Справа № 336/1392/15-К
Провадження № 1-кп/336/239/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 21.03.2005 року Хортицьким р/с м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України, переданий під нагляд матері строком 2 роки;
- 15.05.2006 року Хортицьким р/с м. Запоріжжя за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі з випробуванням 2 роки;
- 06.11.2006 року Хортицьким р/с м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 28.09.2011 року Орджонікідзевським р/с м. Запоріжжя за ч.2 ст. 186 КК України, до 4 років позбавлення волі;
- 13.03.2012 року Хортицьким р/с м. Запоріжжя за ч.2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі, 23.04.2014 року по рішенню Вільнянського р/с Запорізької області на підставі ст. 81 КПК України звільнений умовно-достроково терміном на 1 рік 1 місяць 3 дні;
- 03.03.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2, ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 190; ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 1, ч. 4 ст.358, стст. 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочину проти власності, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
Так 09.09.2014 року приблизно о 13 год. 50 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, знаходячись в аудиторії № 47 Авіаційного коледжу, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Іванова, буд. 97, зі столу, який знаходився у вказаному приміщенні, таємно викрав майно, яке належить гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме мобільний телефон марки «Lenovo S 660» в корпусі чорного кольору, 1 ІМЕЙ № НОМЕР_1 , 2 ІМЕЙ № НОМЕР_2 вартість якого згідно з висновком експерта сектору економічної та товарознавчої експертизи НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області № 268 від 10.02.2015 року становить 2775 грн. 78 коп., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.
Крім цього, 12.12.2014 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, знаходячись в приміщенні роздягальні спортзалу середньої загально освітньої школи № 68 м. Запоріжжя, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Харчова, буд. 35, з карману пальто неповнолітнього ОСОБА_6 таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме мобільний телефон «LENOVO А-390»в корпусі чорного кольору, 1 ІМЕЙ № НОМЕР_3 , 2 ІМЕЙ № НОМЕР_4 вартість якого, згідно висновку експерта сектору економічної та товарознавчої експертизи НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області № 267 від 10.02.2015 року становить 949 грн. 10 коп., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.
Також 15.12.2014 року приблизно о 08 год. 00 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 9, на зупинці громадського транспорту «БК Шевченко» в м. Запоріжжі, шляхом вільного доступу із карману куртки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 таємно викрав мобільний телефон «Nokia ASHA 210 Dual Sim» в корпусі жовтого кольору, 1 ІМЕЙ № НОМЕР_5 , 2 ІМЕЙ № НОМЕР_6 вартість якого, згідно висновку експерта сектору економічної та товарознавчої експертизи НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області № 266 від 10.02.2015 року становить 969 грн. 85 коп., також із жіночої сумки, що належить потерпілій, таємно викрав гаманець в якому знаходились грошові кошти у сумі 390 грн. та паспорт на ім`я потерпілої, чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 1359 грн. 85 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень, щиро розкаявся у вчиненому та повністю підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті. При цьому пояснив, що дійсно вчинив вказані крадіжки чужого майна, оскільки не працював і не мав грошових коштів для проживання. Просив суд його суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у судове засідання не з`явились, в матеріалах справи містяться їх заяви, в яких вони просить суд розглядати праву без їх участі, покарання просили призначити на розсуд суду.

Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, що підтверджують винність обвинуваченого, які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому злочинів знайшла своє підтвердження. Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченого: раніше судимого, не працюючого, на обліках у ЗОНБ та ЗОПБ не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

До обставин, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, суд відносить: щире каяття, повне визнання провини.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, суд не встановив.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

Оскільки обвинувачений скоїв злочин до ухвалення вироку Жовтневим районним суду м. Запоріжжя від 03.03.2015 року, остаточне покарання йому необхідно призначати відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експертів, які згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави.

Цивільні позови потерпілими не заявлено.

Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжній захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної силу суд вважає необхідним залишити без змін.

Керуючись ст.368,374,392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України призначене покарання приєднати до покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2015 року та шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у вигляді позбавлення строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання обчислювати з 17 січня 2015 року, згідно вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2015 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою у Запорізькому слідчому ізоляторі - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави понесені по справі судові витрати в сумі 1179,36 грн., пов`язані із залученням експерта для проведення судово-товарознавчих експертиз № 268, № 266, № 267 від 10.02.2015 р..

Речові докази, а саме:
- мобільний телефон марки «Lenovo S 660» в корпусі чорного кольору, 1 ІМЕЙ № НОМЕР_1 , 2 ІМЕЙ № НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 ;
- мобільний телефон марки «LENOVO А-390»в корпусі чорного кольору, 1 ІМЕЙ № НОМЕР_3 , 2 ІМЕЙ № НОМЕР_4 , переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 - залишити за належністю потерпілій ОСОБА_7 ;
- мобільний телефон марки «Nokia ASHA 210 Dual Sim» в корпусі жовтого кольору, 1 ІМЕЙ № НОМЕР_5 , 2 ІМЕЙ № НОМЕР_6 , переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 - залишити за належністю потерпілій ОСОБА_8 .
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Суддя ОСОБА_1