Справа № 1-248/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2011 року Камянець-Подiльський міськрайонний суд

в Хмельницькій області

в складі головуючого судді Драча І.В.

при секретарі Бєлік О.Б.

з участю прокурора Косідла В.М.

підсудної ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщені Камянець-Подільського міськрайонного суду кримінальну справу щодо:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки АДРЕСА_1, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2, заміжня, на утриманні має неповнолітню дитину, підприємця, не судимої,

підсудної за 172 ч.1 КК України,

встановив :

ОСОБА_1 будучи фізичною особою-підприємцем та маючи право прийняття та звільнення з роботи працівників, визначення умов їх роботи і оплати праці, забезпечення дотримання інших нормативних актів, здійснюючи підприємницьку діяльність в галузі виробництва меблів в приміщені, по вул.Нігінське шосе, 3 в м. Камянець-Подільському, грубо порушуючи законодавство про працю, а саме: ст.46 Конституції України, ст.ст. 2, 24, 24-1, 253 КЗпП України, незважаючи на фактичне перебування працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 6 вересня 2010 року по 15 грудня 2010 року, які виконували роботу столярів, з нею у трудових відносинах, не уклавла з ними трудових договорів, при цьому визначила їм умови праці та встановила заробітну плату в розмирі 900 грн. в місяць. В результаті чого працівникам виплачувалась заробітна плата неофіційно „в конвертах, що призвело до несплати податку з доходів фізичних осіб на суму 785,71 грн., внесків до Пенсійного фонду України на суму 1900,8 грн., до фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на суму 128,7 грн., до фонду загального державного соціального страхування України на випадок безробіття на суму 36 грн., в результаті чого до бюджету не надійшло коштів на загальну суму 2851,21 грн., чим позбавила працівників права на соціальний захист, що включає право на матеріальне забезпечення їх у разі повної, часткової чи тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин та інших випадках передбачених законодавством України.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 вину у інкримінованому злочині визнала повністю і дала показання про вчинений злочин.

Так, ОСОБА_1 пояснила в суді, що з 1993 року і по даний час займається підприємницькою діяльністю. З вересня 2010 року розпочала діяльність по виробництву меблів, в орендованому приміщенні по вул. Нігинське шосе, 3 м. Камянець-Подільського. Для виготовлення меблів їй необхідні були наймані працівники, які б могли виконувати роботу столяра. Так, 6 вересня 2010 року у виробниче приміщення прийшли двоє працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Пояснивши працівникам умови праці, вони погодився в неї працювати і з того ж дня приступили до роботи столярів. На роботу вказаних працівників приймала вона і особисто виплачувала їм заробітну плату в розмірі 900 гривень в кінці кожного місяця. Робочий день у вказаних працівників тривав з 09.00 до 17.00 години вечора, обідня перерва тривала з 13 години до 14 години. Трудові відносини з вказаними працівниками спочатку вона офіційно не оформила через те, що не знала, чи будуть вони і надалі працювати і чи підійдуть вони їй як спеціалісти, а потім враховуючи, що бізнес був збитковий, в неї не було фінансової можливості офіційно працевлаштувати працівників.

Вказані працівники на даний час у неї не працюють. Про вчинене жалкує, щиро кається, збитки завдані несплатою податку з доходів фізичних осіб на суму 785,71 грн., внесків до Пенсійного фонду України на суму 1900,8 грн., до фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на суму 128,7 грн., до фонду загального державного соціального страхування України на випадок безробіття на суму 36 грн. відшкодувала повність.

Аналогічні показання вона давала і органу досудового слідства (а.с. 42 ).

Вина ОСОБА_1 підтверджується й іншими зібраними у справі доказами.

Так, актом Територіальної державної інспекції праці в Хмельницькій області, встановлено, що ОСОБА_1 грубо порушено законодавство про працю, а саме: ст.46 Конституції України, ст.ст. 2, 24, 24-1, 253 КЗпП України (а.с.17-19).

ОСОБА_1 зареєстрована у виконавчому комітеті Камянець-Подільської міської ради, як фізична особа - підприємець, що доводиться копією відповідного свідоцтва (а.с. 20)

Викладені докази свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 і її дії вірно кваліфіковано за ст.172 ч.1 КК України.

Після дослідження письмових документів, підсудна заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у звязку з дійовим каяттям, долучивши до нього квитанції про сплату відповідних платежів.

Прокурор щодо клопотання не заперечив.

Заслухавши підсудного, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у звязку з дійовим каяттям.

Згідно ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Підсудна вчинила злочини вперше (а.с.47), а відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч.1 ст. 172 КК України є злочином невеликої тяжкості.

До порушення кримінальної справи (а.с.6), в ході її розслідування (а.с.42) та у суді ОСОБА_1 активно сприяла розкриттю злочину, допомагала органам прокуратури, які проводили перевірку, у встановленні обставин справи про, що давала зізнавальні пояснення і показання та копії необхідних документів. До кінця судового слідства ОСОБА_1 усунула завдані збитки, шляхом сплати платежів через банк, що підтверджується відповідними квитанціями, які подала в суді. Потерпілі претензій не мають (а.с. 34-35, 36-37). Її послідовна позиція у визнанні вини та усунення збитків свідчить про щире розкаяння.

Таким чином, ОСОБА_1 вперше вчинила злочин, який є невеликої тяжкості, щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину і повністю усунула заподіяну шкоду.

Передбачене у ст.45 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов'язковим, незалежно від того, надійшла справа до суду із відповідною постановою чи з обвинувальним висновком.

Підсудна працює, характеризуються виключно позитивно, на утриманні має неповнолітню дитину, потерпілі претензій до неї мають.

Керуючись ст.ст. 7-1, 7-2, 12, 282 КПК України, ст.ст. 44, 45 КК України суд -

постановив:

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.172 КК України у звязку з дієвим каяттям.

Кримінальну справу закрити.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_1 у виді підписки про невиїзд - скасувати.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 7 діб.

Суддя:

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду І. В. Драч