Справа № 560/352/15-к
У Х В А Л А

06 березня 2015 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю прокурора прокуратури ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , розглянув клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Захисник ОСОБА_3 в інтересах підзахисного ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 на більш м`який запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що 09 січня 2015 року слідчим суддею постановлено ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України ОСОБА_4 . При обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходив лише з тяжкості, характеру і ступеню небезпеки інкримінованого злочину та особи підозрюваного, при цьому не дотримуючись і не взявши до уваги вимоги положень ст.194 КПК України. Разом з тим, прокурор не надав суду жодних доказів того, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням насильства щодо неповнолітньої. Адже не було жодних доказів того, що статевий акт щодо потерпілої був здійснений із застосуванням фізичного чи психологічного насильства, і чи взагалі статевий акт мав місце. Як вбачається із судово-медичних експертиз, на тілі потерпілої ОСОБА_5 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. Також не виявлено будь-яких видимих тілесних ушкоджень в ділянці зовнішніх статевих органів на тілі потерпілої та сперматозоїдів. Крім того, в дослідницькій частині судово-медичної експертизи вказано, що потерпіла на вигляд відповідає паспортному віку, навіть дещо старше.

Захисник, у своєму клопотанні звертає увагу на той факт, що перебуваючи в слідчому ізоляторі, ОСОБА_4 звернувся в медичну установу зі скаргами на виділення з уретри та різь і біль при сечопуску. При консультації з лікарем дерматовенерологом був поставлений діагноз: гострий уретрит і призначено курс лікування. Однак у проведені належного аналізу і відповідного належного лікування ОСОБА_4 було відмовлено через відсутність такої можливості в умовах тримання його в слідчому ізоляторі.

У судовому засіданні захисник клопотання підтримав. Підтвердивши зазначені у клопотанні обставини та зазначив, що досудовим розслідуванням проведено всі слідчі дії, допитані всі свідки, а тому відпадають ризики, передбачені КПК України. Крім того, повторно наголосив на тому, що згідно висновків експертиз, насильство з боку ОСОБА_4 не встановлено, як і не встановлено у потерпілої такої ж хвороби, як і в ОСОБА_4 , що є неприпустимо при наявності статевого акту. Крім того, повідомив, що в матеріалах кримінального провадження наявна розписка потерпілої про те, що будь-яких претензій до підозрюваного не має та просить не притягувати його до кримінальної відповідальності.

Захисник також просить звернути особливу увагу на той факт, що ОСОБА_4 потрібна належна медична допомога, яка не може бути надана в умовах тримання його під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. У нього є постійне місце проживання у с.Переброди Дубровицького району з батьками. Запевнив, що впливати на свідків та потерпілу не буде. Крім того, йому потрібний повторний медичний огляд та відповідне лікування, а таких ліків у медичній установі слідчого ізолятору нема.

Прокурор вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу немає і підозрюваному слід залишити міру запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки вина ОСОБА_4 повністю підтверджена зібраними доказами. А тому з метою запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на потерпілу, свідків є всі підстави для відмови у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Суд, заслухавши думку вказаних осіб, приходить до наступних висновків.

Ухвалою слідчого суддді Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 січня 2015 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З висновку експерта №46, наявного у матеріалах клопотання, вбачається, що судовий експерт будь-яких видимих тілесних ушкоджень та особливостей при судово-медичному освідуванні на тілі неповнолітньої ОСОБА_5 не виявив. З даних наявних у медичних документах, ОСОБА_5 поставлений діагноз: гінекологічної патології не виявлено. В мазках та препаратах з тампонів з вмістом піхви неповнолітньої ОСОБА_5 наявності сперматозоїдів не встановлено.

З висновку експерта №06 також вбачається, що на тілі неповнолітньої ОСОБА_5 будь-яких тілесних ушкоджень механічного характеру (саден, ран, синців, переломів тощо) не виявлено. Також будь-яких видимих тілесних ушкоджень в ділянці зовнішніх статевих органів на тілі потерпілої ОСОБА_5 не виявлено.

Як вбачається з виписки з медичної карти амбулаторного хворого, ОСОБА_4 знаходиться на амбулаторному лікуванні в медичній частині Рівненського слідчого ізолятора з 20.01.2015 року з діагнозом: свіжа гонорея, гострий передній уретрит.

З даної виписки вбачається, що котрольний аналіз мазка і посів кров на РВ було заплановано на 10.02.2015 року.

Однак, як встановлено у судовому засіданні після повторного огляду, лікування ОСОБА_4 не продовжено із-за відсутності відповідних препаратів у медичній частині Рівненського слідчого ізолятора.

Зі змісту ст.183 КПК України вбачається, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Статтею 49 Конституції України гарантовано, що кожен має право на охорону здоров`я та медичну допомогу.

А тому, суд не може позбавити підозрюваного такого права, яке гарантоване йому найвищим законом України - Конституцією України.

Крім того, ст.178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; стан здоров`я підозрюваного.

Відповідно до приписів ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Тому суд рахує, що такий запобіжний захід, як домашній арешт, надасть змогу підозрюваному провести належне лікування та не позбавить можливості орган досудового розслідування провести всі необхідні слідчі дії.

Отже, зазначені у клопотанні обставини, які підтверджені в ході його розгляду, дають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо підозрюваного на більш м`який, альтернативний запобіжний захід, що забезпечить належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, а саме домашній арешт.

Оскільки, встановлено обставини, які свідчать про те, що відпала необхідність у раніше обраному підозрюваному запобіжному заході у виді тримання під вартою, тому клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, а в даному випадку на домашній арешт, слід задоволити.

При цьому, слід покласти на підозрюваного декілька обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.21, 49 Конституції України, ст.ст.176-178, 181, 193-194, 196, 201, 202, 205, 309 КПК України слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України - задоволити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Переброди Дубровицького району запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 залишати житло з 00 год. до 08 год. та з 15 год. до 24 год. щодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 на строк два місяці, тобто до 06 травня 2015 року, наступні обов`язки:

- прибувати до Дубровицького РВ УМВС України в Рівненській області до слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, за кожним викликом.;

- не відлучатися за межі с.Переброди Дубровицького району Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі 1 (одного) розміру мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом два місяці, тобто до 06 травня 2015 року.

Підозрюваного ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання в с.Переброди Дубровицького району Рівненської області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя: підпис.
З оригіналом згідно.
Голова Дубровицького
районного суду: ОСОБА_1