н/п 1-кп/640/122/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, раніше судимого вироком Київського районного суду м. Харкова від 14.08.2012 року за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, спрямований на надання приміщення своєї квартири для незаконного вживання особливо небезпечного наркотичного засобу «опій», 13.11.2014 року в період часу приблизно з 13 години 00 хвилин до 13 години 50 хвилин, умисно і добровільно надав свою квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 раніше знайомому йому ОСОБА_6 та раніше не знайомому ОСОБА_7 для незаконного вживання шляхом внутрішньовенної ін`єкції особливо небезпечного наркотичного засобу «опія ацетильованого».
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся, та суду пояснив, що у дійсно 13.11.2014 року в період часу приблизно з 13 години 00 хвилин до 13 години 50 хвилин, розуміючи незаконність своїх дій та їх наслідки, добровільно надав свою квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 раніше знайомому йому ОСОБА_6 та раніше не знайомому ОСОБА_7 для незаконного вживання ними шляхом внутрішньовенної ін`єкції особливо небезпечного наркотичного засобу «опія ацетильованого».
Дуже шкодує, що так сталось. Просив суд суворо не карати та не позбавляти його свободи, оскільки має стареньку бабусю, за якою необхідно доглядати.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Під час судового розгляду відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорювалися. Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин,а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до наступного висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Оцінюючи у сукупності докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що його протиправні дії за ч.1 ст. 317КК України кваліфіковані правильно, так як обвинувачений здійснив надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий, не є офіційно працевлаштованим, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває.
Обставиною, згідно з положеннями статті 66 КК України, що пом`якшує покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому.
Обставинами, які згідно з положеннями статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якими він обвинувачується і які передбачають відповідальність за вчинений злочин, так як відсутні передбачені ст. 69 КК України умови і підстави призначення обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого покарання, ніж передбачене законом.
Проте, зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, тяжких наслідків від його дій не настали, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст. 75,76 КК України.
Суд вважає вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину, його критичне ставлення до нього, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки.
Цивільний позов по справі не заявлений, речові докази відсутні.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням на досудовому розслідуванні: судової - трасологічної експертизи №546 від 17 листопада 2014 року в сумі 884 гривень 52 коп.; судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів №2450 від 27.11.2014 року в сумі 1229 грн. 80 коп.
Питання про речові докази слід вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 317 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Застосувати ст. ст. 75, 76 КК України та у відповідності з цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного за цим вироком з випробуванням на строк 3 (три) роки, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися до органів кримінально виконавчої інспекції для реєстрації.
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком чинності залишити без змін домашній арешт на певний період доби, а саме з 19 години 00 хвилин по 09 годину 00 хвилин.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.
Суддя ОСОБА_1