Справа № 11-219/2008р. Головуючий у 1 інстанції:
Категорія : ст.286 ч.1 КК
України Доповідач : Григор'єва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня
2008 року колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду
Чернігівської області в
складі:

головуючого - судді
- Сердюка О.Г.

суддів - Григор'євої В.Ф., Акуленко С.О.

з
участю прокурора -
Шваб Л.В.

захисника - ОСОБА_1

засудженого - ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляціями: помічника Прилуцького міжрайонного прокурора та захисника
ОСОБА_1в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22
січня 2008 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженець смт. Ладан Прилуцького району, українець, громадянин України, одружений,
на утриманні має малолітню дитину, з вищою освітою, працюючий приватним підприємцем, раніше не судимий, зареєстрований
в АДРЕСА_1 мешканець АДРЕСА_2

засуджений
за ст.286 ч.1 КК України до штрафу в сумі 1 500
грн. на користь держави з позбавленням права
керувати транспортними засобами на
строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 969 грн. 76 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5
000 грн. - в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь держави в особі Чернігівської обласної лікарні 844 грн. 73 коп. на відшкодування витрат
за лікування потерпілого.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави в особі
Прилуцької ЦМЛ 166
грн.54 грн. на відшкодування витрат за лікування потерпілого .

Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь держави 123 грн. 94 коп. витрат,
пов'язаних з проведенням транспортно-трасологічної експертизи.

Вироком суду
ОСОБА_2 визнано винним у тому, що 16 квітня 2007 року, близько 17 год. 30 хв., він, керуючи автомобілем
марки „ВАЗ-2107”, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Котляревського в м.
Прилуки, поблизу мосту через р.Удай, в
порушення вимог п.п. 2.3, 12.1, 13.1. Правил дорожнього руху України,
які зобов'язували його: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, за технічним
станом транспортного засобу і не відволікатися від керування
транспортним засобом в дорозі, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не урахував дорожню
обстановку, стан транспортного засобу
і не зміг постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним: залежно від швидкості
руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану
транспортного засобу, повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного
інтервалу, знехтував цими Правилами, хоча повинен був і міг їх передбачити, в
результаті чого скоїв зіткнення з
автомобілем марки „ВАЗ-2105”, державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався у
попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій
автомобіля „ВАЗ-2105”, державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді підкапсулярної гематоми селезінки, яке згідно висновку
комісійної судово-медичної експертизи відноситься до середнього ступеня
тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я.

В апеляціях:

Помічник Прилуцького міжрайонного прокурора просить вирок суду змінити, вирішити долю речових
доказів, а саме: автомобілів „ВАЗ-2105”,
державний номерний знак НОМЕР_2 та „ВАЗ-2105”,
державний номерний знак НОМЕР_2, посилаючись
на те, що відповідно до постанови
заступника начальника СВ Прилуцького МРВ УМВС України в Чернігівській
області від 26 квітня 2007 року вказані
автомобілі визнані речовими доказами, а суд при розгляді справи відповідно до вимог ст.81 КПК України питання про долю
речових доказів не вирішив.

Захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати, а справу направити
прокурору для проведення додаткового розслідування, посилаючись на те, що
ОСОБА_2 не міг ознайомитися з матеріалами трасологічної експертизи 19.06.2007
року, оскільки остання зроблена тільки через місяць 16.07.2007 р. і на момент
ознайомлення ОСОБА_2 не був ні підозрюваним, ні обвинувачуваним; з постановою
про призначення судово-медичної експертизи ОСОБА_2 був ознайомлений через 4
місяці після її призначення, а з висновком експерта - через 3 місяці після його
надходження до слідчого; з постановою про призначення комісійної
судово-медичної експертизи ОСОБА_2 був ознайомлений через 3 місяці після її
призначення, а з висновком експерта - через 2 місяці після його надходження до
слідчого. Таким чином вважає, що під час проведення досудового слідства було
порушено право ОСОБА_2 на захист. Крім того, посилається на те, що після
скасування 24.07.2007 року заступником Прилуцького міжрайонного прокурора
постанови про закриття кримінальної справи ОСОБА_3 потерпілим не визнавався.
Також, в ході досудового слідства не була призначена автотехнічна експертиза, у
зв'язку з чим не встановлено, як в даній ДТП повинні були вести себе обидва
водії і чиї саме дії перебувають у причинному зв'язку з ДТП. Крім того, вважає,
що судом необґрунтовано було відмовлено в задоволенні клопотання про
призначення комплексної судової медико - автотехнічної експертизи для повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин
вказаної дорожньо-транспортної пригоди, усунення порушень
Кримінально-процесуального законодавства, допущених слідчим під час проведення
досудового слідства.

Заслухавши
доповідача по справі, пояснення захисника ОСОБА_1в інтересах засудженого
ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію та просив її задовольнити з вказаних в
ній підстав, засудженого, який просив
апеляцію захисника в його інтересах задовольнити, думку прокурора, який
підтримав апеляцію помічника прокурора і вважає за необхідне вирішити питання
про долю речових доказів по справі, дослідивши
матеріали справи та обговоривши
доводи наведені у апеляціях, колегія
суддів вважає, що апеляція помічника Прилуцького міжрайонного прокурора
підлягає задоволенню частково, а апеляція захисника ОСОБА_1в інтересах
засудженого ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи, що наведені в апеляції захисника в
інтересах засудженого, були предметом
перевірки під час судового слідства по даній кримінальній справі і є
необґрунтованими.

Висновок суду про винність засудженого ОСОБА_2 у вчиненні
злочину за зазначених у вироку обставин відповідає фактичним обставинам справи,
підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку
доказами, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності і є обґрунтованим.

Висновок суду ґрунтується: на показаннях
потерпілого ОСОБА_3, свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, на
даних протоколу огляду місця події від 16.04.2007 року, на даних протоколів
огляду транспортних засобів від
16.04.2007 року, на висновках судово - медичної, комісійної
судово - медичної, транспортно - трасологічної експертиз та на показаннях засудженого ОСОБА_2, даних в ході досудового
слідства, які узгоджуються між собою.

Так, із показань
засудженого ОСОБА_2 в ході судового слідства вбачається, що він
визнав свою вину частково, не заперечував проти самого факту дорожньо-транспортної пригоди, але не погоджувався із ступенем тяжкості тілесних ушкоджень у
потерпілого ОСОБА_3 Також підтверджував,
що він їхав за автомобілем потерпілого зі швидкістю 66 - 70 кмгод., але
автомобіль ОСОБА_3 різко зупинився і він не встиг зорієнтуватися, натиснувши на
гальма, але уникнути зіткнення не вдалося. Вважає, якби
ОСОБА_3 плавно гальмував, тоді б ДТП не сталося.

Однак, в ході
досудового слідства ОСОБА_2 при допитах в якості свідка, підозрюваного,
обвинуваченого підтверджував, що коли він
під'їжджав до мосту по вул.
Котляревського в м. Прилуки, виявив попереду себе автомобіль, який рухався у попутному напрямку і різко зупинився, оскільки відстань між автомобілями була незначною, то застосування екстренного гальмування не відвернуло зіткнення. Він
вважав, що винен у ДТП, оскільки не вірно вибрав безпечну дистанцію (
а.с.77-78, 138, 144).

Так
показаннями потерпілого ОСОБА_3 в судовому засіданні підтверджується, що
16.04.2007року близько
17 години він рухався на автомобілі марки „ВАЗ-2105" зі своїм товаришем
ОСОБА_5 по вул. Котляревского в м. Прилуки в сторону
мікрорайону „Сорочинці". Він бачив
у дзеркало заднього виду, що на
великій швидкості наближався автомобіль засудженого ОСОБА_3 марки „ВАЗ -2107". Неподалік від повороту на
міст він почав зменшувати швидкість до
50 км/год. Він при цьому не гальмував, а понижував обороти двигуна. Раптом відчув сильний удар у задню частину його автомобіля. Після зіткнення, з
автомобіля вийшов ОСОБА_3 з матір'ю, яка
сказала йому: „ Я ж говорила тобі не
гони". Тоді ж засуджений підійшов до них і просив владнати все
мирним шляхом і що відшкодує завдані збитки. Від удару він отримав тілесні ушкодження, в тому числі, гематому селезінки,
ЗЧМТ, струс головного мозку з приводу чого лікувався у м.Прилуках, м.Чернігові. Дійсно засудженим
відшкодовано 2000 грн. на лікування.

Показаннями свідка
ОСОБА_5 підтверджується, що він разом з ОСОБА_3 на автомобілі останнього, рухалися
по вул. Котляревського в сторону мікрорайону „Сорочинці" і несподівано
відчув сильний удар у задню частину
автомобіля. З ними зіткнувся автомобіль засудженого. В результаті чого
транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Він з ОСОБА_3 був доставлений до Прилуцької
ЦМЛ. Відразу після ДТП ОСОБА_3 вийшов з автомобіля з матір'ю, яка сказала йому: „Я ж казала тобі не гони”. Тоді ж, ОСОБА_2
запропонував мирно вирішити це питання і пообіцяв розрахуватися з ними,
але не зробив цього.

