АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
19 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця станиці Ленінградська Ленінградського району Краснодарського краю РФ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 410, ч. 1,3,4 ст. 358, ч. 2 ст. 364 КК України;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 410, ч. 5 ст. 27, ч. 1,3,4 ст. 358 КК України.
в с т а н о в и л а:
Обґрунтовуючи своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції вказав на те, що:
- в обвинувальному акті порушений порядок послідовності висування обвинувачення, вказаний у п.5 ч.2 ст.291 КПК України;
- в порушення вимог п.2 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті не зазначені відповідні поштові індекси за місцем проживання обвинувачених;
- з доданого до обвинувального акта реєстру не вбачається, що ОСОБА_7 і ОСОБА_9 після повернення обвинувального акту для усунення недоліків 18 вересня 2014 року отримали повідомлення про підозру у новій редакції і мали можливість захищатись від зміненої підозри у кримінальному правопорушенні;
- матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 і відповідно ОСОБА_10 виділені в окреме провадження, що може негативно вплинути на повноту судового розгляду;
- в обвинувальному акті містяться не узгоджені між особою твердження слідчого про те, що ОСОБА_9 сприяв ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.410 КК України, тобто, був пособником, і одночасно вчинив злочин за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 . При цьому в обвинувальному акті не конкретизована форма пособництва ОСОБА_9 згідно ч.5 ст.27 КК України;
- в обвинувальному акті міститься неконкретність висунутого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обвинувачення, оскільки в ньому не зазначені військові службові особи, яким ОСОБА_7 за домовленістю з ОСОБА_9 і ОСОБА_10 давав вказівки укласти договори на постачання продуктів з певними приватними структурами і потім прийняти оплачені завідомо неякісні продукти;
- в порушення вимог п.3 ч.1 ст.109 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження в реєстрі не конкретизовані, відсутні дані щодо застосованих до підозрюваних запобіжних заходів і строків їх застосування, не зазначені прізвища слідчих, прокурорів, слідчих суддів, а ухвали слідчих суддів в реєстрі неправильно зазначені як ухвали суду, зміст цих судових ухвал в реєстрі не розкритий;
- в реєстрі не зазначено ухвалу суду від 18 вересня 2014 року про повернення прокурору обвинувального акту;
Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотним порушенням судом кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що
- твердження суду про недотримання органом досудового розслідування послідовності викладу відомостей в обвинувальному акті є необґрунтованим та довільним тлумаченням судом положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки зазначена норма не передбачає, що відомості повинні бути викладені саме в чіткій послідовності;
- відсутність в обвинувальному акті індексу не є істотним порушенням КПК України;
- висновки суду про невиконання органом досудового розслідування процесуальних дій, передбачених ст.278 КПК України після повернення обвинувального акту прокурору, не відповідають вимогам кримінального процесуального закону, оскільки після усунення недоліків обвинувального акту фактичні обставини та правова кваліфікація дій обвинувачених не змінилася, нова підозра їм не висувалася;
- твердження суду, що при виділенні матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_10 порушені вимоги ч.4 ст.217 КПК України є невмотивованими та не ґрунтуються на матеріалах досудового розслідування, і на даній стадії судового розгляду суд не може робити будь-які висновки щодо неможливості розгляду окремих проваджень щодо Кісільова і ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Крім того, ст.334 КПК України передбачає можливість об`єднання судом матеріалів кримінальних проваджень в одне провадження;
- твердження суду про неконкретизованість в обвинувальному акті форми пособництва ОСОБА_9 не відповідає фактичним обставинам провадження, за змістом викладених в обвинувальному акті фактичних обставин та сформульованого обвинувачення чітко зрозуміло, у вчиненні яких дій обвинувачується ОСОБА_9 ;
- щодо неконкретності обвинувачення ( не зазначення військових службових осіб, яким ОСОБА_7 давав вказівки укладати договори на постачання продуктів), то військові особи не є співучасниками (потерпілими) злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , та конкретизації їх прізвищ не потребує, оскільки не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 ;
а реєстр матеріалів досудового розслідування містить в собі всі відомості відповідно до ст. 314 КПК України та складений з додержанням вимог ст. 109 КПК України.
Також апелянт вказує на те, що суд першої інстанції в судовому засіданні позбавив його права подати клопотання, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 26 КПК України.
За результатами апеляційного розгляду просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши пояснення прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , та захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.3 п.3 ст.314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору не відповідають як вимогам кримінального процесуального закону України, так і матеріалам кримінального провадження.
Як видно з кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 складений слідчим з особливо важливих справах військової прокуратури Центрального регіону України 5 грудня 2014 року, 8 грудня 2014 року затверджений прокурором ОСОБА_5 , підпис якої скріплений печаткою Військової прокуратури Центрального регіону України, акт підписаний слідчим та прокурором, який цей акт затвердив, в ньому зазначені відомості, про які йдеться в ч.2 ст.291 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування підписаний слідчим, який його склав, і в цілому ці процесуальні документи відповідають вимогам ч.4 ст.291 КПК України.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті мають бути зазначені виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд в п.1) вказав на порушення порядку висування обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України в перевіреному судом обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, а далі - формулювання обвинувачення за кожним окремим складом кримінального правопорушення з його правовою кваліфікацією.
На думку колегії суддів зазначене недотримання послідовності складових частин обвинувального не є істотним порушенням кримінального процесуального закону, і не унеможливлює судового провадження за даним обвинувальним актом та жодним чином не порушує права обвинуваченого на захист від висунутого обвинувачення.
Твердження суду про істотне порушення прокурором та слідчим вимог кримінального процесуального закону, які викладені в п. п.2, 7, 8, 10 мотивувальної частини ухвали, які стосуються необхідності вказування поштових індексів за місцем проживання обвинувачених, зауважень до реєстру матеріалів досудового розслідування, та вад друку сторінок 14,16,17 обвинувального акту, також не є істотними порушеннями, і не перешкоджає судовому розгляду.
Не ґрунтуються також на вимогах кримінального процесуального закону і твердження суду (п.3) про невиконання органом досудового розслідування процесуальних дій, передбачених ст.278 КПК України після повернення обвинувального акту, а саме щодо необхідності повторного повідомлення про підозру, з огляду на те, що фактичні обставини та правова кваліфікація дій ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не змінилися, а формулювання обвинувачення відповідає змісту оголошеної підозри.
Обгрунтованими, на думку колегії суддів, є доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в підготовчому судовому засіданні суд позбавлений можливості вирішувати питання про неконкретність висунутого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обвинувачення, правильності кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.5 ст.27, ч.2 ст.410 КК України, оскільки це можна зробити лише за результатами судового розгляду.
Питання щодо об`єднання кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в одне провадження з кримінальним провадженням щодо ОСОБА_10 суд вправі вирішити в ході судового розгляду в порядку ст. 334 КПК України, як про це зазначено в апеляційній скарзі прокурора.
З наведених підстав колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України, є необґрунтованим та передчасним.
Враховуючи, що під час проведення підготовчого судового засідання судом першої інстанції вимоги ст.314 КПК України були порушені, постановлене рішення підлягає скасування з призначенням за кримінальним провадженням щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 411, 412, 418, 419 КПК України колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11-кп/796/607/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11
Категорія КК: ч.2 ст. 410 Доповідач ОСОБА_1