Справа
№ 11-72-2007 р.
Головуючий суду 1
інстанції Сємєрєй М.Ф.
Доповідач апеляційного суду Погорєлова Г.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

6 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

Головуючої
ПогорєловоїГ.М..

суддів: Пісного І.М., Хоміка І.М.

за участю прокурора Осипенко
О.М.

засудженого ОСОБА_1 розглянула у відкритому
судовому засіданні в
м. Миколаєві матеріали кримінальної справи
за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва
від 23 листопада
2006 p., яким засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Нова
Каховка Херсонської області, раніше не судимого за ст. 187 ч.І КК України
на 4 роки
позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 26.07.2006 p., приблизно о 16 год.30 хв., в м.
Миколаєві, у під'їзді будинку №
15 по вул. 1 Лінія,
напав на ОСОБА_2, застосувавши насильство, яке є небезпечним для її життя та
здоров'я. Він наніс удари в обличчя потерпілої, заподіявши легкі тілесні
ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, у виді сінців та саден
обличчя, лівої лопатки, перелому кісток носу, рани на спинки носу та відкрито
заволодів належним їй телефоном з СІМ картою, вартістю 1500 грн.

В апеляції та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_1
просить вирок змінити, перекваліфікувати його дії на ст. 186 ч.І КК України та
обрати покарання, не пов'язане з позбавленням волі. Вказує, що потерпіла
ОСОБА_2 претензій до нього не має та що свою вину освідомив. Водночас вважає
проведене судове слідство однобічним, оскільки в судовому зсіданні не допитані
потерпіла, свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, в показаннях яких на думку апелянта є
суперечності. Також посилається, що 26.07.2006 р сам одержав черепно-мозкову
травму.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1
на підтримку апеляції, думку
прокурора про залишення
вироку без зміни,

2

вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Дослідженими судом доказами підтверджується вина засудженого
у розбійному нападі на ОСОБА_2 за обставин, вказаних у вироку.

Зокрема, з показань потерпілої ОСОБА_2 на досудовому
слідстві, які досліджені в судовому засіданні, вбачається, що 26.07.2006 р., о 16 год. 20 хв.,
повертаючись додому, вона несла в руках сумку та мобільний телефон. В під'їзді
будинку № 15 по вул. 1 Лінія її наздогнав незнайомий чоловік. Вдарив в обличчя - в область носу,
висмикнув з рук мобільний телефон марки «Самсунг Д 600», вартістю 1500 грн., та став
тікати. Побігла услід та кликала на допомогу. Бачила, що за нападником побіг
чоловік. Одразу була госпіталізована (а.с.5-6).

Згідно з висновками судово-медичної експертизи, ОСОБА_2
заподіянні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад
здоров'я, у виді синців, саден на обличчі, лівої лопатки, перелому кісток носу,
рани на спинці носу, які могли виникнути від дії тупих твердих предметів. В
мотивувальній частині акту є посилання на дані судово-медичного обстеження
ОСОБА_2, з яких вбачається про виявлення у потерпілій зазначених ушкоджень при
обстеженні 28.07.2006 р. (акт № 227/1419 від 20.09.2006 р. - а.с. 53).

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_1 пояснив, що 26.07.2006 p., приблизно о 16 год. ЗО хв.,
зайшов у під'їзд будинку №
15 по вул. 1 Лінія
услід за незнайомою жінкою, яка несла в руці мобільний телефон, з метою
заволодіти телефоном. Там вдарив її кулаком в обличчя, від чого потерпіла
впала. Висмикнув з її рук мобільний телефон марки «Самсунг». Намагався втекти,
але був затриманий на відстані 100
м. незнайомим чоловіком. Подальших подій не пам'ятав через важке алкогольне
сп'яніння.

На підставі положень ч.З ст.299 КК України суд визнав
недоцільним дослідження інших доказів, крім вище наведених, оскільки фактичні
обставини справи ніким не оспорювалися та учасники судового розгляду не
заперечували проти такого визначення обсягу доказів, що підлягали дослідженню.
Згідно з протоколом судового засідання, з яким засуджений ознайомлений та
зауважень не подав (а.с. 111),
засудженому ОСОБА_1 було роз'яснено, що в такому випадку він буде
позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному
порядку (а.с.99-100).

Згідно зі ст.365 ч.І КПК України апеляційним судом не
перевіряються висновки суду 1
інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно
яких відповідно до вимог ч.З ст.299,301-1 КПК України докази не досліджувалися.
Тому твердження апелянта, пов'язані зі змістом обвинувачення, кваліфікацією
дій, однобічністю судового розгляду,

3

суперечністю показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не можуть
бути прийняті до уваги.

Проте, оцінив досліджені в судовому засіданні докази, а
саме наведені показання потерпілої ОСОБА_2, висновки судово-медичної
експертизи, показання самого засудженого, допитаного в присутності захисника,
суд дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні
розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством,
небезпечним для життя чи здоров'я потерпілої.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст. 187 ч.І КК України.
З урахуванням характеру застосованого насильства немає підстав для
перекваліфікації дій засудженого на ст. 186
ч. 1 КК
України, як просить апелянт.

Покарання засудженому призначено з додержанням вимог
ст.65 КК України, тобто з урахуванням вчинення ним тяжкого злочину, щирого
каяття, даних про особу винного. Оскільки покарання призначено в розмірі,
близькому до мінімального за санкцією закону, то колегія суддів не знаходить
підстав для його пом'якшення.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б
могли бути підставою для скасування вироку, по справі не вбачається.

Показання потерпілої ОСОБА_2, дані під час досудового
слідства, оголошені в судовому засіданні відповідно до вимог ст.ст.306,308 КПК
України, у зв'язку з неможливістю її явки в судове засідання з поважної причини
(перебування у віддаленої місцевості -ум. Чернівці), що підтверджено письмовою
заявою потерпілої від 07.11.2006
р.(а.с.94).

Керуючись ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2006 р. у відношенні
ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію засудженого - без задоволення.

Головуючий: