Справа № 1-85/2008 року
В И Р О К

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

03 липня 2008 року Золотоніський
міськрайонний суд, Черкаської області

в складі головуючого судді: Орла
С. І.

при секретарі: Біліченко С.В.

з участю прокурора Трояна О.Л.

адвоката: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Золотоноша
кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження
уродженця с. Гельмязів,
Золотоніського району, Черкаської
області, українця, громадянина
України, освіта середня,
неодруженого, невійськовозобов'язаного, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 раніше судимого 25 липня 2005 року Золотоніським міськрайонним судом по ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76, 104 КК
України звільнений від відбуття покарання з випробуванням, надано йому іспитовий строк на 2 роки; 09 лютого 2006 року Золотоніським міськрайонним судом скасовано звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки і направлено для
відбуття покарання у вигляді 3-х років позбавлення
волі: звільнений 12 вересня 2007 року
постановою Піщанського районного суду Вінницької області, вид
умовно-дострокове, не відбутий термін 1 рік 5 місяців 5 днів, у
вчиненні злочину передбаченого ч.2
ст. 186 КК України ,-

В С Т А Н О В И В

Підсудний ОСОБА_1, будучи раніше судимим, на шлях
виправлення та перевиховання не став повторно вчинив новий злочин так 15 січня 2008 року близько 22 год. 30 хв. перебуваючи поблизу кафе „Перчик”, що в с. Софіївка
Золотоніського району, Черкаської області із застосуванням
насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, що виразилось в розпилюванні в очі ОСОБА_3
сльозодійного газу, відкрито заволодів,
вирвавши з рук у останнього, мобільним телефоном „Нокіа 6070” вартістю 390 грн.
із стартовим пакетом „Лайф”
вартістю 10 грн., чим завдав ОСОБА_3 матеріальної шкоди на загальну суму 400 грн.

Він же, повторно, за попередньою змовою з
невстановленою слідством особою, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, 29 січня
2008 року близько 20 год. перебуваючи на автобусній
зупинці, що розташована в с. Софіївка, Золотоніського району, Черкаської
області відкрито заволоділи, вибивши з рук у ОСОБА_4 мобільним телефоном марки
„LG 1610” вартістю 90 грн. з стартовим пакетом
„Київстар” вартістю 25 грн., що належить ОСОБА_4 чим завдали їй матеріальну
шкоду на загальну суму 115 грн.

Підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні вину в інкримінованому органом досудового слідства
злочині не визнав і відмовився давати покази по справі.

Не
визнання підсудним ОСОБА_1 вини у інкримінованому
органом досудового слідства злочині передбаченого ч.2 ст. 186 КК України
суд розцінює як бажання підсудного уникнути кримінальної відповідальності,
оскільки його вина у вчиненому злочині стверджується:

По
епізоду відкритого заволодіння майном ОСОБА_3:

- показами потерпілого
ОСОБА_3,даними суду, що він 15
січня 2008 року близько 21 год. 30 хв. він вийшов з кафе „Перчик”, що в с. Софіївка, Золотоніського району,
Черкаської області разом зі своїм знайомим ОСОБА_5по сигарети. Вони пішли в напрямку ринку, що по вул. Радянська в с.
Софіївка. Пройшовши 300 метрів він почув,
як його покликав підсудний ОСОБА_1 і наздогнавши
його запитав, чи є у нього сигарети. Він відповів, що сигарет у нього не має і
що він іде за ними до магазину. Потім підсудний сказав йому, що хоче забрати у ОСОБА_5 мобільний телефон, на що він відповів, що цього робити не треба. Коли він разом ОСОБА_5 вийшли з магазину їх знову наздогнав ОСОБА_1 і він йому дав пару сигарет. В цей момент
ОСОБА_5пішов прямо, а він залишився з підсудним. Підсудний ОСОБА_1 знову став говорити про те, що хоче забрати у ОСОБА_5
мобільний телефон. Потім підсудний пішов за ОСОБА_5, а він почав затримувати
ОСОБА_1 В цей момент у нього задзвонив
його мобільний, вийнявши телефон з кишені куртки і в цей момент підсудний бризнув
йому газовим балончиком в область
очей, виривав з рук мобільний телефон і відразу побіг в напрямку с. Гельмязів. Після чого вони пішли до кафе і повідомили про викрадення телефону власника кафе
в якого вони працюють і той викликав працівників міліції. Також він пояснив, що
претензій до підсудного ОСОБА_1 він не має, так як його дівчина купила
йому інший мобільний телефон і всі
збитки йому відшкодовано.

