Справа №1805/2624/2012 Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко
Номер провадження 10/1890/101/12 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2012 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Демченка М. О.,

суддів - Моїсеєнко Т. М., Пархоменко О. М.,

з участю прокурора - Кравцової Л.М.

скаржника ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за апеляцією ОСОБА_2 на постанову Зарічного районного суду м. Сум, від 05 березня 2012 року, про відмову в задоволенні скарги за необгрунтованістю.

ВСТАНОВИЛА:

27 лютого 2012 року ОСОБА_2 звернувся до Зарічного районного суду м. Сум зі скаргою на рішення прокурора Кулинича С.А. прийняте по його заяві, яку він адресував Генеральній прокуратурі України.

В своїй скарзі він зазначав що за її змістом він вказував на те що відносно конкретних осіб необхідно провести перевірку і прийняти рішення відповідно до ст. 97, 99 КПК України, так як на його думку є всі передбачені законом приводи і підстави щодо порушення кримінальної справи.

Прокурор на його звернення надав відповідь у виді листа, якого йому було оголошено усно і за змістом якого вбачається що за тих даних на які він посилався відсутні підстави для прокурорського реагування. А тому він вважає що прокурором допущена недбалість і просить суд зобовязати прокурора виконати свої службові обовязки.

Суд 05 березня 2012 року розглянув скаргу ОСОБА_2 і виніс постанову якою відмовив в її задоволенні за необгрунтованістю.

В мотивах до прийняття такого рішення суд вказав: оскільки 16.02.2012 року йому було надано лише письмова відповідь щодо перевірки його звернення, а постанова про відмову в порушенні кримінальної справи заступником прокурора Сумської області Кулиничем С.А. не виносилась, то і підстав до задоволення скарги ОСОБА_3 немає так як оскарження такого документа винесеного прокурором КПК України не передбачено відповідно ст.ст.236-1,236-2 КПК України. А відповідно до ст. 236 КПК України скарги на дії прокурора розглядаються судом першої інстанції при попередньому розгляді справи або при розгляді справи по суті.

На постанову суду ОСОБА_3 подав апеляцію в які не погоджується з нею і зазначає що суд не мав законного права приймати рішення за тих мотивів що він навів.

При цьому він посилається на те що на його погляд прокурор проявив недбалість при виконанні своїх службових обовязків. І він має право в порядку кримінального судочинства вимагати від суду зобовязати прокурора провести ретельно перевірку по його заяві і так як він указує в ній на порушення вимог закону відповідними особами то і прокурор мусить приймати щодо цих осіб рішення яке передбачене ст. 97 КПК України. Він просить скасувати постанову суду і зобовязати прокурора провести перевірку належним чином.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_3 на підтримку поданої апеляції, міркування прокурора Кравцової Л.М., яка вважала що апеляція задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає що вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року (№ 19-рп /2011) у справі щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 55 Конституції України, ч.2 ст.2, п.2 ч.3 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.3 ст.110, ч.2 ст. 236 КПК України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень ст. ст. 97, 110, 234,236 КПК України ст. 3, 4 , 17, КАСУ України в аспекті ст. 55 Конституції України (в справах про оскарження бездіяльності субєктів владних повноважень щодо заяв про злочини) зазначено: « Системний аналіз положень КПК України зокрема тих, які визначають його завдання та унормовують порядок оскарження рішень чи дій субєктів владних кримінально - процесуальних повноважень, дає підстави для висновку про можливість оскарження до суду не тільки і дій прокурора, слідчого, органу дізнання, але і їхньої бездіяльності.»

Таким чином Конституційний Суд України вважає, що з метою реалізації положень ст. 55 Конституції України та недопущення обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина у разі оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, органу дізнання стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини такі скарги суди повинні розглядати аналогічно до порядку оскарження до суду рішень і дій прокурора, слідчого, органу дізнання, встановленого КПК України.

А тому скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності субєктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані, злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

Суд першої інстанції розглянувши заяву апелянта, в якій він вказував на бездіяльність прокурора яка виражалась в тому що при розгляді заяви в якій він указував на протиправні дії конкретних осіб і просив їх притягнути до кримінальної відповідальності. А прокурор на це повідомлення про злочин прийняв рішення у виді листа, який йому був усно оголошений. Суд на підтримку рішення прокурора пославшись на те що КПК України не передбачено оскарження дій прокурора поза межами розгляду конкретної кримінальної справи із досудового слідства або судового розгляду якої випливають скарги, відмовив в її задоволенні, що суперечить вищенаведеним мотивам.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обмежившись виступом прокурора і оголосивши матеріали справи і при прийнятті рішення в мотивувальній частині не давши аналізу дослідженим по заяві матеріалам в тому числі і в тій частині чи відповідає вимогам закону відповідь прокурора викладеним в заяві ОСОБА_2 даним а також і на предмет того чи були у нього підстави до прийняття рішення відповідно до вимог ст. 97 КПК України, заяву по суті не розглянув.

А тому суд допустив неповноту і однобічність що відповідно до ст. 367 ч.1 КПК України є підставою до скасування постанови.

Колегія суддів, приймаючи до уваги наведене, проаналізувавши матеріали справи, доводи скаржника, дослідивши всі обставини, на які посилається скаржник, погоджується з мотивами апеляції ОСОБА_2, і визнає їх обгрунтованими, а постанову суду такою що підлягає скасуванню.

Не підлягає задоволенню вимога поставлена в апеляції скаржника щодо зобовязання прокурора на виконання певних дій при перевірці його скарг.

Керуючись ст. ст. 362, 366, 367, 377 КПК України, колегія суддів ;

УХВАЛИЛА:

Апеляцію ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Зарічного районного суду м. Сум, від 05 березня 2012 року, про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення заступника прокурора Сумської обл. скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд в той же суд іншим складом суду.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_4 ОСОБА_5