У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Філатова В.М.,

суддів

Коротких О.А. і Школярова В.Ф.,

розглянула в
судовому засіданні в м. Києві 03 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 серпня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина Російської Федерації,

раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст. 142 КК України 1960 року на 6 (шість) років
позбавлення волі.

Ухвалою
Апеляційного суду Чернігівської області від 21 листопада 2005 року зазначений
вирок, в порядку ст. 366 КПК України, змінено - постановлено вважати ОСОБА_1
засудженим за ч.3 ст. 142 КК України 1960 року із застосуванням ст. 44 цього
Кодексу до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

У решті зазначений
вирок залишено без зміни.

За вироком суду
ОСОБА_1 визнано винним
у тому, що
він, 24 березня 1998 року за
попередньою змовою з особою, кримінальну справу щодо якої виділено в окреме
провадження та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, засудженими вироком Прилуцького районного
суду Чернігівської області від 12 листопада 1998 року, за обставин,
встановлених судом та детально наведених у вироку, проникли в квартиру
АДРЕСА_1, де погрожуючи потерпілим
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_6 насильством, небезпечним для
їх життя та здоров'я, зв'язали потерпілих та заволоділи грошима і виробами із
золота на загальну суму 11 235 грн. 81
коп.

Крім того, ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2., засудженим раніше за
вказаний злочин, з метою безперешкодно зникнути з місця вчинення злочину,
напали на ОСОБА_7, яка в цей час прийшла до квартири потерпілих, завели її до
вказаної квартири і застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров'я
потерпілої, зв'язали її та заволоділи грошима в сумі 17 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 зазначає, що його за вчинення
розбійного нападу засуджено
безпідставно. Вказує, що суд обґрунтував свій висновок суперечливими
покараннями ОСОБА_3, засудженого раніше за
вказаний злочин, який його
обмовив. Не звернув суд уваги і на
показання потерпілих в судовому
засіданні про те, що він (ОСОБА_1)
в квартиру не заходив і потерпілі не
впізнали його як учасника нападу.
Вважає, що призначене йому покарання є надто суворим.

За змістом скарги просить
перекваліфікувати його дії зі ст. 142 КК України 1960 року на ст. 187 КК
України 1960 року, за недонесення про злочин.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для внесення
справи на касаційний розгляд з
метою перегляду постановлених у ній судових
рішень.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину
підтверджена сукупністю зібраних по справі, вірно оцінених та обґрунтовано
покладених судом в основу вироку
доказів, зокрема, показаннями на досудовому
слідстві ОСОБА_2 і ОСОБА_3, засуджених за цей злочин вироком від 12 листопада 1998 року, а ОСОБА_3 і при
розгляді справи в суді щодо ОСОБА_1, які підтвердили участь останнього у вчиненні розбійного
нападу на потерпілих, даними
протоколів відтворення обстановки і обставин події за участю ОСОБА_3
і ОСОБА_8, під час якого вони
детально розповіли про обставини
вчинення ними разом з ОСОБА_1 злочину,
даними протоколів пред'явлення
фотознімків для впізнання за участю ОСОБА_3,ОСОБА_8 і ОСОБА_2, потерпілих
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 які вказали на ОСОБА_1,
як учасника розбійного нападу, іншими
доказами.

Уся сукупність зібраних по справі доказів була ретельно
проаналізована судом, що дало можливості дійти обґрунтованого висновку
про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину. Тому викладені у
скарзі засудженого доводи про незаконність його засудження колегія суддів вважає безпідставними.

Посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на неправдивість показань ОСОБА_3 є
безпідставними. Ці показання послідовні, підтверджуються іншими доказами, і даних
про те, що ОСОБА_3 міг обмовити ОСОБА_1, немає.

Необґрунтованим є й наведене у скарзі
твердження про те, що суд не дав належної оцінки показанням потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_7
в судовому засіданні, у яких вони не впізнали його, як учасника розбійного
нападу на них.

Суд у сукупності з іншими зібраними у
справі доказами повно і всебічно дослідив вказані обставини і обґрунтовано визнав ці показання потерпілих неправдивими, про що
навів у вироку відповідні мотиви,
які не
викликають сумнівів.

Що стосується призначеного ОСОБА_1 покарання
то воно є необхідним й достатнім для
його виправлення та попередження
нових злочинів і відповідає вимогам ст. 65 КК України. Суд врахував як ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину, так і дані про його особу та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання. А отже,
призначене йому покарання є
справедливим і підстав для його
пом'якшення немає.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у
х в а л и л а :

відмовити у задоволенні касаційної
скарги засудженого ОСОБА_1.

с у д д і :

Філатов В.М. Коротких
О.А.
Школяров В.Ф.