Справа № 357/3134/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/253/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 22 14.05.2015

УХВАЛА
Іменем України
14 травня 2015 р. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6 ,
представника пенсійного фонду України ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами старшого прокурора м. Біла Церква Київської області та першого заступника начальника управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2014 року, яким,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буда-Літки Лугинського району Житомирської області, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, одруженого, не працюючого, несудимого, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 190 ч. 1, 358 ч. 4 КК України і призначено йому покарання:

· за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

· за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн,

в силу ч. 1ст. 70 КК України остаточно покарання ОСОБА_8 визначено, шляхом часткового складання покарання за кожен злочин, у виді 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.

На підставі ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання у зв`язку зі сплином строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві 12 878 грн. 31 коп. в рахунок відшкодування збитків.

В с т а н о в и л а :
Як зазначено у вироку, 7 травня 2004 року ОСОБА_8 , маючи на меті отримати право на призначення пенсії на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку на три роки та два місяці), звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області із заявою про призначення пенсії, до котрої 27 серпня 2004 року надав завідомо підроблені документи, які надавали право на призначення такої пенсії, а саме - довідку № 5 від 25 серпня 2004 року, видану ВАТ «Автосфера» (у 1986 році Білоцерківське АТП 11062), та витяг з наказу по Білоцерківському АТП 11062 від 26 травня 1986 року, № 198-а, які містили неправдиві відомості про те, що він у період часу з 26 по 27 травня 1986 року, начебто, був відряджений до м. Чорнобиля, Київської області, у якості водія для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, і на підставі цих завідомо підроблених документів управлінням Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві протоколом № 837 від 01 вересня 2004 року ОСОБА_8 з 27 травня 2004 року було призначено пенсію за віком на пільгових умовах.

Окрім цього, ОСОБА_8 вчинив шахрайські дії з метою заволодіння державними цільовими коштами управління Пенсійного фонду України за наступних обставин.

27 травня 2004 року ОСОБА_8 , маючи на меті незаконне, шляхом обману, заволодіння грошовими коштами управління Пенсійного фонду України в Київській області, звернувся до вказаного управління із заявою про призначення пенсії та повідомив неправдиві відомості про те, що він у 1986 році, нібито, був задіяний для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

При цьому, ОСОБА_8 надав до управління завідомо підроблені документи, що надавали право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, а саме - довідку № 5 від 25 серпня 2004 року, видану Білоцерківським ВАТ «Автосфера», та витяг з наказу по Білоцерківському АТП 11062 від 26 травня 1986 року, № 198-а, які містили неправдиві відомості про те, що він у період часу з 26 по 27 травня 1986 року, начебто, був відряджений у якості водія до м. Чорнобиля, Київської області, для виконання робіт пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

01 вересня 2004 року управлінням Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві, на підставі поданих ОСОБА_8 завідомо підроблених документів, що містили неправдиві відомості про виконання у 1986 році робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, останньому було призначено пенсію з 27 травня 2004 року на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, яку той отримував до 05 липня 2007 року.

Таким чином ОСОБА_8 за період часу з 27 травня 2004 року по 05 липня 2007 року шляхом обману, який полягав у повідомленні неправдивих відомостей про виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, та поданні, на підтвердження зазначеного, завідомо підроблених документів (довідки № 5 від 25 серпня 2004 року та витягу з наказу від 26 травня 1986 року, № 198-а), незаконно заволодів державними цільовими коштами Пенсійного фонду України в сумі 12 878 грн. 31 коп.

В апеляційній скарзі перший заступник начальника управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві просить скасувати вирок в частині відмови управлінню Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві в задоволенні позовних вимог на суму 45 824,00 грн. та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 190 ч. 2, 358 ч. 4 КК України та стягнути з останнього на користь управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві 58 702, 31 грн. в рахунок відшкодування збитків. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що суд, надаючи правової оцінки відносинам, що склались у системі пенсійного забезпечення, помилково застосував відповідні норми матеріального права а також не врахував саме ті норми, які розповсюджуються на спірні правовідносини. Апелянт вважає, що суд першої інстанції невірно перекваліфікував дії ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 190 КК України на ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки потерпілому завдано значного розміру в сумі 58 702 грн. 31 коп., що відповідає розміру фактично виплачених сум пенсій ОСОБА_8 Управлінням ПФУ протягом 27.05.2004 року 31.08.2012 року (з дати призначення пенсії як ліквідатору у 1986 році до дати припинення виплати пенсії), а не 12 878, 41 грн., як це зазначено в оскаржуваному вироку. Факт протиправної поведінки було виявлено потерпілим у серпні 2012 року, що свідчить про те, що строк притягнення до кримінальної відповідальності не закінчився.

В апеляційній скарзі старший прокурор м. Біла Церква просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати, провести дослідження доказів наданих стороною обвинувачення та дослідити їх. Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 190 ч. 2, 358 ч.4 КК України. і призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України штраф 1700 грн.;

- за ч. 4 ст. 358 КК України штраф 850 грн.

На підставі ст. 49 КК України від призначеного покарання за ч. 4 ст. 358 КК України 850 грн., звільнити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов задовольнити повністю, стягнути з ОСОБА_8 на користь управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві 58 702, 31 грн. в рахунок відшкодування збитків.

Крім того апелянт, вважає, що вирок суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Стороною обвинувачення ОСОБА_8 в судовому засіданні висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України, але судом при ухвалені вироку перекваліфіковано його дії з ч. 2 ст. 190 на ч. 1 ст. 190 КК України, тому апелянт вважає, що суд невірно перекваліфікував дії ОСОБА_8 , оскільки він обманним шляхом заволодів грошовими коштами на загальну суму 58 702 грн. 31 коп.

Заслухавши доповідача, прокурора та представника Управління пенсійного фонду в підтримку апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги підлягаючими до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішенням, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України указує на те, що при складанні обвинувального акту прокурором не було дотримано цих вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення.

Так обвинувальний акт містить у собі лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, а також правову кваліфікацію його дій.

Залишивши поза увагою відсутність висунутого обвинувачення щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції ухвалив обвинувальний вирок, чим порушив вимоги передбачені ст. 370 КПК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вкладено на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії), п. 79). Крім того Європейський суд з прав людини нагадує,що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії, п. 34).

Крім того право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглянути у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «в» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції , п. 54).

Враховуючи викладене вище, колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а ухвалене судове рішення за таких обставин повинно бути визнане незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За названих вище обставин апеляційний суд не має права розглядати обвинувачення, що не було предметом розгляду судом першої інстанції.

Тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги прокурора і Управління пенсійного фонду задовольнити частково, тобто в частині скасування вироку щодо ОСОБА_8 та згідно положень ч. 1 ст. 412 КПК України і ст. 9 названого Кодексу призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання для виконання вимог ст. 314 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 415, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та Управління пенсійного фонду України в м. Біла Церква задовольнити частково.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Призначити у данному кримінальному провадженні новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Судді: