154/1278/15
1-кп/154/135/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000083 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Заліси Ратнівського району Волинської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, жителя АДРЕСА_1 , колишній водій інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старший солдат, на даний час не працює, раніше не судимого,-

за ч. 3 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №79 від 11.04.2014 року старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків службового складу частини і призначено на посаду водія інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення.

З 02.05.2014 року наказом командира в/ч НОМЕР_2 введено в дію нове умовне найменування зазначеної військової частини військова частина польова НОМЕР_3 .

Будучи військовослужбовцем, ОСОБА_4 не отримавши дозволу відповідного начальника, 06.12.2014 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка розташована по АДРЕСА_2 , та до 24.02.2015 року, дня його прибуття до військової частини польова пошта НОМЕР_4 , без поважних на те причин був відсутній на службі понад один місяць, не виконував покладені на нього службові обов`язки та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання у с. Здомишель, Ратнівського району, Волинської області.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

16 квітня 2015 року між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000083 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України в повному обсязі.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст.407 КК України у виді позбавлені волі на строк 2 ( два ) роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 1 (один ) рік.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти зокрема рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюваний ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що підозрюваний ОСОБА_4 , цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 16 квітня 2015 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 16 квітня 2015 року між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України призначивши покарання у виді позбавлені волі на строк 2 (два ) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один ) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти її про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча /-/ підпис
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1