Справа № 204/1361/15-к
Провадження № 1-кп/204/155/15

У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту
25 березня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

законного представника потерпілого: ОСОБА_5

при розгляді у підготовчому судовому засіданні обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000020 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
З прокуратури Красногвардійського району м. Дніпропетровська надійшов затверджений прокурором цієї прокуратури ОСОБА_3 обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі по тексту ОСОБА_7 ) приблизно у серпні 2013 року в невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, маючи умисел на підробку офіційного документу, який видається державною установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою його подальшим використання, а саме рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року про визнання право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зустрілась з невстановленою досудовим розслідуванням особою - відносно якої виділені матеріали в окреме провадження та надавши йому поради та вказівки, які виразились у наданні відомостей про адресу нерухомого майна, свої особисті данні (ПІБ) та інші необхідні дані, для реалізації спільних злочинних намірів, спрямовані на виготовлення завідомо підробного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року, виступивши при цьому пособником у підробці офіційного документу, який видається державною установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання підробленого рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року б/н для власних цілей.
В подальшому невстановлена в ході досудового розслідування особа - відносно якої виділені матеріали в окреме провадження, за пособництвом ОСОБА_7 , у невстановленому в ході досудового розслідування місці та у невстановлений в ході досудового розслідування час, виготовила рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року б/н, згідно якого:
- позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання права власності на квартиру задоволений;
- договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнаний дійсним;
- за ОСОБА_7 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 22,1 кв. м.
Після виготовлення вищевказаного завідомо підробленого документу, він був переданий невстановленою в ході досудового розслідування особою - відносно якої виділені матеріали в окреме провадження, ОСОБА_7 , який остання мала намір використати при реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .
Умисні дії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виразились в пособництві, а саме наданні іншим співучасникам порад та вказівок у підробці офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою його використання, кваліфікуються за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.
Далі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел направлений на використання завідомо підробленого документа, діючи умисно із корисливих мотивів та власної заінтересованості переслідуючи мету наживи знаходячись в невстановленому досудовим розслідуванням місці у невстановлений час, отримала у невідомої особи - відносно якої виділені матеріали в окреме провадження, неіснуюче підроблене рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року б/н, яке мала намір використати при реєстрації право власності на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1 , завідомо усвідомлюючи, що не являється володільцем квартири АДРЕСА_1 .
Так, ОСОБА_7 16.08.2013 року діючи з метою реалізації свого злочинного умислу, щодо використання завідомо підробленого рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року б/н, з метою оформлення право власності на не рухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 прибула до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська,56, де реалізуючи свої злочинні наміри достовірно знаючи, що не являється власником квартири АДРЕСА_1 , діючи із корисних мотивів, надала провідному спеціалісту Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області завідомо підроблене рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року б/н, тим самим використав завідомо підроблений документ, який надає право оформити право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Умисні дії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виразились у використанні завідомо підробленого документа, кваліфікуються за ч. 4 ст. 358 КК України.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману /шахрайство/ ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом використання завідомо підробленого документа, діючи умисно із корисливих мотивів та власної заінтересованості прибула до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська,56, де надала провідному спеціалісту Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області завідомо підроблене рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року б/н, на підставі якого, шляхом реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ОСОБА_7 , остання ввела в оману провідного спеціаліста повідомивши йому неправдиві відомості, замовчуючи, відомості щодо дійсного власника майна, заволоділа чужим майном.
Згідно акту ідеальних часток від 16.02.2001 року затвердженого начальником Дніпропетровського бюро технічної інвентаризації та головою Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради та їх листа від 08.10.2012 року, гр. ОСОБА_8 належить 13/100 частини домоволодіння про АДРЕСА_2 , які визначені як квартира АДРЕСА_3 , а після його смерті відповідно до ст.1220 ЦК України правнуку ОСОБА_9 , 2000 р.н.
Таким чином ОСОБА_7 використовуючи завідомо підроблений документ, шляхом обману, заволоділа чужим майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , згідно висновку судово-будівельної експертизи № 2450-14 від 15.10.2014 року станом на серпень 2013 року, ринковою вартістю 90493 гривні, завдавши при цьому, потерпілому ОСОБА_9 , значної шкоди, що в 157 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Умисні дії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману /шахрайство/, що завдало значної шкоди потерпілому, кваліфікуються за ч. 2 ст. 190 КК України».
Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору. В обґрунтування свого клопотання ОСОБА_4 зазначив, що в обвинувальному акті в порушення вимог ст. 291 КПК України не неконкретизоване пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Зокрема, в обвинуваченні не зазначено, коли помер ОСОБА_8 та якими документами це підтверджується. Також в обвинуваченні не вказано, якими документами підтверджуються родинні зв`язки ОСОБА_8 та неповнолітнього ОСОБА_9 , чи вступив ОСОБА_9 у спадщину, та хто саме - ОСОБА_8 чи ОСОБА_9 та на підставі яких правовстановлюючих документів був власником домоволодіння, як предмету злочинного посягання. Як наслідок, з тексту обвинувачення, на думку захисника ОСОБА_4 , не зрозуміло, на якій підставі неповнолітнього ОСОБА_9 визнано потерпілим.

Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала клопотання свого захисника.

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 заперечували проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 та вважали можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд виходить з наступного:

В тексті обвинувачення в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, не зазначений час вчинення кримінального правопорушення.

Також суд звертає увагу на те, що у відзначеній частині обвинувачення вказано: « ОСОБА_7 …... надала провідному спеціалісту Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області завідомо підроблене рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року б/н. ….., ввела в оману провідного спеціаліста повідомивши йому неправдиві відомості, замовчуючи, відомості щодо дійсного власника майна, заволоділа чужим майном». Однак при цьому в обвинуваченні не зазначено ПІБ згадуваного провідного спеціаліста, якого ОСОБА_7 нібито ввела в оману. Більш того, в тексті обвинувачення не вказано, які саме неправдиві відомості повідомила ОСОБА_7 провідному спеціалісту; не вказано, які саме відомості щодо дійсного власника майна замовчувала ОСОБА_7 ; не вказано, хто є дійсним власником майна.

Також згідно обвинувачення ОСОБА_7 заволоділа чужим майном шляхом реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Однак при цьому в обвинуваченні не зазначено, коли і де ОСОБА_7 здійснила реєстрацію права власності на квартиру.

Викладені обставини свідчать про неконкретизованість у тексті обвинувачення способу вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, суд погоджується з доводами захисника ОСОБА_4 стосовно того, що в тексті обвинувачення відсутні посилання на дату смерті ОСОБА_8 , а також відсутні посилання на те, чи вступив ОСОБА_9 у спадщину, та хто саме - ОСОБА_8 чи ОСОБА_9 та на підставі яких правовстановлюючих документів був власником домоволодіння, як предмету злочинного посягання. На переконання суду, відсутність у тексті обвинувачення зазначених посилань свідчить про неповноту викладення фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

З огляду на викладене суд вбачає порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України при складенні обвинувального акту, а тому клопотання захисника ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а обвинувальний акт належить повернути прокурору.

Одночасно суд акцентує увагу на тому, що згідно тексту обвинувачення інкриміновані ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, вчинені за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, 56, що відноситься до території Кіровського району м. Дніпропетровська. При цьому згідно тексту обвинувачення місце вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, досудовим розслідуванням не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, повернути прокурору Красногвардійського району м. Дніпропетровська.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1