(а.с. 27)

- показами свідка ОСОБА_6, даними суду, що 21 лютого 2008 року його було запрошено в якості понятого під час відтворення
обстановки та обставин події з потерпілим
ОСОБА_3 Під час якого ОСОБА_3
пояснив, що 15 січня 2008 року близько 21 год. 30 хв. він зі своїм знайомим
ОСОБА_5вийшли в кафе „Перчик” в с.
Софіївка, Золотоніського району, щоб придбати сигарет. Пройшовши близько 300 м ОСОБА_3 почув, що його покликав ОСОБА_1 і та попросив цигарок, також підсудний сказав, що хоче забрати мобільний телефон у ОСОБА_5. ОСОБА_3 сказав, що цього
робити не треба та пішов у магазин за
сигаретами з ОСОБА_5 Коли повертались назад, то до нього знову підійшов ОСОБА_1 і він пригостив його сигаретами, після чого
підсудний знову почав говорити, що хоче забрати мобільний телефон у ОСОБА_5, потім ОСОБА_3 почав його
затримувати та пояснювати, що цього
робити не треба. В цей момент у ОСОБА_3 в кишені куртки задзвонив мобільний телефон і він притримуючи
підсудного витягнув телефон, щоб передати ОСОБА_5, щоб
той відповів на дзвінок, але в цей час ОСОБА_1 бризнув йому в обличчя газовим балончиком вирвав з рук телефон і втік у
напрямку с. Гельмязів, Золотоніського району.

(а.с.34)

- проголошеними показами свідка ОСОБА_6, даними на
досудовому слідстві, що 21 лютого
2008 року її було запрошено в якості понятого під час відтворення обстановки та
обставин події з потерпілим
ОСОБА_3 Під час якого ОСОБА_3
пояснив, що 15 січня 2008 року близько 21 год. 30 хв. він зі своїм знайомим
ОСОБА_5вийшли в кафе „Перчик” в
с. Софіївка, Золотоніського району, щоб придбати сигарет. Пройшовши близько 300 м ОСОБА_3 почув, що його
покликав ОСОБА_1 і та попросив
цигарок, також підсудний сказав,
що хоче забрати мобільний телефон у ОСОБА_5.
ОСОБА_3 сказав, що цього робити не треба та пішов у магазин за сигаретами з ОСОБА_5 Коли повертались назад, то до
нього знову підійшов ОСОБА_1 і
він пригостив його сигаретами, після чого підсудний знову почав говорити, що
хоче забрати мобільний телефон у
ОСОБА_5, потім ОСОБА_3 почав його затримувати
та пояснювати, що цього робити не треба. В цей момент у ОСОБА_3 в кишені куртки
задзвонив мобільний телефон і він
притримуючи підсудного витягнув його, щоб передати ОСОБА_5, щоб
той відповів на дзвінок, але в цей час ОСОБА_1 бризнув йому в обличчя газовим балончиком і вирвав з рук телефон, втік у напрямку
с. Гельмязів, Золотоніського району.

