У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Короткевича М.Є.,

суддів за участю прокурора

Таран Т.С. та Гриціва М.І.,
Матюшевої О.В.,

розглянувши в
судовому засіданні в м. Києві 6 березня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, на судові рішення щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

встановила:

вироком Дружківського міського суду Донецької області від 31 серпня 2005
року, залишеного без зміни ухвалою апеляційного суду Донецької області від 28
жовтня 2005 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч.3
ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України
звільнено від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим строком 3
роки, з покладенням на нього обов'язків, передбачених пп. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК
України.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч.
3 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України
звільнено від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим строком 3
роки, з покладенням на нього обов'язків, передбачених пп. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК
України.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь:

- потерпілого ОСОБА_3 241 гривню на відшкодування матеріальної шкоди;

- експертної установи 47 гривень 08 копійок судових витрат.

За вироком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними і засуджено за те, що
вони вночі 7 травня 2005 року за попередньою змовою проникли в приміщення
магазину “Акватехніка” в м. Дружківці Донецької області, де із застосуванням
насильства, що не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілого ОСОБА_4,
викрали належне ОСОБА_3 майно на
загальну суму 1838 гривень.

У касаційному поданні та доповненні до нього прокурор, не оспорюючи
висновки суду щодо доведеності винності засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та
правильності кваліфікації їхніх дій, порушує питання про скасування постановлених
щодо них судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд. Свої
вимоги мотивує тим, що суд фактично не врахував конкретні обставини справи та
тяжкість вчиненого засудженими злочину, дані про особу винних, а тому
невиправдано звільнив їх від відбування покарання з випробуванням на підставі
ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора
Матюшевої О.В. про скасування ухвали апеляційного суду з наведених у
касаційному поданні підстав, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційного подання, вважає, що воно підлягає частковому задоволенню.

Подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації судом
за ч. 3 ст. 186 КК України злочинних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ґрунтуються на фактичних
обставинах справи і в касаційному поданні не заперечуються.

Разом з тим, вирішуючи питання про покарання, суд, хоча й послався у вироку
на тяжкість вчиненого злочину та відомості про особу кожного із засуджених,
однак фактично не врахував значимість та вагомість цих обставин і всупереч
цьому призначив їм невиправдано м'яке покарання.

При перегляді справи апеляційний суд, погодившись з мотивацією суду,
залишив без задоволення апеляційне подання прокурора про скасування вироку з
підстав, які за змістом та характером вимоги аналогічні доводам касаційного
подання.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили умисний,
корисливий злочин, який законом віднесений до категорії тяжких. Для проникнення
в магазин вони вдались до обману, завдяки якому сторож ОСОБА_4, впізнавши в
ОСОБА_1 колишнього співпрацівника, відчинив йому двері. Злочин скоїли в стані
алкогольного сп'яніння, групою осіб, із застосуванням насильства, яке,
використовуючи фізичну та чисельну перевагу, спрямували проти особи похилого
віку.

Поза увагою було залишено й те, що на момент злочину ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не
працювали, завдану злочином шкоду в повному обсязі не відшкодували.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що наведені в судових
рішеннях висновки про можливість виправлення засуджених при звільненні від
відбування покарання з випробуванням з покладенням обов'язків, передбачених ст.
76 КК України, не відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про
їх особу і тому в цій частині не можуть залишатись в силі.

Водночас, погоджуючись частково з доводами касаційного подання, колегія
суддів зазначає, що скасуванню підлягають не всі судові рішення, а лише ухвала
апеляційного суду, оскільки на цій стадії кримінального провадження апеляційний
суд може перевірити обґрунтованість покарання, визначеного судом першої
інстанції, а також при необхідності застосувати більш суворе покарання.

Якщо за наслідками перегляду справи апеляційний суд дійде висновку про
доведеність винуватості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інкримінованому їм грабежі й
погодиться з кваліфікацією їхній дій, то призначене їм покарання слід визнати
надмірно м'яким.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Донецької області від 28 жовтня 2005 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2
скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд у той же суд у
іншому складі суду.

С у д д і:

Короткевич М.Є. Таран Т.С. Гриців М.І.