Справа № 307/820/15-к
Провадження № 1-кп/307/181/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 з участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_5 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тячів кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Грушево мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України , з вищою освітою , одруженого, раніше не судимого працюючого головним лікарем Глибокопотіцької амбулаторії загальної практики сімейної медицини, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 366 , ч. 2 ст.191 КК України

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_5 працюючи головним лікарем Глибокопотіцької амбулаторії загальної практики сімейної медицини будучи службовою особою на яку покладені адміністративно-господарські та організаційно розпорядчі обов`язки використовуючи надані за посадою службові повноваження розпоряджатись коштами фонду заробітної плати вказаної медичної установи через інших осіб , діючи умисно з метою розтрати бюджетних коштів на користь третьої особи , діючи в інтересах медичної сестри фізіотерапії Глибокопотіцької амбулаторії загальної практики - сімейної медицини ОСОБА_6 . Всупереч вимогам ст.1 Закону України Про оплату праці та ст. 30 КЗпП України в період з 27 січня 2012 року по 29 лютого 2012 року та з 20 квітня 2012 року по 24 квітня 2012 року вніс завідомо неправдиві відомості в офіційні документи, табелі обліку використання робочого часу працівників Глибокопотіцької амбулаторії загальної практики сімейної медицини за січень лютий та квітень 2012 року, про те що медична сестра ОСОБА_6 виконувала роботу згідно покладених на неї обов`язків , які стали підставою для нарахування ОСОБА_6 заробітної плати , хоча насправді ОСОБА_6 в період з 27 січня 2012 року по 24 квітня 2012 року перебувала за кордоном та роботу не виконувала.

В наслідок чого медичній сестрі ОСОБА_6 працівниками бухгалтерії відділу охорони здоров`я, Тячівської районної державної адміністрації було безпідставно нараховано та виплачено заробітну плату на загальну суму 3729 гривень 16 копійок за період коли вона фактично роботу не виконувала.

Своїми діями ОСОБА_5 спричинив державі матеріальні збитки на 3729 гривень 16 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України визнав у повному обсязі та щиро розкаявся та пояснив, він працював головним лікарем Глибокопотіцької амбулаторії сімейної медицини , там працювала медсестра ОСОБА_6 . Вона поїхала до чоловіка в Москву який захворів та зателефонувала, що вона затримується біля чоловіка та візьме лікарняний, але повернувшись з Москви вона не принесла лікарняного але їй в табелі використання робочого часу поставили що вона виходила на роботу.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, дії обвинуваченого судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 366 КК України службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та за ч. 2 ст. 191 КК України привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує обставини, які пом`якшують покарання визнання своєї вини, щире розкаяння, сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Суд також враховує суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, особу винного і приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у межах санкції ст. 366 ч. 1 КК України та ст. 191 ч. 2 КК України за правилами ст. 70 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Захисником обвинуваченого подано до суду клопотання про застосування до ОСОБА_7 акту амністії, оскільки він має на утриманні пристарілу матір
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника та подав заяву, у якій також просить суд звільнити його від відбування покарання на підставі п. є ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році.
Відповідно до п. є ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, які мають на утриманні на день набрання чинності цим Законом одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
З матеріалів справи слідує, що на день набрання чинності Законом України Про амністію у 2014 році у ОСОБА_8 на утриманні знаходиться мати ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення (злочини), у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 відносяться до злочинів середньої тяжкості.
Враховуючи те, що на день набрання чинності Законом України Про амністію у 2014 році у ОСОБА_5 на утриманні знаходиться мати ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування до нього акту амністії, суд приходить до висновку, що ОСОБА_10 підлягає звільненню від покарання за амністією.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Речові докази по страві табелі обліку використання робочого часу працівників Глибокопотіцької АЗПСМ вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 4 лютого 2015 року залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження .
Процесуальних витрат по справі немає.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України та ч. 2 ст.191 КК України призначити йому покарання
за ст. 191 ч. 2 КК України три роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з адміністративно-господарськими та організаційно розпорядчими обов`язками на строк 2 роки.
за ч. 1 ст. 366 КК України два роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з адміністративно-господарськими та організаційно розпорядчими обов`язками на строк 1 рік .
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 три роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади головного лікаря в медичних установах, та посади пов`язані з адміністративно-господарськими та організаційно розпорядчими обов`язками на строк 2 роки.
На підставі п. є ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання.
Речові докази по справі: табелі обліку використання робочого часу працівників Глибокопотіцької АЗПСМ вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 4 лютого 2015 року залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження .
На вирок може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд Закарпатської області.
Головуючий суддя ОСОБА_1