Справа №11 - 284/07. Головуючий
у І інстанції Панасюк С.Л.
Категорія:185 ч.3,186
ч 3. Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 15 травня 2007 року.

Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської області
в складі:

головуючого - судді: Оксентюка
В.Н.

суддів:
Польового М.І., Пазюка О.С.

за
участю прокурора: Смолюка Б.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1на вирок Ковельського
міськрайонного суду від 27
лютого 2007 року,
яким:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець та житель АДРЕСА_1, українець, громадянин України, непрацюючий,
неодружений, з середньою освітою, раніше судимий:

29 червня 2006 року Ковельським
міськрайонним судом Волинської області за ст..
187 ч.1 КК України на 5 років
позбавлення волі з випробування з іспитовим строком на три роки,

засуджений за ст.
185 ч. 3 КК України на 3
(три) роки позбавлення волі;

за ст..
186 ч. 3 КК України на 4
( чотири ) роки
позбавлення волі. На підставі ст..
70 КК України, за сукупністью злочинів, шляхом часткового складання
призначених покарань, остаточно
до відбування засудженому
ОСОБА_1. визначено 5 ( п"ять
) років
позбавлення волі.

На підставі ст..
71 КК України до покарання, призначеного за за вказаним вироком частково
приєднано невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду від 29 червня 2006 року і за
сукупністю вироків остаточно визначено 6
(шість) років
позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу
залишено попередню - утримання
під вартою.

Строк відбування покарання визначено з часу затримання - з З січня 2007 року.

Речові докази. Які належать потерпілим ОСОБА_2. та
ОСОБА_3. залишено у користуванні потерпілих, металеву трубу постановлено
знищити.

2

Стягнуто з ОСОБА_1. в дохід держави судові витрати в сумі
103 гривні 63 копійки.

Розглядаючи
справу в апеляційному порядку колегія суддів судової палати, -

Встановила:

Даним вироком ОСОБА_1. визнаний винним в тому, що 29 грудня 2006 року, біля 0 годин 10 хвилин,
перебуваючи в стані алкогольного сп"ягніння, повторно, з метою вчинення
крадіжки проник на охоронювану територію автостоянки залізничної станції
Ковель, де з мікроавтобуса "Мерседес - 208 Д "
державний номер НОМЕР_1,
в який проник, розбивши заднє віконне скло, таємно викрав авто магнітолу
вартістью 540 грн., 5 дисків вартістю
по 10 гривен
кожен, електронний годинник вартістю 5
грн., грошу в сумі 3
грн., а всього викрав майна на загальну суму 598 гривень, яке належало потерпілому ОСОБА_2.

Крім цього, він же, 29
грудня 2006 року,
біля 1 години 25 хв.. перебуваючи
в стані алкогольного сп"яніння, повторно, аналогічним способом проник на
охоронювану територія автостоянки в м. Ковель де з мікроавтобуса „ Рено-Мастер",
державний номер НОМЕР_2 ,
в який проник, розбивши заднє віконне скло, будучи виявленим охоронцем
відкрито викрав автомагнітолу „
Піонер" вартістю 550
грн... яка належала потерпілому ОСОБА_3.

Засуджений ОСОБА_1. у поданій на вирок апеляції, не
оспорюючи правильності кваліфікації його дій за ст.. 185 ч. 3 КК України посилається на те, що після вчинення
крадіжки намагався повернути на автостоянку викрадене майно, але був затриманий
працівниками охорони. Вважає, що його дії за ст.. 186 ч . 3 КК України
кваліфіковані безпідставно. Прохає врахувати стан його здоров"я та
пом"якшити покарання.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи
апеляції, міркування прокурора про залишення вироку без змін, апеляції без
задоволення, вивчивши та дослідивши матеріли кримінальної справи колегія суддів
судової палати приходить до висновку, що апеляція до задоволення не підлягає.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні
обставини справи і цим обставинам дав вірну юридичну оцінку. Дії засудженого
ОСОБА_1. правильно кваліфікував за ст..
185 ч. 3 та 186 ч. 3 КК
України.

Винність засудженого ОСОБА_1. у вчиненних ним злочинах об'ективно
підтверджується визнавальними показаннями, які ОСОБА_1. давав як в ході
досудового слідства так і в судовому засіданні, показаннями свідків ОСОБА_4. та
ОСОБА_5., протоколом огляду місця події, протоколом затримання та вилучення у
засудженого викраденого майна, протоколом відтворення обстановки та обставин
подій та іншими дослідженими в суді першої інстанції доказами.

При обранні міри покарання суд врахував суспільну
небезпечність та тяжкість вчинених злочинів, пом"якшуючі та обтяжуючі вину
обставини, а

3

також,
що злочин він вчинив в період відбування покарання за вироком суду від 29 червня 2006 року, його
характеристику та стан здоров'я. Суд першої інстанції не знайшов підстав
для застосування щодо підсудного ст..
75 та 69 КК
України і прийшов до обгрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання
його можливе лише в місцях позбавлення волі. Обрана міра покарання відповідає
вимогам ст.. 50 та 65 КК України, є необхідна і достатня для виправлення та
перевиховання засудженого та попередження нових злочинів.

Вирок є законним і обґрунтованим. Підстав для зміни
вироку та пом"якшення засудженого ОСОБА_1 міри покарання колегія суддів
судової палати не знаходить.

Керуючись ст..
365,366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних
справах, -

Ухвалила:

Вирок Ковельського міськрайонного сду від 27 лютого 2007 року щодо
ОСОБА_1залишити без змін, а апеляцію засудженого ОСОБА_1 . - без задоволення.