УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі:

головуючого ОСОБА_1,
суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
за участю прокурора захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 22 січня 2015 року кримінальну справу за касаційними скаргами захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України та Ізраїлю, такого, що

не має судимості,

засуджено за п. «в» ст. 93 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 19 години у дворі будинку АДРЕСА_1, маючи умисел на позбавлення життя працівника міліції ОСОБА_8 у зв'язку з виконанням потерпілим службового обов'язку, здійснив у нього три постріли з пістолета системи «Марголіна». В результаті отриманих вогнепальних поранень потерпілий ОСОБА_8 помер на місці події.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2013 року вирок суду першої інстанції змінено, зараховано до загального строку відбування покарання призначеного вироком суду, тримання ОСОБА_7 під вартою на території Ізраїлю з 27 лютого 2007 року по 7 липня 2010 року, а також період перебування під вартою з 19 по 21 березня 2012 року включно. У решті вирок щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

У касаційних скаргах:

· захисник ОСОБА_5, що діє в інтересах засудженого ОСОБА_7, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій у зв'язку з недоведеністю його участі у вчиненні злочину скасувати, а справу закрити. Посилається на істотні порушенням кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону. Зокрема, зазначає, що під час досудового слідства та судового розгляду не досліджено обставин, визначених ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2011 року, якою справа направлялась на додаткове розслідування. Також у матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_7 у носінні вогнепальної зброї та чиненні опору працівнику міліції. Крім того, судом апеляційної інстанції не було надано перекладача, так як українською мовою, якою вівся судовий розгляд, засуджений ОСОБА_7 не володіє;

· захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій у зв'язку з однобічністю, неповнотою досудового слідства й судового розгляду справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону скасувати, а справу закрити. Вважає, що у справі відсутні докази вини ОСОБА_7 в інкримінованому злочині. Крім того, зазначає, що показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_18, що містяться в протоколах допиту, очних ставок, відтворення обстановок і обставин подій є суперечливими.

Заслухавши доповідача, пояснення захисників на підтримання поданих скарг, думку прокурора про залишення без задоволення скарг, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

При вирішенні питання про скасування або зміну вироку, ухвали, постанови відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, суд касаційної інстанції керується статтями 370-372 цього Кодексу і не переглядає судові рішення з підстав однобічності і неповноти дізнання та досудового слідства, невідповідності висновків суду у вироку фактичним обставинам справи. Натомість, саме такі підстави є предметом перегляду суду апеляційної інстанції.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним зазначеного у вироку злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, і є обґрунтованим.

Хоча засуджений своєї винуватості у вчиненні злочину, за який його засуджено, не визнав, але його винуватість підтверджується показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про обставини вбивства ОСОБА_7 працівника міліції ОСОБА_8

При проведенні очної ставки, у ході відтворення обстановки та обставин події, свідки у присутності понятих повністю підтвердили дані ними показання, і вони були чіткими, логічними, послідовними, узгодженими між собою та з іншими доказами у справі.

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16 і ОСОБА_17, які були присутніми в якості понятих при відтворенні обстановки й обставин події за участю ОСОБА_11 і ОСОБА_12 підтвердили, що останні детально розповідали й показували, за яких обставин, вони разом із ОСОБА_7 опинилися в зазначеному місці, які відбувалися там події, як до них підішли працівники міліції, а також зазначили, що саме ОСОБА_7, маючи при собі пістолет, вистрілив у працівника міліції.

Згідно з даними протоколу огляду місця події від ІНФОРМАЦІЯ_2, на АДРЕСА_1 і дитячим садком було виявлено труп ОСОБА_8 із ознаками насильницької смерті, три відстріляних гільзи, кулю та фрагменти кулі.

Відповідно до висновку судово-балістичної експертизи, гільзи, виявлені та вилучені з місця події, дві кулі - із трупа потерпілого, є складовими частинами спортивно-мисливських патронів калібру 5,6 мм, відстріляні з одного екземпляру вогнепальної зброї з пістолета «Марголіна».

За висновком судово-медичної експертизи причиною смерті ОСОБА_8 є пошкодження внутрішніх органів, зокрема, легень і гостра крововтрата внаслідок вогнепальних поранень тулуба.

Характер умисних дій засудженого та локалізація завданих ним тілесних ушкоджень потерпілому свідчать про умисел ОСОБА_7 на позбавлення життя потерпілого.

Проаналізувавши всі досліджені по справі докази в їх сукупності, в тому числі й ті, на які посилаються захисники у касаційних скаргах, та давши належну оцінку всім доводам, висунутим стороною захисту, суд обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину та правильно кваліфікував його дії за п. «в» ст. 93 КК України 1960 року.

Судом першої інстанції було зроблено відповідний аналіз первинним показанням свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, даними під час досудового розслідування. Надавши їм оцінку та належним чином умотивувавши своє рішення, суд зробив обґрунтований висновок щодо прийняття їх у якості доказів, дослідивши при цьому причини подальшої зміни вказаними свідками своїх показань.

Із урахуванням ступені тяжкості вчиненого засудженим злочину, даних про його особу, належним чином умотивувавши своє рішення у цій частині, суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді 14 років позбавлення волі. Призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду справи, суд в ухвалі дав вичерпну відповідь на всі доводи, які були наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 Свої висновки, із якими погоджується колегія суддів, належним чином умотивував. Вони підтверджені доказами, які суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і належним чином оцінив.

Безпідставними є твердження захисника ОСОБА_5 щодо допущеного порушення права на захист ОСОБА_7 з тих підстав, що останньому в суді апеляційної інстанції не було надано перекладача.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, клопотання про призначення перекладача в матеріалах справи відсутнє. Окрім того, ОСОБА_7 являється громадянином України, народився та проживав на її території. Також згідно протоколу судового засідання в суді апеляційної інстанції засуджений розумів поставленні запитання та надавав відповіді на них.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи встановлено, що органи досудового слідства, суди першої та апеляційної інстанцій істотних порушень кримінально-процесуального чи кримінального законів, які б тягнули безумовне скасування чи зміну постановлених щодо засудженого судових рішень, не допустили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 394-396 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15 розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3