У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України у складі:

головуючого - Синявського О.Г.

суддів - Нікітіна Ю.І., Пекного С.Д.

за участю прокурора - Саленка І.В.

розглянула в судовому засіданні 23 січня
2007 р. у м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня
2005 р.

ОСОБА_1, 1963 року народження, громадянина України, несудимого
відповідно до ст. 55 КК України,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК
України на 3 роки позбавлення волі, за ч. 4 ст. 186 КК України на 7 років
позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
остаточно на 7 років позбавлення волі;

ОСОБА_2, 1969 року народження, громадянина України, раніше
судимого за вироком Ржищівського міського суду Київської області від 28 липня
1999 р. за сукупністю злочинів, передбачених ч. 4 ст. 81, ч. 1 ст. 194 КК
України, на 5 років позбавлення волі, ухвалою Бориспільського районного суду
Київської області від 5 жовтня 2001 р. його дії перекваліфіковано з ч. 4 ст. 81
КК України 1960 р. на ч. 4 ст. 185 КК України 2001 р., звільненого 28 вересня
2002 р. умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 29 днів,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК
України на 3 роки позбавлення волі, за ч. 4 ст. 186 КК України на 7 років 6
місяців позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднано невідбуту
частину покарання за попереднім вироком і за сукупністю вироків призначене
остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути із засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на
користь:

-
відділу освіти Березанської міської ради Київської області 36 320 грн. 15 коп.;

-
ТОВ “Михайлівське” 10 775 грн.;

-
СВК “Розаліївський” 7 709 грн. 36 коп.;

-
ЗОШ с. В. Стави 25 542 грн. 25 коп.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 6 липня 2005р. вирок в
частині вирішення цивільного позову змінено: постановлено стягнути з ОСОБА_2 на
користь відділу освіти Березанської міської ради Київської області 36 320 грн.
15 коп. В решті вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні ними таких злочинів.

24 січня 2004 р. ОСОБА_2 із двома невстановленими слідством особами за
викладених у вироку обставин проникли у приміщення навчально-виховного
комплексу Березанської ЗОШ № 3 на вул. Кірова, 110, де із застосуванням до
сторожа ОСОБА_3 насильства, яке не було небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, та з погрозою застосування такого насильства відкрито викрали зі
школи майно, заподіявши відділу освіти Березанської міської ради шкоду у
великих розмірах на суму 36 320 грн. 15 коп.

18 березня 2004 р., приблизно о 23 год., ОСОБА_1 за попередньою змовою з
ОСОБА_2 проникли у приміщення контори ТОВ “Михайлівське” на вул. Польовій, № 1
у с. Михайлівка Білоцерківського району, де таємно викрали належне товариству
майно на суму 10 476 грн. та пошкодили два дверних замки на суму 175 грн. і
дверне полотно на суму 124 грн., заподіявши товариству значну шкоду на загальну
суму 10 775 грн.

19 березня 2004 р., приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_1 за попередньою
змовою з ОСОБА_2 шляхом пошкодження металопластикового вікна вартістю 1 200
грн. проникли у приміщення контори СВК “Розаліївський” на вул. Кірова, № 71Б
у с. Розаліївка Білоцерківського району, де таємно викрали належне СВК майно на
суму 6 509 грн. 36 коп., заподіявши СВК значну шкоду на загальну суму 7 709
грн. 36 коп.

5 квітня 2004 р., приблизно о 24 год., ОСОБА_1 за попередньою змовою з
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проникли у приміщення ЗОШ на вул. Щорса у с. В. Стави
Васильківського району, де із застосуванням до сторожа ОСОБА_5 насильства, яке
не було небезпечним для його життя чи здоров'я, та з погрозою застосування
такого насильства відкрито викрали належне школі майно, заподіявши шкоду у
великих розмірах на суму 28 992 грн. 25 коп.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 посилається на те, що на досудовому
слідстві до нього застосовувалися недозволені заходи, досудове та судове
слідство у справі проведено неповно й однобічно, з порушенням його права на
захист та інших вимог кримінально-процесуального закону, а висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи і не підтверджені зібраними у ній
доказами, яким суд не дав належної оцінки і внаслідок цього неправильно
застосував кримінальний закон, він не вчиняв крадіжок майна у с. Михайлівка та
с. Розаліївка, вважає, що у с. В. Стави вчинив не грабіж, а крадіжку. Крім того
зазначає, що перебіг судового процесу не фіксувався технічними засобами. Також
вказує, що апеляційний суд при розгляді справи не перевірив належним чином усіх
доводів, що були наведені в його апеляції, та не усунув допущених судом першої
інстанції недоліків.