(а.с.35)

- проголошеними показами свідка ОСОБА_7, даними на
досудовому слідстві, що він побудував кафе „Перчик”. 15 січня 2008 року близько
21 год. 30 хв. він готував кафе до закриття. Потерпілий ОСОБА_3 працював у
нього в кафе і той разом зі своїм другом ОСОБА_5пішли придбати цигарок. Через
деякий час вони повернулись і він побачив, що у них текли сльози з очей та очі
були багрового кольору. Він запитав у них проте що трапилось і потерпілий та
ОСОБА_5повідомили його про те, що ОСОБА_1 намагався побити ОСОБА_5, але ОСОБА_3
йому заважав. В цей момент у потерпілого задзвонив телефон і підсудний вихватив
телефон у ОСОБА_8 та бризнув їм у обличчя сльозогінним газом. Після цього він
відразу викликав працівників міліції.

(а.с.128)

- висновком
судово-товарознавчої експертизи за № 45 від 28 лютого 2008 року, згідно залишкова вартість мобільного телефону „Нокіа 6070”
станом на 15 січня 2008 року без врахування
вартості зарядного пристрою при умові, що на момент вчинення злочину телефон
знаходився в технічно-справному
стані, могла становити 390 грн.

(а.с. 86)

- протоколом відтворення обстановки та обставин
події від 21 лютого 2008 року з потерпілим ОСОБА_3 відповідно до якого останній вказав місце
вчинення відносно нього злочину та на
місці розповів про обставини його вчинення.

(а.с.31)

- протоколом зводин віч-на-віч від 28 лютого 2008
року між підозрюваним ОСОБА_1 та потерпілим
ОСОБА_3, згідно якого потерпілий підтвердив факт відкритого викрадення
підсудним у нього мобільного телефону.

(а.с.113)

- висновком судово-психіатричної експертизи № 117
від 12 березня 2008 року згідно якого на
періоди часу, до яких відноситься вчинення інкримінованих підсудному дій та на
теперішній час ОСОБА_1 не виявляв і не
виявляє будь-якого хронічного психічного захворювання, недоумства, тимчасового розладу психічної діяльності
або іншого хворобливого стану психіки.
Наявність у підекспертного на періоди скоєння інкримінованих йому дій та на
теперішній час ознак легкої
розумової відсталості в ступені легкої дебільності з компенсованими емоційно-вольовими розладами нестійкого типу, враховуючи
легкість, незначну глибину та компенсованість вроджених вад інтелекту, пам'яті,
збереженість в цілому продуктивності
мислення, критичних і прогностичних функцій, компенсованість -психопатоподібних
порушень. Відносно задовільний рівень соціальної адаптації не позбавляло і не позбавляють на даний час підсудного здатності
усвідомлювати власні дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_1 може приймати
участь у діях та судовому засіданні.
Застосування будь-яких примусових заходів медичного характеру, передбачених
ст.94 КК У країни ОСОБА_1 не потребує.

(а.с.140)

По
епізоду відкритого заволодіння майном у ОСОБА_4

- показами потерпілої
ОСОБА_4, даними суду, що 29 січня 2008 року вона
їздила в м. Черкаси, а поверталася додому ввечері. Близько 20 год. в той момент
коли вона стояла на автобусній зупинці
в с. Софіївка, Золотоніського району, Черкаської області і чекала свого
автобуса, до неї підійшло двоє молодих хлопців, один з яких
запитав у неї „котра година?” на що вона витягла з кишені куртки свій мобільний
телефон і відповіла на запитання. Потім
особа, справа відносно якого виділена окреме провадження, попросив її дати йому
мобільний телефон, для того щоб він кудись передзвонив по своїх справах,
але вона не погодилася і сказала, що свого мобільного телефону їм не дасть, при цьому мобільний телефон вона тримала в правій
руці. Потім він правою рукою ударив її по руці, в результаті чого мобільний
телефон, який вона тримала в руці випав, а підсудний, який стояв біля них
схопив мобільний телефон і вони побігли в напрямку м. Золотоноша. Обличчя
підсудного вона запам'ятала, оскільки коли хлопці стояли біля неї, машина
освітила дорогу та обличчя підсудного ОСОБА_1 Мобільний телефон, який у неї викрали невідомі їй хлопці їй подарував її
син. Даний телефон він придбав у грудні 2005 року, а після того як покористувався і купив собі нового, цей подарував
їй. Також в мобільному телефоні був стартовий
пакет „Київстар”, скільки грошей було на рахунку вона не пам'ятає. Особливості, які є на мобільному телефоні:
на склі телефону є подряпини, а на клавіатурі,
а саме на кнопці «ОК» наявна здерта фарба, а також від телефону документи та
зарядний пристрій.

