АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа
№11а-372 2007 р. Головуючий
у 1-й інс-т. Кушнір М.В.

Категорія:
ст. 115ч. 1 КК України Доповідач:
Квятковський А.С

4 вересня 2007
року Судова палата в кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської області
в складі:

Головуючого:
Омельяненка В.І.

Суддів: Матюхи
Ю.В., Квятковського А.С.

З участю
прокурора: Гуц О.Л.

розглянула у
відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду в м. Рівне апеляцію
засудженого ОСОБА_1 на вирок Рівненського районного суду від 29 вересня 2005
року.

Цим вироком
ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець м.Рівне, житель смт. Оржів,
Рівненського району, українець, не працюючий, з середньою освітою, не судимий,

засуджений за
ст.115 ч.1 КК України на сім років позбавлення волі Судом вирішено питання
стосовно речових доказів по справі. Постановлено стягнути з ОСОБА_1на користь
держави 160 грн.

За вироком суду
ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за те, що 10 квітня 2005 року біля 22 год., перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, на веранді будинку по вул.Підлісній в смт.Оржів Рівненського району під час
сварки яка переросла в бійку з ОСОБА_2 на грунті неприязних відносин, з метою
вбивства наніс потерпілому удар ножем в область грудної клітини справа.

В результаті
отриманого ножового поранення ОСОБА_2 помер на місці події.

В поданій
апеляції засуджений ОСОБА_1 доводить, що дії суду по даній справі є
необгрунтовані. При цьому вказує, що саме протиправна поведінка потерпілого
стала причиною конфлікту. Стверджує, що коли потерпілий ОСОБА_2 став бити його
дружину, він вийшов на кухню будинку і взяв ніж, щоб покінчити своє життя
самогубством. Після цього ОСОБА_2підійшов і став наносити йому (ОСОБА_1) удари
руками і ногами в різні частини тіла, а коли знову вдарив його дружину ОСОБА_3,
він повністю втратив пам'ять. Подальших подій не пам'ятає. Вважає, що не мав наміру вбивати
потерпілого, а захищався сам і

захищав дружину. Доводить, що суд не взяв до уваги
показань свідка ОСОБА_6, яка була присутня під час бійки.

Просить
пом'якшити йому покарання із застосуванням ст.69КК з урахуванням активного
сприяння з його боку розкриттю злочину, явці із зізнанням, наявності двох
неповнолітніх дітей.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого, який підтримав свою апеляцію, думку
прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не
підлягає.

Висновок суду
про доведеність вини ОСОБА_1 в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_2 відповідає
фактичним обставинам справи й обґрунтований сукупністю розглянутих в судовому
засіданні і наведених у вироку доказів, яким суд першої інстанції дав всебічну
й повну оцінку.

В ході
досудового слідства ОСОБА_1 дав послідовні і детальні показання про те, що 10
квітня 2005 року біля 22 год.
в будинку АДРЕСА_2 в ході сварки, яка переросла в бійку з братом ОСОБА_2 він
вдарив потерпілого ножем (а.с.21, 63).

При проведенні з
дотриманням вимог процесуального законодавства відтворення обстановки і
обставин події, із застосуванням відеозапису, ОСОБА_1 повністю підтвердив свої
показання про обставини вчиненого вбивства ОСОБА_2 (а.с.49).

Дані, здобуті
під час вказаної слідчої дії узгоджуються з об'єктивними даними огляду місця
події, в ході якого було виявлено у веранді будинку по АДРЕСА_1 труп ОСОБА_2 з
пораненням грудної клітки, а також вилучено у господарстві кухонний ніж із
слідами бурої речовини, схожої на кров (а.с.3).

Згідно висновку
судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_2 настала від гострої крововтрати внаслідок
колото-ріжучого поранення грудної клітини з пошкодженням лівої легеневої
артерії ( а.с.94). Зазначений висновок судово-медичної експертизи є науково
обґрунтованим і узгоджується з показаннями самого ОСОБА_1, свідків щодо
спричинення ним смертельного ножового поранення потерпілому.

За показанням
свідка ОСОБА_4 ОСОБА_1 є її сином. Останнім часом він зловживав спиртними
напоями, а коли випивав то ставав. неврівноваженим, агресивним. Другий син
ОСОБА_2 по характеру більш спокійний (а.с 75).

Про сварку і
обопільну бійку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтвердили у суді потерпіла ОСОБА_5,
свідки ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7

За таких обставин суд першої інстанції дав правильну юридичну
оцінку зібраним у справі доказам і дії ОСОБА_1 за ст. 115 ч. 1 КК України
кваліфікував вірно.

Доводи
засудженого про те, що він не мав наміру вчинити вбивство та про втрату ним
пам'яті під час вчинення злочину, колегія суддів вважає необгрунтованими і
такими, що повністю спростовуються матеріалами справи.

Згідно висновку
психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_1 на момент інкримінованого йому
злочину не перебував у стані фізіологічного афекту міг усвідомлювати свої дії і
керувати ними(а.с.154).

Характер і
механізм спричиненого ОСОБА_2 тілесного ушкодження вказує, що ОСОБА_1 діяв цілеспрямовано,
активно і з умислом, направленим на позбавлення життя потерпілого.

Нанесення удару
ножем в область грудної клітки, тобто в життєво важливий орган, переконливо
свідчить про те, що ОСОБА_1 усвідомлював небезпечний характер своїх дій,
передбачав і свідомо припускав настання його смерті.

Спричинення
ножового поранення з пошкодженням легеневої артерії ОСОБА_2 знаходиться в
прямому причинному зв'язку із настанням його смерті.

Зазначені
обставини суд першої інстанції детально проаналізував і докладно виклав це у
вироку.

Порушень
кримінального чи кримінально-процесуального закону при досудовому та судовому
слідстві, порушення права підсудного на захист, які могли б бути підставою для
скасування вироку не вбачається.

Що ж до
покарання, то при його призначенні ОСОБА_3, як видно з вироку, суд першої
інстанції у відповідності ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного, обставини, які пом'якшують покарання, у тому числі й
ті, які зазначені в апеляції - сприяння розкриттю злочину, наявність
неповнолітніх дітей, і визначив мінімальне покарання. При цьому суд не визнав
обставиною, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного
сп'яніння.

Тому за таких
обставин підстав для дальшого пом'якшення покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок
Рівненського районного суду від 29 вересня 2005 року відносно ОСОБА_1 залишити
без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_1 - без задоволення.