У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7,
суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9,
при секретарі судового засідання за участю прокурора ОСОБА_10, ОСОБА_11,

розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора Запорізької області на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6

Цим вироком, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Запоріжжя, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2014 року за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді 150 годин громадських робіт,

засуджено за ч. 2 ст. 389 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі статей 71, 72 КК за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2014 року, ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 10 днів.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку терміном 2 роки та з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_6, щодо якого вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2014 року набрав законної сили 27 березня 2014 року, був повідомлений 03 червня 2014 року про те, що згідно з ст. 37 Кримінально виконавчого кодексу України він зобов'язаний додержуватися встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, працювати на визначеному об'єкті і відпрацьовувати встановлений вироком суду строк громадських робіт. Однак ОСОБА_6 ухилився від відбування громадських робіт, умисно не з'явився до Хортицького територіального відділення МКП «Основаніє», а саме до дільниці № 50, та станом на 27 серпня 2014 року не відпрацював жодної години.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування судових рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції внаслідок істотного порушення кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор зазначає, що суд при звільненні винного від відбування покарання з випробуванням недостатньо врахував дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, після чого вчинив суспільно небезпечне діяння, не розкаявся. Прокурор вказує, що суд апеляційної інстанції не навів належних мотивів на спростування доводів апеляції прокурора, а тому ухвала цього суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК та є необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 та кваліфікація його дій у касаційному порядку не оскаржуються. Відповідно до вимог ст. 433 КПК при розгляді доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Відповідно до вимог ст. 65 КК при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Цих вимог закону апеляційним судом не дотримано.

Місцевий суд, обгрунтовуючи рішення про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, урахував, що обвинувачений раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся, що є обставиною, яка пом'якшує покарання.

Суд апеляційної інстанції погодився з таким рішенням місцевого суду, вказавши на те, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення винуватого та попередження вчинення нових злочинів.

З цими висновками судів колегія суддів не погоджується.

Так, як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 ухилявся від призначеного покарання за вироком суду у виді громадських робіт та вчинив новий злочин.

Наведене свідчить про те, що покарання призначене засудженому за попереднім вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого14 року у виді громадських робіт не досягло своєї мети по виправленню ОСОБА_6 та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Ці обставини апеляційний суд не врахував і безпідставно відмовив у задоволенні апеляції прокурора про скасування вироку місцевого суду в частині застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК.

Крім того суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляцію прокурора без задоволення, не навів в ухвалі переконливих мотивів, чому вважає призначене місцевим судом покарання у виді обмеження волі співмірним вчиненому ОСОБА_6 протиправному діянню та даним про його особу за наявності іншого альтернативного виду покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 389 КК.

Виходячи з наведеного, враховуючи те, що в апеляції прокурором ставилося питання про скасування вироку місцевого суду і постановлення судом апеляційної інстанції свого вироку, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою й вмотивованою, тому вона підлягає скасуванню на підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

При новому судовому розгляді суду необхідно усунути зазначені недоліки, врахувати доводи, викладені в касаційній скарзі прокурора, і за умови підтвердження обсягу обвинувачення, звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання на підставі ст. 75 КК слід вважати неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9