Із показань свідка ОСОБА_8 вбачається,
що вона з невісткою, внучкою та сином ОСОБА_2, який керував автомобілем, під'їжджали
до мосту по вул. Котляревського в м Прилуки, то побачила попереду автомобіль,
який рухався у попутному напрямку. Потім той автомобіль раптово зупинився, і
син не зміг уникнути зіткнення. Вона сина не відволікала. Він їхав не швидко. Вона не пам'ятає, чи говорила тоді сину фразу: „Я ж
казала тобі не гони".

Показаннями свідка ОСОБА_6 підтверджується, що
разом з чоловіком ОСОБА_2, їх дитиною та свекрухою
рухалися на автомобілі марки „ВАЗ-2107, яким керував її чоловік. Її чоловік загальмував і відбулося
зіткнення. З іншого автомобіля
вийшли два молодих хлопці, один з яких тримався за груди.

Показаннями свідка
ОСОБА_7 в суді підтверджується, що 16.04.2007 року, близько 17 години, коли рухався з мікрорайону
„Сорочинці” по вул. Котляревського в напрямок центру міста помітив два автомобіля під час
ДТП, які рухалися у зустрічному напрямку. Він для себе зробив висновок, що автомобіль
засудженого, який знаходився після аварії десь на відстані 2 м. виїхав у передній автомобіль потерпілого. Він бачив
гальмівний шлях автомобіля засудженого, але очевидцем ДТП не був.

Також
вина ОСОБА_2 підтверджується іншими
доказами по справі:

Протоколом огляду місця події від 16 квітня
2007 року зі схемою та актом обстеження місця
ДТП зафіксовано факт дорожньо-транспортної пригоди за участю засудженого .

Протоколами огляду транспортних засобів від
16.04.2007р. зафіксовані механічні пошкодження автомобілів марки
„ВАЗ-2107", д.н.з. НОМЕР_1, яким керував засуджений та д.н.з. НОМЕР_2, яким керував потерпілий

Висновком комісійної
судово-медичної експертизи № 187 від 10 серпня 2007 року підтверджується, що у ОСОБА_3 мали
місце тілесні ушкодження: підкапсулярна гематома селезінки,
ЗЧМТ, струс головного мозку з астеновегетативним синдромом, забій м'яких тканин грудної
клітки. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих, тупих предметів, в тому числі,
при ударі автомобіля ззаду при положенні потерпілого на місці водія, по давності можуть
відповідати 16.04.2007 року. Ушкодження у вигляді підкапсулярної гематоми селезінки
відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я. Ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного
мозку з астеновегетативним синдромом
відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров'я. Забій
м'яких тканин грудної клітки відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Висновком транспортно -
трасологічної експертизи № 293 від 16.07.2007року підтверджується, що в момент первинного контакту
повздовжна вісь автмобіля ВАЗ-2107”, д.н.з. НОМЕР_1 була відхилена від повздовжньої осі автомобіля „ВАЗ-2105"
д.н.з. НОМЕР_2 на кут близько 0 градусів у
напрямку векторів швидкостей руху транспортних засобів, тобто транспортні засоби
рухались попутно. Зіткнення транспортних засобів ВАЗ-2107 і ВАЗ-2105 сталось в межах розташування на проїзній частині дороги.

Таким чином, доводи
захисника про те, що дану справу необхідно направити на додаткове
розслідування, оскільки в ході досудового слідства слідчим було порушено право
засудженого на захист, так як він несвоєчасно був ознайомлений з вказаними
експертизами, безпідставні.

Згідно п.3 постанови
Пленуму Верховного Суду України №2 від 11 лютого 2005 року ” Про практику
застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних
справ на додаткове розслідування” допущені при вчиненні окремих слідчих чи
процесуальних дій порушення закону, що призвели до ущемлення прав та інтересів
учасників процесу, поновити які неможливо, не можуть бути підставою для
повернення справи на додаткове розслідування.

Твердження захисника про те, що в ході досудового слідства не була призначена
автотехнічна експертиза, у зв'язку з чим не встановлено, як в даній ДТП повинні
були вести себе обидва водії і чиї саме дії перебувають у причинному зв'язку з
ДТП, а також те, що судом, на думку апелянта,
необґрунтовано було відмовлено в задоволенні клопотання про призначення комплексної судової медико - автотехнічної експертизи для повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин
вказаної дорожньо-транспортної пригоди, не можна прийняти до уваги.

