У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Коротких О.А.,

розглянувши
в судовому засіданні в м. Києві 12 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього,

встановила:

вироком Якимівського районного суду
Запорізької області від 16 січня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця
ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше неодноразово судимого, останній раз 23.06.1998 року за ч.
1 ст. 101 КК України на 3 роки позбавлення волі,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років
позбавлення волі.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано винним та засуджено
за те, що він 17 серпня 2005 року близько 22 години 45 хвилин, будучи у стані
алкогольного сп'яніння, перебуваючи біля будинку ІНФОРМАЦІЯ_3, на ґрунті
неприязних стосунків умисно завдав ОСОБА_2 удар ножем в живіт, чим заподіяв потерпілому
тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19
червня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

За змістом касаційної скарги засудженого, порушується
питання про скасування постановлених у справі судових рішень з направленням
справи на новий судовий розгляд. Свою вимогу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що було
порушено його право на захист, однобічно та неповно суд дослідив обставини
справи, не дав оцінки розбіжностям в показаннях потерпілого ОСОБА_2 й свідка
ОСОБА_3. Посилається на те, що він завдав удар ножем потерпілому, захищаючись
від неправомірних дій останнього.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія
суддів вважає, що слід відмовити у задоволенні касаційної скарги з таких
підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідає
фактичним обставинам справи, підтверджений доказами, дослідженими судом за
правилами ч. 3 ст. 299 КПК України.

Як убачається з протоколу судового
засідання, засуджений ОСОБА_1 повністю визнав себе винним в
пред'явленому йому обвинуваченні й не оспорював встановлені органами досудового
слідства фактичні обставини справи, за яких він скоїв злочин, та розмір
цивільного позову, у зв'язку з чим суд першої інстанції, за згодою учасників
процесу, не досліджував докази, що містяться у справі. Засудженому було
роз'яснено зміст ст. 299 КПК України.

Тому доводи касаційної скарги про
неповноту й однобічність судового розгляду та невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, є безпідставними.

Кваліфікація дій засудженого за ч. 1 ст. 121 КК України є правильною і такою, що
відповідає обставинам, які були встановлені судом.

Твердження засудженого про порушення
його права на захист спростовуються даними, які містяться у протоколах
роз'яснення йому процесуальних прав як підозрюваного та обвинуваченого, де
він власноручно зробив записи про
відмову від захисника, а при судовому розгляді справи, як убачається із даних,
що містяться у протоколі судового засідання, ОСОБА_1 виявив бажання
захищати самостійно свої інтереси.

Призначаючи покарання засудженому ОСОБА_1, суд урахував
характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого.
Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та
попередження нових злочинів.

Отже, в справі не
виявлено передбачених ст. 398 КПК України підстав для перегляду судових рішень
щодо ОСОБА_1 у касаційному порядку з повідомленням зазначених у ст. 384 КПК
України осіб.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого
ОСОБА_1.

Судді:

Синявський О.Г. Коротких
О.А. Глос Л.Ф.