Порушує питання про скасування постановлених щодо нього судових рішень та
направлення справи на нове розслідування.

Заслухавши доповідача, прокурора, який визнав за необхідне в порядку ст.
395 КПК України змінити вирок, виключивши з нього вказівку суду про участь у
грабежі 5 квітня 2004 р. ОСОБА_4, щодо якого матеріали справи виділено в окреме
провадження, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного
суду щодо ОСОБА_1 та в порядку ст. 395 КПК України щодо ОСОБА_2 - скасуванню з
направленням справи на новий апеляційний розгляд з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що вона за апеляціями засуджених ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_6 була розглянута апеляційним судом, який
апеляції засуджених задовольнив частково, а апеляцію захисника залишив без
задоволення.

Відповідно до ст.377 КПК України в
ухвалі апеляційного суду має бути зазначено суть апеляції та докладні мотиви
прийнятого рішення. При залишенні апеляції без задоволення в ухвалі
апеляційного суду мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано
необгрунтованою.

Апеляційний суд такі вимоги закону
належним чином не виконав.

Зокрема, засуджений ОСОБА_1 в
апеляції наводив доводи про те, що досудове та судове слідство у справі
проведено неповно й однобічно, з порушенням його права на захист та інших вимог
кримінально-процесуального закону, а висновки суду про винність його у вчиненні
ним злочинів, за які його засуджено, обгрунтовані лише тими показаннями на
досудовому слідстві, якими він обмовив себе внаслідок застосування до нього
недозволених методів, судом не дано належної оцінки зібраним у справі доказам,
а також не з'ясовано та не взято до уваги ряд обставин, що мають істотне
значення для правильного вирішення справи. Крім того вказував, що перебіг судового процесу не фіксувався технічними засобами. Також зазначав,
що суд безпідставно стягнув солідарно з нього та засудженого ОСОБА_2 на користь
відділу освіти Березанської міської ради Київської області вказану у вироку
суму.

Порушував питання про скасування
вироку та направлення справи на додаткове розслідування.

Засуджений ОСОБА_2 та захисник
ОСОБА_6 в апеляціях посилалися на те, що на досудовому слідстві до засудженого
застосовувалися недозволені методи, досудове та судове слідство у справі
проведено неповно й однобічно, з порушенням права ОСОБА_2 на захист та інших
вимог кримінально-процесуального закону, кримінальну справу щодо останнього
сфальсифіковано, а висновки суду про винність його у вчиненні ним злочинів, за
які його засуджено, не відповідають фактичним обставинам справи і не
підтверджені зібраними у ній доказами, судом не з'ясовано та не взято до уваги
ряд обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Засуджений ОСОБА_2 порушував питання
про скасування вироку та направлення справи на додаткове розслідування, а
захисник просив про скасування вироку щодо ОСОБА_2 та закриття справи на
підставі ст. ст. 6 ч. 1 п. 2, 213 КПК України.

Матеріалами справи з'ясовано, що
апеляційний суд під час її розгляду в апеляційному порядку суті всіх зазначених
в апеляціях засуджених та захисника доводів в ухвалі не навів, їх ретельно не
перевірив і не проаналізував, відповіді на них не дав і свого рішення про залишення
апеляцій без задоволення належним чином не мотивував.

Апеляційним судом також не дано
оцінки тій обставині, що при розгляді справи суд першої інстанції у
мотивувальній частині вироку, котра містить визнане доведеним формулювання
обвинувачення засуджених у вчиненні ними злочинів, зазначив і конкретне
прізвище особи, справу щодо якої виділено в окреме провадження, за попередньою змовою з якою за висновком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 5 квітня 2004 р. вчинили
грабіж.

Виходячи з того, що ухвала
апеляційного суду постановлена з порушенням вимог кримінально-процесуального
закону, вона підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний
розгляд, під час якого зазначені вище недоліки необхідно усунути.

Що ж стосується наведених у
касаційній скарзі засудженого ОСОБА_1 доводів про необгрунтованість його
засудження, то вони підлягають перевірці при новому апеляційному розгляді
справи.

Керуючись ст.ст.394 - 396 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 6 липня 2005р. щодо ОСОБА_1
та в порядку ст. 395 КПК України щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу
направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

Синявський О.Г.
Нікітін Ю.І.
Пекний С.Д.