліфікує за ч.3 ст.407 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу необхідно змінити з особистого зобов`язання на тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_2 , взявши його під варту в залі судового засідання.

Початок відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття його під варту в залі судового засідання.
Процесуальних витрат по справі немає. Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.368, 370-371, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25.01.2015 року між військовим прокурором Черкаського Гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000023.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу змінити з особистого зобов`язання на тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_2 , взявши його під варту в залі судового засідання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття його під варту.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1