Як вбачається з матеріалів справи, по справі проведені транспортно - трасологічна
та комісійна судово - медична експертизи, які давали відповіді на деякі
запитання, поставлені у клопотанні. Крім того, експертиза призначається, коли
для вирішення певних питань при провадженні в справі потрібні спеціальні
знання. Більшість же поставлених
запитань у клопотанні дійсно регулюються Правилами дорожнього руху України та
не потребують спеціальних знань.

Колегія суддів вважає, що суд дійшов до правильного висновку, що підстав
для проведення повторної експертизи немає, оскільки сумнівів у правильності
первинних експертиз захисником,
засудженим не було надано і судом не встановлено. Проведені експертизи є
обґрунтованими та узгоджуються з іншим
доказам по справі.

Враховуючи вказані
обставини, колегія суддів вважає, що суд
дійшов до правильного висновку, що вина засудженого у вчиненні
зазначеного злочину повністю
підтверджується доказами по справі і
те, що засуджений визнав свою вину частково, суд правильно розцінив, як
спробу пом'якшити свою відповідальність за вчинений злочин.
Також суд дійшов правильного висновку,
визнавши показання засудженого ОСОБА_2 на досудовому слідстві достовірними, здобутими в установленому
законом порядку і які узгоджуються з іншими доказами в справіі відтворюють фактичні обставини
дорожньо-транспортної пригоди, у якій винним є засуджений ОСОБА_2

Колегія суддів вважає,
що дії ОСОБА_2 судом правильно кваліфіковані за ст.286 ч.1 КК України як
порушення правил безпеки
дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої
тяжкості тілесне ушкодження.

Суд обрав міру покарання засудженому за ст.286 ч.1 КК
України у відповідності з вимогами
ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи
засудженого: який позитивно
характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної
відповідальності, його молодий вік, на
утримання має малолітню дитину, за наявності
обставини, яка пом'якшує покарання:
добровільне часткове відшкодування
заподіяної шкоди, за відсутності
обставин, які обтяжують покарання і обрав покарання у мінімальних
межах вказаної санкції статті у вигляді
штрафу, але з позбавленням права керування транспортними засобами.

Суд обґрунтовано задовольнив цивільні позови
потерпілого, прокурора про стягнення з засудженого ОСОБА_2 на
відшкодування заподіяної
матеріальної та моральної шкоди в зазначеному у вироку розмірі, та витрат закладів охорони здоров'я на
лікування потерпілого ОСОБА_3, які підтверджується доказами по справі.

Істотних
порушень норм кримінально-процесуального
законодавства, які б були безумовною підставою для скасування вироку, в ході
розгляду справи в апеляційному суді не встановлено.

Підстав для зміни
вироку, скасування вироку та направлення
справи на додаткове розслідування щодо засудженого ОСОБА_2 колегія суддів
не вбачає.

Разом з тим, суд
при розгляді кримінальної справи відповідно
до вимог ст.81 КПК України не
вирішив питання про долю речових доказів, а саме: автомобілів „ВАЗ-2105”, державний номерний знак
НОМЕР_2 та „ВАЗ-2105”, державний номерний знак
НОМЕР_2.

Як вбачається з
матеріалів справи, постановою заступника
начальника СВ Прилуцького МРВ УМВС України в Чернігівській області від 26 квітня 2007 року вказані автомобілі
визнані речовими доказами (а.с.26 ).

Постановою заступника начальника СВ Прилуцького МРВ УМВС
України в Чернігівській області від 26
червня 2007 року та постановою
слідчого СВ Прилуцького МРВ УМВС
України в Чернігівській області від
26 листопада 2007 року автомобілі повернуті власникам, але вони
статусу речового доказу не втратили (а.с.81, 99).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що необхідно апеляцію помічника
прокурора задовольнити частково, зобов'язавши
суд першої інстанції в порядку ст.ст.409, 411 КПК України вирішити
питання щодо речових доказів - автомобілів.

На
підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 379 КПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію захисника ОСОБА_1в інтересах засудженого ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Апеляцію помічника Прилуцького
міжрайонного прокурора задовольнити частково.

Вирок Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 22 січня 2008
року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

Зобов'язати суд
першої інстанції в порядку ст.ст.409, 411 КПК України вирішити питання щодо
речових доказів - автомобілів.

Судді:

Григор'єва В.Ф.
Сердюк О.Г. Акуленко С.О.