Справа № 305/2548/14-к
Номер провадження 1-кп/305/34/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2015 року Рахівський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

неповнолітнього - ОСОБА_4 ,

законного представника н/л обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_7

адвоката - ОСОБА_8

н/л потерпілого - ОСОБА_9

законного представника н/л потерпілого - ОСОБА_10

представника служби у справах дітей Рахівської РДА - ОСОБА_11

представника кримінальної міліції - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР 20 серпня 2014 року за № 0000718 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 10 класу Квасівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, раніше не судимого, -

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Рахівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора прокуратури Рахівського району Закарпатської області ОСОБА_3 , про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000718 від 20 серпня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Із матеріалів клопотання встановлено, що 20 серпня 2014 року, близько 15 години 50 хвилин, в с. Кваси, Рахівського району Закарпатської області, по вул. Центральній, навпроти будинку № 310, неповнолітній ОСОБА_4 , керуючи автомобілем ВАЗ 21150, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , без належних на те підстав, рухаючись дорогою сполученням с. Кваси-Рахів, в напрямку м. Рахів, зі швидкістю 20 км/год, порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме вимоги передбачені п. 10.1 ПДР, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та п. 16.13, згідно якого перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов"язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Так, ОСОБА_4 , маючи технічну можливість зупинити керований ним автомобіль, після виявлення перешкоди руху не вжив своєчасно екстреного гальмування, в результаті чого здійснюючи маневр повороту ліворуч виїхав на смугу руху мопеда "KAMUNI", яким керував громадянин ОСОБА_7 з неповнолітнім пасажиром ОСОБА_9 на такій відстані допустив зіткнення, де водій ОСОБА_7 вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом виникнення йому небезпеки для руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку експерта № 380 від 18.09.2014 року ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого 2 ст. уламкового внутрішньо суглобового перелому зовнішнього виростка великогомілкової кістки лівої гомілки із зміщенням, забійної-рваної рани верхньої третини лівої гомілки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, неповнолітній ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани лівої стопи та гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

На момент скоєння суспільно-небезпечного діяння, ОСОБА_4 не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, визначеного ст. 22 КК України, тому в клопотанні порушується питання про застосування щодо ОСОБА_4 заходів виховного характеру.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просить застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру, передавши його під нагляд матері до його виправлення.

Неповнолітній ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що він має певні незначні навики керування транспортними засобами, однак, автошколу він не відвідував та посвідчення водія не отримував. У його батька є автомобіль ВАЗ 21150, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 . З дозволу батька, 20 серпня 2014 року, він переганяв зазначений автомобіль з одного дворогосподарства у інше, розташоване неподалік, рухався зі швидкістю не більше 20 км/год. Дійсно, виконуючи маневр повороту ліворуч, не пропустив мотоцикл, під керуванням водія ОСОБА_7 , оскільки надіявся, що встигне завершити маневр. Однак, відбулося зіткнення. Вийшовши з автомобіля він побачив, що внаслідок ДТП є двоє потерпілих, сильно злякався та забіг в будинок, натомість на місце аварії одразу прибіг його батько, який надав першу допомогу потерпілому - перев`язав рану, викликав швидку, тощо. У вчиненому щиро розкаюється, йому прикро, що так сталося.

Законний представник неповнолітнього - ОСОБА_5 у судовому засіданні охарактеризувала свого сина виключно з позитивної строни, зазначила, що він навчається добре, поведінка у нього хороша, у селі, вдома, у школі поводить себе нормально, шкідливих звичок не має.

Вона не заперечує проти застосування щодо ОСОБА_13 примусових заходів виховного характеру, у вигляді передачі його під її нагляд.

