ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
5-4107кМ14 У х в а л А
18 грудня 2014 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді Бех М.О.,
суддів - Пойди М.Ф., Квасневської Н.Д.,при секретарі судового засідання - Медицькій У.І.,
з участю прокурора - Саленка І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №5-4107км14 за касаційною скаргою прокурора Заворотної О.В., яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, та за касаційною скаргою з доповненнями потерпілої ОСОБА_1 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року та на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2014 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, до покарання у виді штрафу, у розмірі 1 700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1, у рахунок відшкодування шкоди, 1 379 гривень 54 копійки.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 26 грудня 2012 року, близько 23 години, знаходячись у кафе «Чумацький шлях», розташованому по вулиці Херсонській, 376 у місті Нікополі Дніпропетровської області, будучи у стані алкогольного сп'яніння, під час сварки, на ґрунті особистої неприязні, яка виникла раптово, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, кинув у ОСОБА_1 керамічну тарілку, чим заподіяв їй легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я. Як наслідок такого ушкодження, у результаті загоєння забійної рани носа, у потерпілої на переніссі залишився рубець, який є невиправним без хірургічного втручання.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2014 року вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення судами вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, що потягло за собою м'якість призначеного покарання, порушує питання про скасування судових рішень і призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції. В обґрунтування наведеного зазначає, що суд безпідставно перекваліфікував дії засудженого, які кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 121 КК України, за ознакою непоправного знівечення обличчя, на ч. 2 ст. 125 КК України. Вказує, що висновки суду про відсутність знівечення обличчя ОСОБА_1 у результаті заподіяного їй тілесного ушкодження не ґрунтуються на об'єктивних судово-медичних даних, а суд апеляційної інстанції безпідставно відхилив клопотання прокурора про призначення для вирішення даного питання комплексної експертизи із залученням фахівців у галузі косметології і пластичної хірургії. Крім цього, прокурор стверджує, що суд необґрунтовано призначив ОСОБА_2 покарання, найбільш м'яке за видом у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України. Апеляційний суд, на думку прокурора, переглядаючи вирок за апеляційними скаргами прокурора і потерпілої доводів, аналогічних наведеним у касаційній скарзі, належним чином не перевірив і помилку суду першої інстанції не виправив.

Потерпіла ОСОБА_1 у касаційній скарзі з доповненнями висловлює прохання та доводи, ідентичні викладеним у касаційній скарзі прокурора. Крім цього, як на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону посилається на те, що суд не зазначив у фабулі обвинувачення, визнаного доведеним, усього обсягу заподіяних їй тілесних ушкоджень та, змінивши кримінально-правову кваліфікацію дій ОСОБА_2, вийшов за межі пред'явленого обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який касаційні скарги не підтримав і просив судові рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги прокурора та потерпілої (з доповненнями) задоволеним бути не можуть.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду, постановлені у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_2 відповідають наведеній нормі кримінального процесуального закону.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_2 були кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України за ознакою непоправного знівечення обличчя.

Перекваліфіковуючи дії засудженого на ч. 2 ст. 125 КК України, суд виходив із того, що обличчя потерпілої ОСОБА_1 не має такого вигляду, який давав би підстави вважати його знівеченим.

Знівеченим слід уважати обличчя, коли, заподіяні внаслідок тілесного ушкодження патологічні зміни, надають обличчю потерпілого неприємного, огидливого вигляду, не властивого нормальному людському обличчю.

Вважати обличчя знівеченим чи ні віднесено до компетенції суду.

Як вбачається з вироку суд, в ході судового розгляду споглядаючи обличчя потерпілої ОСОБА_1 з невеликої відстані прийшов до висновку, що воно не має неприємного, огидливого вигляду, тобто вважати його знівеченим підстав не знайшов. З таким висновком погодився і суд апеляційної інстанції, зазначивши про відсутність в матеріалах кримінального провадження даних, які б свідчили про те, що наявний рубець на обличчі потерпілої його спотворює.

З метою перевірки доводів касаційної скарги, в частині де потерпіла та прокурор оспорюють такі висновки судів, оглянуто матеріали, які потерпілою ОСОБА_1 додані до касаційної скарги, зокрема фотознімки її обличчя, і підстав для сумнівів у правильності висновків судів нижчих рівнів колегія суддів суду касаційної інстанції не знаходить, з огляду на те, що рубець на переніссі потерпілої не псує естетичного вигляду її обличчя.

Сама по собі непоправність рубця на переніссі ОСОБА_1 без хірургічного втручання, що стверджується у висновках судово-медичних експертиз № 69 від 6 лютого 2013 року та № 77 від 19 лютого 2014 року, не може свідчити про неправильність перекваліфікації дій ОСОБА_2 з ч.1 ст.121 на ч.2 ст.125 КК України, позаяк умисним тяжким тілесним ушкодженням за ознакою непоправного знівечення обличчя слід вважати одночасну наявність двох обставин: 1) таких патологічних змін обличчя, які його спотворюють, надають огидливості, відвертають від себе і 2) для усунення цих змін необхідне хірургічне втручання.

Твердження прокурора про необхідність призначення експертизи із залученням фахівців в галузі косметології і пластичної хірургії для з'ясування чи є обличчя потерпілої знівеченим, не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах кримінального провадження, оскільки питання знівеченості обличчя є оціночним і відноситься до компетенції суду, який це питання вирішив.

Посилання потерпілої, що перекваліфікувавши дії винного на менш тяжкий злочин суд вийшов за межі пред'явленого обвинувачення також не є обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_2 висунуте обвинувачення в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_1 за ознакою непоправного знівечення обличчя.

В ході судового розгляду судом обґрунтовано зроблено висновок, що наявний рубець обличчя потерпілої ОСОБА_1 не знівечує, з огляду на що дії ОСОБА_2 судом кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, позаяк виявлені у потерпілої тілесні ушкодження судово медичними експертизами віднесені до легких тілесних та легких тілесних з короткочасним розладом здоров'я.

Зміна правової кваліфікації дій ОСОБА_2 з більш тяжкого злочину проти здоров'я особи на менш тяжкий того ж виду відповідає положенням ч.3 ст.337 КПК України.

Призначаючи покарання у виді штрафу, у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.125 КК України, суд, як це вбачається з вироку, врахував, що злочин, у вчиненні якого визнаний винуватим ОСОБА_2, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, вчинений вперше, взяв до уваги добровільне відшкодування завданого збитку, а також ту обставину, що винним злочин скоєно у стані алкогольного сп'яніння.

Колегія суддів вважає, що зазначене покарання призначене у відповідності до вимог ст.65 КК України і є домірним вчиненому та особі засудженого.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок за апеляційними скаргами прокурора і потерпілої з підстав, аналогічних наведеним у касаційних скаргах, обґрунтовано відмовив у їх задоволенні, виклавши своє рішення в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.419 КПК України.

Таким чином, оскільки підстав для визнання неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого чи істотного порушення вимог кримінального процесуального закону немає, судові рішення слід залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 438 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу прокурора Заворотної О.В., яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, та касаційну скаргу з доповненнями потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення, вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2014 року щодо ОСОБА_2 - залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

Бех М.О. Пойда М.Ф. Квасневська Н.Д.