пр. № 1-кп/759/86/15
У Х В А Л А
29 січня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 02 грудня 2014 року. ОСОБА_4 утримується під вартою з 07 вересня 2014 року. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.12.2014 року був продовжений строк тримання обвинуваченого під вартою до 05.02.2015 року.

У зв`язку з тим, що судовий розгляд даної кримінальної справи на даний час не завершено, а строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується, за ініціативою суду на розсуд сторін кримінального провадження винесено питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину, наявний ризик незаконного впливу на свідків, не допитаних ще судом, який не зменшився, просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Захисник ОСОБА_5 , якого підтримав обвинувачений, заперечував проти розгляду вказаного питання, посилаючись на те, що ним щойно заявлений відвід головуючому у справі та суд не має права розглядати вказане питання.

Потерпілий ОСОБА_6 просив вирішити питання за розсудом суду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, вважаю, що обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить продовжити на максимальний строк. При цьому, суд бере до уваги наступне.

Залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 , опинившись на волі, може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Ймовірність реалізації вказаних ризиків не зменшилася на даний час, і на це вказують такі обставини: характер протиправних насильницьких дій, вчинених щодо потерпілого, які інкримінуються обвинуваченому; мотиви, за яких він вчинив інкриміновані дії; його відношення до скоєного; тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку засудження за вчинення тяжкого злочину (ст. 12 КК України). В даному випадку, охорона прав та законних інтересів потерпілого від кримінального правопорушення має більший суспільний інтерес, ніж забезпечення особистої свободи обвинуваченого, внаслідок чого вимагає застосування до обвинуваченого відповідно найбільш суворого запобіжного заходу.

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні об`єктивні медичні застереження, які унеможливлюють його тримання під вартою, дані про його особу, сімейний стан, відсутність постійного місця роботи, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку, попередити вчинення ним нових злочинів.

Крім того, за змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

На даний час відсутні підстави вважати строки тримання під вартою обвинуваченого, а також строки даного судового провадження такими, що виходять за рамки розумних, необхідних і достатніх для досягнення визначеного процесуальним законом завдання кримінального провадження, враховуючи поведінку учасників кримінального провадження.

Оскільки дане кримінальне провадження стосується підозри щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд, вважаючи за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 205, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тримання під вартою продовжити на строк на шістдесят днів, тобто по 29 березня 2015 року (включно) і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1