ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1)
березня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевский районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кабардино-балкарської РСР м.Тернауз, громадянина України, українця, маючого повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 21.08.2008 року засуджений Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

2) 22.09.2008 року засуджений Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 296, ч. 2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. 18.11.2010 року умовно - достроково звільнений від відбуття покарання, не відбутий строк покарання складає 1 рік 3 місяці 6 днів;

у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про міліцію», співробітник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місця знаходження і часу в разі звернення до нього громадян або посадових осіб із заявою або повідомлення про події, що загрожують особистій або суспільній небезпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких, зобов`язаний прийняти заходи по запобіганню і припиненню правопорушень порятунку людей, наданню допомозі особам, які її потребують, встановити затримати осіб, які скоїли правопорушення, охорона місця пригоди і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Потерпілий ОСОБА_6 проходить службу в органах внутрішніх справ України на посаді і має спеціальне звання лейтенант міліції.

21.10.2014 року приблизно о 03 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , шляхом пошкодження вікна разом з гр. ОСОБА_7 незаконно проникли до приміщення, розташованого на першому поверсі будинку АДРЕСА_3 . В цей час за викликом на вказану адресу прибув наряд співробітників міліції, серед яких командир взводу роти №5 БПС ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, лейтенант міліції ОСОБА_6 . Помітивши співробітників міліції, які були у форменому одязі, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 намагалися втекти з зазначеного приміщення, при цьому ОСОБА_7 виліз через вікно, в подвір`я, де був затриманий ОСОБА_6 . У свою чергу ОСОБА_3 усвідомлюючи, що ОСОБА_7 затримав співробітник міліції, та його можливо буде притягнуто до кримінальної відповідальності, діючи умисно, з метою звільнення ОСОБА_7 , умисно наніс удар металевою палицею по лівій руці ОСОБА_6 , тим самим вчинив опір працівникові міліції під час виконання ним службових обов`язків, по охороні громадського порядку, передбачених ч. 2 ст. 10 Закону України «Про міліцію».

В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю і пояснив, що дійсно при обставинах, викладених в обвинувальному акті, він побачив, що ОСОБА_6 затримував його брата, у зв`язку з чим він, усвідомлюючи, що потерпілий є працівником міліції, кинувся захищати свого брата, внаслідок чого не сильно вдарив його металевою палицею. Щиро розкаявся та просив строго не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого.

При встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 342 КК України, як опір працівникові правоохоронного органу, під час виконання ним службових повноважень.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує характер і ступінь тяжкості скоєних злочинів, які закон відносить до злочинів середньої тяжкості, обставини справи, особу обвинуваченого, повністю визнав вину, розкаявся в скоєному, офіційно не працевлаштований, на обліку у психіатричній та наркологічній лікарнях не перебуває, позитивно характеризується за місцем реєстрації проживання, а також враховує думку потерпілого ОСОБА_6 , який просив строго обвинуваченого не карати, будь-яких матеріальних та моральних претензій він до нього не має.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України є визнання вини та щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

На підставі викладеного, та з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 , покарання за ч. 2 ст. 342 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.

Крім того, суд вважає за необхідне застосувати ст. ст. 75, 76 КК України і звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, оскільки зазначене покарання цілком відповідає тяжкості та обставинам вчиненого злочину, особі обвинуваченого, що у сукупності на думку суду дає підстави вважати, що виправлення засудженого можливе без ізоляції його від суспільства.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 100, 368, 371, 374, 376 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за ч. 2 ст. 342 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

У відповідності зі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю на 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне мешкання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця мешкання і роботи; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази:
· металевий диск, 2 ломи з металу сірого кольору, обценьки з рукояткою чорно-жовтого кольору передані на відповідальне зберігання в камеру схову Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області знищити;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1