-
проголошеними показами підсудного ОСОБА_1 даними на досудовому слідстві, що в кінці січня 2008 року, додому прийшла його мати ОСОБА_11 і принесла
мобільний телефон, синього кольору і сказала, що даний телефон вона придбала на
базарі в с. Софіївка, за 50грн. Він забрав телефон собі і через день відніс
його в магазин по продажу мобільних телефонів в с. Гельмязів. Даний телефон
продавав не він, а його знайомий на ім'я Володимир. Він випадково його зустрів
в селі і попросив продати телефон, так як в нього не було документів, що
підтверджували б його особу, а без документів телефон би він не продав. За
телефон він отримав 110 грн. і 50 грн. віддав матері, інші витратив на власні
потреби.

(а.с.181)

- показами свідка
ОСОБА_9, який пояснив, що він
раніше працював реалізатором у відділі мобільних телефонів магазину „Продмаг”, що в с. Гельмязів,
Золотоніського району, Черкаської області. На даний час він вже там не працює. Так 30 січня 2008 року
до нього в магазин зайшов ОСОБА_10 та
ОСОБА_1 і запропонували, щоб він придбав у них для реалізації мобільний телефон
марки „LG 1610”
за 110 чи 120 грн., на що він погодився і придбав телефон, про що зробив відповідний запис в журналі реєстрації покупки
мобільних телефонів бувших в користуванні. Дані громадяни сказали, що телефон не крадений, а
зарядний пристрій зламався. Якби він знав,
що телефон крадений він би його ніколи не придбав.

- показами свідка ОСОБА_10, який пояснив, що 30
січня 2008 року в обідній час перебував с. Гельмязів, біля супермаркету. В цей час до нього підійшов
підсудний ОСОБА_1 і попросив, щоб він здав до
відділу мобільних телефонів супермаркету мобільний телефон, оскільки у нього немає паспорта. Він запитав у нього чи даний
мобільний телефон не крадений
,на що він його запевнив, що ні та пояснив, що це його мобільний телефон. Вони
зайшли до супермаркету і він
пред'явивши водійське посвідчення здав мобільний телефон за 110 грн., після
чого віддав гроші ОСОБА_1. 30
січня 2008 року до нього додому приїхала
ОСОБА_12 В. разом зі своїм чоловіком і сказала, що телефон який здавав був викрадений у її матері, після чого він
пояснив, що цей мобільний телефон його просив
здати до супермаркету ОСОБА_1 Про те, що телефон був крадений він не знав.

- показами свідка ОСОБА_1, даними суду, який
пояснив, що його мати ОСОБА_11 придбала мобільний телефон синього кольору на
базарі в с. Софіївка, Золотоніського району за 50 грн.. Даний телефон був
старої моделі.

- протоколом відтворення
обстановки та обставин події від 26 лютого 2008 року з потерпілою ОСОБА_4
відповідно до якого остання вказала місце вчинення проти неї злочину та на місці розповіла про обставини його
вчинення.

(а.с.64)

- проголошеними показами
свідка ОСОБА_6, даними на досудовому слідстві, що 26 лютого 2008 року його було запрошено в якості понятого під
час відтворення обстановки та обставин події з потерпілою
ОСОБА_4, яка пояснила, що 29 січня 2008 року
вона їздила в м. Черкаси, а поверталася додому ввечері. Близько 20 год. в той
момент коли вона стояла на автобусній зупинці
в с. Софіївка, Золотоніського району, Черкаської області і чекала свого
автобуса, до неї підійшло двоє молодих хлопців, один з яких запитав у
неї „котра година?” на що вона витягла з кишені куртки свій мобільний телефон і
відповіла на запитання. Потім особа, справа
відносно якого виділена окреме провадження, попросив її дати йому мобільний
телефон, для того щоб він кудись передзвонив по своїх справах, але вона
не погодилася і сказала, що свого мобільного телефону
їм не дасть, при цьому мобільний телефон вона тримала в правій руці. Потім він правою рукою ударив її по руці, в результаті чого мобільний
телефон, який вона тримала в руці випав, а підсудний, який стояв біля них
схопив мобільний телефон і вони побігли в напрямку м. Золотоноша. Обличчя
підсудного вона запам'ятала, оскільки коли хлопці стояли біля неї, машина
освітила дорогу та обличчя підсудного ОСОБА_1 Мобільний телефон, який у неї викрали невідомі їй хлопці їй подарував її
син. Даний телефон він придбав у грудні 2005 року, а після того як покористувався і купив собі нового, цей подарував
їй. Також в мобільному телефоні був стартовий
пакет „Київстар”, скільки грошей було на рахунку вона не пам'ятає. Особливості, які є на мобільному телефоні:
на склі телефону є подряпини, а на клавіатурі,
а саме на кнопці «ОК» наявна здерта фарба.

(а.с.66)

- проголошеними показами свідка ОСОБА_6, даними
на досудовому слідстві, що 26 лютого 2008 року її було запрошено в якості понятої під час
відтворення обстановки та обставин події з потерпілою ОСОБА_4, яка пояснила, що 29 січня 2008 року вона їздила в м. Черкаси, а
поверталася додому ввечері. Близько 20 год. в той момент коли вона стояла на
автобусній зупинці в с. Софіївка,
Золотоніського району, Черкаської області і чекала свого автобуса, до неї підійшло двоє молодих хлопців, один з яких запитав у неї „котра година?” на
що вона витягла з кишені куртки свій мобільний телефон і відповіла на
запитання. Потім особа, справа відносно якого
виділена окреме провадження, попросив її дати йому мобільний телефон, для того
щоб він кудись передзвонив по своїх справах, але вона не погодилася і
сказала, що свого мобільного телефону їм не
дасть, при цьому мобільний телефон вона тримала в правій руці. Потім він правою рукою ударив її по руці, в результаті чого мобільний
телефон, який вона тримала в руці випав, а підсудний, який стояв біля них
схопив мобільний телефон і вони побігли в напрямку м. Золотоноша. Обличчя
підсудного вона запам'ятала, оскільки коли хлопці стояли біля неї, машина
освітила дорогу та обличчя підсудного ОСОБА_1 Мобільний телефон, який у неї викрали невідомі їй хлопці їй подарував її
син. Даний телефон він придбав у грудні 2005 року, а після того як покористувався і купив собі нового, цей подарував
їй. Також в мобільному телефоні був стартовий
пакет „Київстар”, скільки грошей було на рахунку вона не пам'ятає. Особливості, які є на мобільному телефоні:
на склі телефону є подряпини, а на клавіатурі,
а саме на кнопці «ОК» наявна здерта фарба.

(а.с.67)

- проголошеними показами свідка ОСОБА_12, даними на
досудовому слідстві, що 29 січня 2008 року його
дружина Вікторія зателефонувала на спільний
телефон до тещі ОСОБА_4 для того, щоб запитати чи нормально вона доїхала додому, оскільки вона їздила в м. Черкаси, а
сама проживає в с. Сушки, Канівського району, Черкаської області, але мобільний
телефон був відключений. Через деякий час теща
передзвонила до його дружини і сказала, що в неї двоє молодих хлопців викрали
мобільний телефон. 30 січня 2008 року 0 15 год. його дружина бачила мобільний
телефон викрадений у ОСОБА_4 в супермаркеті в с. Гельмязів і продавець їй
пояснив, що даний мобільний телефон здав до магазину ОСОБА_10, який пояснив, що
його попросив здати даний телефон ОСОБА_1. Після цього він з дружиною поїхав до
підсудного, який спочатку пояснив, що він знайшов даний мобільний телефон, а
потім пояснив, що він взяв його у своєї матері, після чого вони звернулися до
Золотоніського МВ.