Щодо цивільних позовів, заявлених потерпілими , то може пояснити наступне. Її сім`я є багатодітною та малозабезпеченою, ні вона, ні чоловік не мають постійного місця роботи. З самого початку, після пригоди вони домовилися з потерпілими , що вони відшкодують витрати на лікування останніх і цього буде достатньо. Однак, потім ОСОБА_7 заявив, що йому слід відшкодувати одразу одну тисячу доларів США, яких її сім`я, нажаль, не має. Фактично вони на даний час відшкодували ОСОБА_7 лише 3 (три) тисячі гривень. При визначенні суми цивільного позову просить врахувати матеріальний стан її родини, що потерпілий ОСОБА_7 , не довів належними доказами суму понесених матеріальних витрат, а моральну шкоду значно завищив.

Позов ОСОБА_9 визнає частково, в сумі 1000 гривень.

Потерпілий ОСОБА_7 показав суду, що 20 серпня 2014 року він, близько 15 години 50 хвилин, рухався по центральній дорозі в с.Кваси на власному мопеді марки КAMUNI, пасажиром у нього був неповнолітній ОСОБА_9 . Рухаючись по своїй смузі руху, напроти будинку номер 310 побачив, що на його смугу руху несподівано почав здійснювати маневр повороту легковий автомобіль марки ВАЗ. Не дивлячись на те, що він рухався зі швидкістю не більше 40 км/год. та, зрозумівши, що автомобіль не має наміру пропустити його вирішив гальмувати, однак не встиг запобігти зіткненню, автомобіль вдарився у його мопед, пригадує, що після зіткнення, лише перелетів через автомобіль, більше нічого не пам`ятає. До тями прийшов вже у лікарні. Його було прооперовано.

Оскільки він отримав тілесні ушкодження тяжкого ступеня, зокрема, відкритий перелом, забійно-рвані рани, тощо. З моменту ДТП і до сьогоднішнього дня, він безперервно лікується з приводу отриманих тілесних ушкоджень, у нього попереду ще щонайменше одна операції, зараз стоїть питання про встановлення йому групи інвалідності. Він розуміє, що ця пригода це нещасний випадок, не заперечує проти застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітнього ОСОБА_14 .

Поряд з цим, ним було заявлено цивільний позов на загальну суму 60000 гривень, із них 20000 грн. становила сума матеріальних витрат на придбання ним медикаментів в період лікування, про що він надав чеки за придбання таких. Моральну шкоду оцінює у 40000 гривень, виходячи з того, що він, внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень, зазнав фізичного болю, переніс операцію, залишився фактично інвалідом, все це змінило його звичний уклад життя, а саме призвело до зміни у його побутовому, сімейному, соціальному аспектах життя. Виходячи з наведених міркувань, а також враховуючи, що 3 тисячі йому відшкодовано у добровільному порядку, позовні вимоги зменшив та просив стягнути на його користь 40000 гривень моральної та 17 тисяч матеріальної шкоди.

Н/л потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні ствердив, що подія ДТП відбулася саме так, як розповів ОСОБА_7 , дійсно вони їхали на мопеді під керуванням ОСОБА_15 , раптово трапилося зіткнення, автомобіль під керуванням ОСОБА_4 не надав їм переваги в русі. Він особисто зазнав лише незначних тілесних ушкоджень.

Законний представник н/л потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_10 у судовому засіданні ствердила наступне. Не дивлячись на те, що її син, внаслідок ДТП зазнав легких тілесних ушкоджень, нею було затрачено певні кошти на його лікування. Ці кошти склали близько 1000-1500 гривень. Оскільки вона не думала, що справа дійде до суду, то й не збирала докази понесених витрат, хоча такі фактично були. Вона не обізнана у юриспруденції, адвоката не має, можливо щось невірно зрозуміла про порядок відшкодування коштів. Просить стягнути на користь її сина 2000 гривень моральної шкоди, ця сума є ,на її думку, адекватною та співрозмірною із душевними хвилюваннями, перенесеними її неповнолітнім сином (стрес, фізичний біль, порушення звичного ритму життя, усіх членів сім`ї).

Представник служби в справах дітей Рахівської РДА ОСОБА_11 та представник кримінальної міліції у справах дітей Рахівського РВ УМВС України у Закарпатській області ОСОБА_12 вважають за доцільне застосувати відносно ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру, у вигляді передачі його під нагляд матері.

Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що винність ОСОБА_4 в скоєнні ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України доведена в повному обсязі.

Згідно ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КК України, кримінальній відповідальності відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося 16 років. Станом на 20.08.2014 року, ОСОБА_4 виповнилося 15 років, таким чином він не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність за скоєне діяння.

Беручи до уваги обставини, наведені вище, суд вважає, що стосовно ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України, тобто у вигляді передачі під нагляд матері. При цьому, з врахуванням особи неповнолітнього, його характеристики, щирого розкаяння у вчиненому, на думку суду, достатнім буде застосування щодо нього заходів виховного характеру терміном на один рік.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Зокрема, автомобіль марки "ВАЗ 21150", з д.р.н. НОМЕР_1 , що знаходиться на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів в Рахівському РВ УМВС України в Закарпатській області, повернути ОСОБА_5 , як законному власнику; мопед марки "KAMUNI", що знаходиться на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів в Рахівському РВ УМВС України в Закарпатській області, повернути ОСОБА_7 , як законному власнику.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_9 заявилені ними в ході судового розгляду, суд виходить з наступних міркувань.

За загальним правилом, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості судового рішення (ч.3 ст.23 ЦК України). З урахуванням п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та характеру правопорушення, глибини душевних страждань обох потерпілих, обставин справи, ступеню вини обвинуваченого.

Так, на підтвердження понесених матеріальних витрат потерпілий ОСОБА_7 надав чеки на придбання медикаментів, однак, таких ним ддано на загальну суму 10594 грн. 03 коп., одже, саме ця сума ним є доведеною належними та допустимими письмовими доказами і саме цю суму суд вважає за необхідне стягнути з законного представника неповнолітнього на користь ОСОБА_7 , як матеріальну шкоду.

Щодо моральної шкоди, заявленої ОСОБА_7 в сумі 40000 (сорок тисяч) гривень, то, виходячи з наведених вище засад визначення суми моральної шкоди, яка підлягає до стягнення, враховуючи матеріальний стан ОСОБА_4 (являється неповнолітнім, самостійного заробітку не має, виховується у багатодітній сім`ї батьки не мають постійного місця роботи, матеріально-побутові умови проживання важкі), суд вважає достатньо розумною та справедливою на відшкодування моральної шкоди, понесеної потерпілим ОСОБА_7 суму 25 (двадцять п`ять) тисяч гривень.

На думку суду, до стягнення на користь ОСОБА_9 , як відшкодування моральної шкоди, підлягає сума 1700 гривень, що по суті становить граничний мінімальний розмір на відшкодування моральної шкоди, визначений чинним закондавством України, оскільки, на думку суду, така є достатньою для відшкодування понесених потерпілим ОСОБА_9 моральних страждань, які він зазнав внаслідок вчиненого ОСОБА_4 , суспільно-небезпечного діяння.

Процесуальні витрати відсутні, оскільки сплачені законним представником неповнолітнього у ході досудового слідства.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПКУкраїни.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст.100, 124, 498, 500, 501 КПК України, ст.ст. 22, 105 КК України суд, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері - ОСОБА_5 .

Строк примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 встановити на протязі 1 (одного) року.

Стягнути з законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 10594 (десять тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 03 копійки матеріальної та 25 (двадцять п`ять) тисяч моральної шкоди.

Стягнути з законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_9 1700 (одну тисячу сімсот) гривень моральної шкоди.

Речові докази: автомобіль марки "ВАЗ 21150", з д.р.н. НОМЕР_1 , що знаходиться на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів в Рахівському РВ УМВС України в Закарпатській області, повернути ОСОБА_5 , як законному власнику; мопед марки "KAMUNI", що знаходиться на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів в Рахівському РВ УМВС України в Закарпатській області, повернути ОСОБА_7 , як законному власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти діб з дня її винесення через Рахівський районний суд.

Головуюча: ОСОБА_1 .

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1 .