Єдиний унікальний номер 201/7703/15-к
Номер провадження 1-кп/201/296/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2015 року м. Дніпропетровськ
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою технічною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого 28 січня 2013 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання із випробуванням строком на 1 рік, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
23 травня 2013 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 побачив майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме грошові кошти в розмірі 15 300 гривень, яке визначив, як об`єкт свого злочинного посягання. Далі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих спонукань та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, взяв та поклав у карман своїх брюк, тобто таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме грошові кошти у розмірі 15 300 гривень. Після чого з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 15 300 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що із потерпілою був знайомий з 2012 року, а починаючи з березня 2013 року почали разом із останньою сумісно проживати в орендованій квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 , ключі від якої мали обидва. 23 травня 2013 року, ввечері, використавши момент, коли ОСОБА_6 була в магазині та знаючи де остання зберегала грошові кошти, викрав із серванта, який знаходився у залі орендованої квартири, 15 300 гривень, які належали потерпілій. Після чого, разом із вкраденими грошима покинув вищевказану квартиру та поїхав у м. Кривий Ріг, в подальшому гроші витратив на свої особисті нужди. При цьому не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні суму вкрадених грошових коштів, ні вину. В скоєному щиро розкаявся.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ними безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_5 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено ОСОБА_5 дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і обвинувачений винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не одружений, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Разом із цим, ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення умисного кримінального правопорушення, судимість за яке відповідно до закону не знята і не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знов вчинив умисний корисливий злочин в період випробувального строку за попереднім вироком суду.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, які наведені вище, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, і вважає, що ОСОБА_5 має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Разом із цим, судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2013 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України обвинувачений звільнений від відбування покарання із випробуванням строком на 1 рік.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження встановлено, що після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання ОСОБА_5 вчинив новий злочин, тому суд вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком до призначеного покарання за даним вироком.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів або вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого співвідношення - одному дню позбавлення волі відповідає 2 дні обмеження волі.
Враховуючи, що за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2013 року ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді обмеження волі, то суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, вважає за необхідне перевести призначене покарання у виді одного року обмеження волі у шість місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_5 у вигляді утримання під вартою у Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Дніпропетровській області залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2015 року про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 13 травня 2015 року.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Судові витрати та речові доказі у даному кримінальному провадженні відсутні.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2013 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з 13 травня 2015 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою у Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Дніпропетровській області залишити без змін.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1