- проголошеними показами
свідка ОСОБА_13, даними на досудовому слідстві, що 29 січня 2008 року вона зателефонувала на спільний телефон до матері ОСОБА_4, для того, щоб запитати чи нормально вона доїхала додому в с.
Сушки, Канівського району, оскільки знала, що
цього дня вона їздила в м. Черкаси, але мобільний телефон був відключений. Після чого вона зателефонувала до свого брата ОСОБА_18, оскільки він проживає з матір'ю, що дізнатись чи матері ще не має вдома. Близько 22 год. потерпіла зателефонувала до неї і
повідомила, що в неї двоє молодих хлопців викрали мобільний телефон. 30 січня 2008 року вона зайшла до супермаркету, що в с.
Гельмязів, і побачила мобільний телефон, який декілька днів назад викрали невідомі
хлопці у потерпілої ОСОБА_4. Вона попросила продавця показати мобільний телефон,
та виявила що це телефон її
матері, оскільки на ньому були тіж подряпини. Потім вона запила у продавця звідки там цей мобільний на що він
відповів, що даний телефон до
магазину 30 січня 2008 року здав ОСОБА_10, а разом з ним був ОСОБА_1 Після чого вона розповіла про все чоловікові
ОСОБА_12 і вони поїхали до ОСОБА_10,
який їм розповів, що мобільний телефон його попросив здати ОСОБА_1 Потім
вони поїхали до ОСОБА_1 і на запитання де він взяв мобільний телефон він спочатку сказав, що знайшов, а потім, що
йому його купила мати. Потім почав погрожувати
фізичною розправою і вона звернулась до Золотоніського МВ.

(а.с.104)

- проголошеними показами свідка ОСОБА_14 даними на
досудовому слідстві, що 04 лютого 2008року її було
запрошено в якості понятої в Гельмязів
по вул. Леніна, 1 в магазин „Продмаркет” у відділі по продажу мобільних
телефонів було виявлено та вилучено
мобільний телефон марки „LG1610” синьо-сріблястого кольору, який було поміщено в паперовий ярлик з пояснювальним
написом, де вона та інший понятий поставили свої підписи. Продавець магазину пояснив, що даний телефон йому
приніс та здав ОСОБА_10 30 січня 2008 року за 110 грн., про що продавець зробив
запис в своєму журналі.

(а.с.127)

- проголошеними показами
свідка ОСОБА_15, даними на досудовому слідстві що 04 лютого 2008року її було запрошено в якості понятої в Гельмязів по вул. Леніна, 1 в магазин „Продмаркет” у
відділі по продажу мобільних телефонів було
виявлено та вилучено мобільний телефон марки „LG1610”
синьо-сріблястого кольору, який було поміщено в паперовий ярлик з пояснювальним
написом, де вона та інший понятий поставили свої підписи. Продавець магазину пояснив, що даний телефон йому
приніс та здав ОСОБА_10 30 січня 2008 року за 110 грн., про що продавець зробив
запис в своєму журналі.

(а.с.146)

- проголошеними показами свідка ОСОБА_1 - ОСОБА_11,
даними на досудовому слідстві, що вона на ринку с. Софіївка працює приватним
підприємцем і повертаючись додому молодий чоловік запропонував їй придбати в
нього мобільний телефон марки „LG” синього кольору, на що вона погодилась. Після
того вона принесла даний телефон додому і наступного дня сказала своїм синам
ОСОБА_16 та ОСОБА_17, щоб вони здали даний телефон до ломбарду, але не дешевше,
чим за 50 грн.. Наступного дня вона дізналась він підсудного ОСОБА_1, що він
здав мобільний телефон до ломбарду за 120 грн.

