Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мороза М. А.,
суддів Крижановського В. Я., Слинька С. С.,
за участю прокурора захисника Голюги В. В., ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 21 листопада 2013 року кримінальну справу за касаційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від

11 грудня 2012 року.

Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2012 року

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не мав судимості,

засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 115

КК України - на строк 13 років, за ч. 1 ст. 185 КК України - на строк 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_8 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років 6 місяців.

Згідно з цим вироком ОСОБА_8 визнано винним за вчинення злочину за таких обставин.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року приблизно о 13.00 год. у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_8 у ході сварки став бити ОСОБА_9 кулаками по обличчю та тулубу, після чого з метою її убивства почав завдавати численних ударів ножем в область шиї та поперекового відділу. Оскільки ОСОБА_9 захищалася, то було поранено також її руки та долоні.

У результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 померла.

Крім того, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 року приблизно о 13.00 год. після вчинення убивства ОСОБА_9, знаходячись у квартирі останньої, переконався, що вона померла, і таємно викрав її золоті вироби, а саме: ланцюжок, дві пари сережок, підвіску, кулон та чотири обручки, завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 5982 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2012 року цей вирок районного суду залишено без зміни.

У касаційних скаргах захисники просять скасувати оскаржувані судові рішення, а справу щодо ОСОБА_8 направити на новий судовий розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону, істотними порушеннями процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок суворості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав касаційні скарги, прокурора, яка вважала оскаржувані судові рішення законними та обґрунтованими, а скарги такими, що не підлягають задоволенню, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволені касаційних скарг необхідно відмовити.

За змістом касаційних скарг захисники порушують питання про перегляд судових рішень у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю й неповнотою досудового та судового слідства. Проте зазначені обставини були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій і перегляду в касаційному порядку відповідно до вимог ст. 398 КПК України 1960 року не підлягають, а отже при касаційному розгляді кримінальної справи колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Як убачається з матеріалів справи, доводи щодо невинуватості

ОСОБА_8 засуджений та його захисники висловлювали під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, які обґрунтовано визнали ці доводи безпідставними. Свої висновки щодо винуватості ОСОБА_8, з якими погодилась і колегія суддів, суд першої інстанції належним чином умотивував у постановленому судовому рішенні. Ці висновки підтверджено доказами, які суди ретельно перевірили та належним чином оцінили.

Будь-яких даних, що ставили би під сумнів достовірність наявних у справі доказів, у тому числі показань свідків та потерпілого, даних, наявних у висновках експертиз та у протоколах інших слідчих дій у справі під час перевірки матеріалів справи не встановлено. Ці докази узгоджуються між собою, а підстав вважати їх недостовірними з матеріалів справи не вбачається.

Крім того, ОСОБА_8 під час відтворення обстановки та обставин події злочину за участю захисника та понятих вказав на ті деталі скоєння вбивства та крадіжки, про які міг знати тільки безпосередній виконавець, і на час проведення даної слідчої дії ще не були встановлені слідством.

Посилання засудженого на те, що він писав явки з повинною і давав показання в яких обмовив себе внаслідок застосування недозволених методів слідства, є безпідставними. Такі посилання засудженого перевірялись і свого підтвердження не знайшли.

Крім того, за заявами ОСОБА_8 проводились перевірки, у результаті яких були постановлені відповідні процесуальні рішення - постанова заступника прокурора м. Орджонікідзе Дніпропетровської області від 25 червня 2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників Орджонікідзевського МВ УМВС України у Дніпропетровській області за ч. 1 ст. 373, ч. 2 ст. 365 КК України та постанова прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області від 19 липня 2010 року про відмову в порушення кримінальної справи щодо слідчого СУ ГУ МВС України у Дніпропетровській області Дяченко А. Б. і спіробітників Нікопольського ВБОЗ УБОП ГУ МВС України у Дніпропетровській області у зв'язку з відсутністю у їх діях ознак злочину.

З урахуванням характеру, кількості, локалізації тілесних ушкоджень потерпілої, а також предмету, яким було вчинено злочин, - ножа, твердження захисників про наявність в діях ОСОБА_8 ознак злочину, передбаченого ст. 118 КК України, а не ст. 115 цього ж Кодексу є неспроможними.

Виходячи зі встановлених судом фактичних обставин справи, дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно.

Крім того, аналогічні доводи, аналогічні доводам, наведеним в касаційних скаргах були наведені в апеляційних скаргах захисників та засудженого, вони перевірялися судом апеляційної інстанції та були визнані безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає.

Що стосується покарання, призначеного ОСОБА_8, то воно обрано судом відповідно до вимог закону.

Як убачається з матеріалів справи, суд, вирішуючи питання щодо виду та міри необхідного покарання, врахував тяжкість вчинених злочинів та дані про особу засудженого, а також відсутність обставини, які б обтяжували чи пом'якшували його покарання. Зокрема, суд урахував те, що ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

З урахуванням наведених обставин та конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про призначення

ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 років і 6 місяців є мотивованим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки таке покарання ефективно сприятиме виправленню засудженого та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Підстав для пом'якшення призначеного судом ОСОБА_8 покарання колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення,

у справі не встановлено.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та п. 15

розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2012 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - без задоволення.

Судді:

______________ М. А. Мороз_______________ В. Я. Крижановський___________________ С. С. Слинько