Справа № 646/981/15-к
№ провадження 1-кп/646/222/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.02.15 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000441 від 01 грудня 2014 року відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сокиряни, Чернівецької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утримання малолітніх дітей 2012 та 2013 року народження, раніше не судимого, командира танка військової частини № НОМЕР_1 , молодшого сержанта, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.263 та ч.1 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 22.08.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 607/2014 від 21 липня 2014 року призваний у Збройні Сили України та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини № НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

На початку вересня 2014 року молодший сержант ОСОБА_4 у складі окремої танкової роти військової частини № НОМЕР_1 був відряджений до польового табору вказаної військової частини, розташованому на полігоні військової частини № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 .

Приблизно в середині листопада 2014 року, молодший сержант ОСОБА_4 , знаходячись поблизу вищезазначеного полігона військової частини № НОМЕР_2 , за межами військової частини, знайшов бойові припаси, а саме: 23 патрони 5,45х39 АК калібру 5,45 мм та 1 патрон 7,62х39 АК калібру 7,62 мм.

При цьому, молодший сержант ОСОБА_4 усвідомлюючи, що вказані предмети являються бойовими припасами та маючи намір на їх незаконне придбання, носіння та зберігання, незаконно, без передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року (зі змінами), та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року (зі змінами), дозволу, шляхом привласнення знайдених бойових припасів придбав бойові припаси, а саме: 23 патрони 5,45х39 АК калібру 5,45 мм та 1 патрон 7,62х39 АК калібру 7,62 мм, які, помістив у свою речову сумку та незаконно переніс до одного з наметів польового табору військової частини № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , у якому в подальшому незаконно зберігав вказані бойові припаси приблизно до 07 години 01 грудня 2014 року.

Далі, близько 07 години 01.12.2014 року, молодший сержант ОСОБА_4 у речовій сумці виніс вказані бойові припаси за межі зазначеного польового табору військової частини № НОМЕР_1 та незаконно переніс їх при собі до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , звідки близько 11 години цього ж дня, перемістив дані бойові припаси при собі автобусом сполученням «Дніпропетровськ - Харків» до станції метро «Проспект Гагаріна» м. Харкова.

01.12.2014 року о 15 годині 15 хвилин біля метро «Гагаріна» по пр.. Гагаріна у м. Харкові вказані бойові припаси були вилучені у молодшого сержанта ОСОБА_4 працівниками міліції.

Таким чином ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, а саме, незаконне носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Крім того, приблизно у березні 2014 року, молодший сержант ОСОБА_4 , маючі намір на незаконне придбання, виготовлення, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, знаходячись на пустирі у с. Чернетчина, Дніпропетровської області, точна адреса в ході досудового розслідування невстановлена, шляхом зриву руками придбав дикоростучі рослини канабісу, які відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, відносяться до особливо небезпечних наркотичних засобів.

У подальшому, молодший сержант ОСОБА_4 , переніс при собі зазначений наркотичний засіб до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжуючи свій злочинний намір, його висушив і подрібнив, чим виготовив готовий до вживання особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який зберігав без мети збуту приблизно до 11 години 01.12.2014 року за місцем свого проживання.

Після цього, близько 11 години 01.12. 2014 року, молодший сержант ОСОБА_4 , поклав вказаний наркотичний засіб у металеву коробку, яку помістив у свою речову сумку, виніс за межі місця свого проживання та незаконно перевіз його при собі автобусом сполученням «Дніпропетровськ - Харків» до станції метро «Проспект Гагаріна» м. Харкова.

01.12.2014 року о 15 годині 15 хвилин біля метро «Гагаріна» по пр.. Гагаріна у м. Харкові даний наркотичний засіб був вилучений у молодшого сержанта ОСОБА_4 працівниками міліції.

Відповідно до висновку експертизи від 29.12.2014 року № 2664 вага вилученого у молодшого сержанта ОСОБА_4 особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, у перерахунку на суху речовину становить 5,531 грам.

Таким чином ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, а саме незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.

Потерпілих від кримінального правопорушення не має.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність покарання ОСОБА_4 , згідно до ст..66 КК України, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують відповідальність, згідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Шкода кримінальним правопорушенням не завдана.
В ході судового засідання між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначеного покарання яке обвинувачений повинен понести: за ч. 1 ст. 263 КК України на підставі ст. 69 КК України у вигляді арешту строком на чотири місяці; за ч.1 ст.309 КК України у вигляді 2 місяців арешту.

За сукупністю скоєних кримінальних правопорушень у відповідності до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді арешту строком на чотири місяці.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Судом з`ясовано можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Крім того судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, а також наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом з`ясовано наступні обставини: умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною. Будь-яких підстав вважати, що умови угоди не відповідають інтересам суспільства, а укладення угоди не було добровільним, у суду немає.

При цьому, обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні, сприяти досудовому слідству.

Відповідно до ч.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України. Також судом встановлено, що обвинувачений та прокурор розуміють наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні просив угоду затвердити.

Обвинувачений також просив угоду затвердити, погоджувався на призначення узгодженого покарання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода щодо визнання винуватості відповідає вимогам закону, а запропоноване угодою покарання ОСОБА_4 у вигляді арешту відповідає положенням ст. 65 КК України щодо тяжкості злочину, санкцій ч.1 ст.263 та ч. 1 ст. 309 КК України, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин, що пом`якшують покарання - щирого каяття.

При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає і враховує, як обставини, що пом`якшують його відповідальність, те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому злочині, з`явився з повинною, дав негативну оцінку своїм діям, активно сприяв розкриттю злочину, а також те, що раніше ні в чому протизаконному замічений не був, до кримінальної відповідальності притягається вперше, під час проходження військової служби характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За таких обставин суд знаходить можливим застосувати до нього ст.ст. 69, 60 КК України і призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.263 КК України - арешту, оскільки саме даний вид покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення.

Витрати на проведення судово- криміналістичної, судово-балістичної експертиз, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не вживались.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 375, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 16.02.2015 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.263 та ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ст.ст. 69,60 КК України 4 місяця арешту;

- за ч.1 ст.309 КК України 2 місяця арешту;

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 4 місяців арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_4 відраховувати з дня його прибуття у встановленому порядку на гауптвахту для відбуття покарання.

Речовий доказ: бойові припаси, а саме 14 гільз та 10 патронів, металеву коробку з небезпечним наркотичним засобом канабіс вагою у перерахунку на суху речовину вагою 5,531 грам - знищити після набрання вироком законної сили,

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судово криміналістичної експертизи №2664 від 29.12.2014 року у сумі 368,94 грн, судово - балістичної експертизи №610 від 14.01.2015 року у сумі 982, 80грн.

Вирок може бути оскаржений через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1