(а.с.104-105)

- протоколом огляду речового доказу від 26
лютого 2008 року , згідно якого оглянуто якості
речового доказу мобільний телефон марки „LG1610”

(а.с.70)

- висновком судово-товарознавчої експертизи
за № 46 від 28 лютого 2008 року, згідно якого
залишкова вартість мобільного телефону „LG 1610”
станом на 29 січня 2008 року без врахування
вартості зарядного пристрою при умові, що на момент скоєння злочину телефон знаходився в технічно-справному стані, могла становити 90 грн.

(а.с.78)

- протоколом зводин віч-на-віч від 28 лютого 2008 року між підозрюваним
ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_4, згідно якого потерпіла
підтвердила факт відкритого викрадення підсудним в неї мобільного телефону.

(а.с.110)

- протоколом
пред'явлення особи для впізнання від 28 лютого 2008 року, згідно потерпіла ОСОБА_4 впізнала ОСОБА_1, як того, що відкрито заволодів її мобільним телефоном.

(а.с.100)

- протоколом
пред'явлення предметів для впізнання від 26 лютого 2008 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_4 впізнала свій мобільний
телефон.

(а.с.68 )

- висновком судово-психіатричної експертизи № 117
від 12 березня 2008 року згідно якого на
періоди часу, до яких відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на
теперішній час ОСОБА_1 не виявляв і не
виявляє будь-якого хронічного психічного захворювання, недоумства, тимчасового розладу психічної діяльності
або іншого хворобливого стану психіки.
Наявність у підекспертного на періоди скоєння інкримінованих йому дій та на
теперішній час ознак легкої
розумової відсталості в ступені легкої дебільності з компенсованими емоційно-вольовими розладами нестійкого типу, враховуючи
легкість, незначну глибину та компенсованість вроджених вад інтелекту, пам'яті,
збереженість в цілому продуктивності
мислення, критичних і прогностичних функцій, компенсованість -психопатоподібних
порушень. Відносно задовільний рівень соціальної адаптації не позбавляло і не позбавляють на даний час підсудного здатності
усвідомлювати власні дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_1 може приймати
участь у діях та судовому засіданні.
Застосування будь-яких примусових заходів медичного характеру передбачених
ст.94 КК У країни ОСОБА_1 не потребує.

(а.с.140)

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_1 та проголошених показів
свідка ОСОБА_1-ОСОБА_11, які являється рідним братом та матір'ю підсудного,
оскільки їх покази спростовуються показами потерпілої, свідків та матеріалами
кримінальної справи.

Оцінивши
зібранні по справі докази в їх сукупності, в результаті всебічного повного та
об'єктивного їх дослідження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що
пред'явлене обвинувачення підсудному ОСОБА_1 знайшло своє підтвердження, а його
дії органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 186 КК України,
як відкрите викрадення чужого
майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого,
вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

За місцем проживання
ОСОБА_1 характеризується негативно.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_1 згідно
ст.67 КК України суд не вбачає.

Суд, виключає підсудному ОСОБА_1, як обтяжуючу вину обставину - вчинення злочину
повторно та за попередньою змовою групою осіб, оскільки дана обставина
зазначена в диспозиції Особливої частини ч.2 ст.186 КК України як обов'язкова
кваліфікуюча ознака даного злочину, тому у відповідності до ч.4 ст.67 КК
України не може повторно враховуватись при призначенні покарання.

Обставин, що пом'якшують покарання ОСОБА_1 згідно
ст.66 КК України суд не вбачає.

Призначаючи
покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує характер та ступеню суспільної
небезпеки вчиненого злочину, особу підсудного, який будучи раніше судимим,
реально відбував покарання в місцях позбавлення волі, належних висновків не
зробив на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив тяжкий
злочин, суд вважає, що процес його виправлення та перевиховання повинен проходити
лише в місцях позбавлення волі.

Підсудний ОСОБА_1 вчинив новий злочин не відбувши
повністю покарання за вироком Золотоніським
міськрайонного суду, Черкаської області від 25 липня 2005 року, за яким був засуджений за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі та
звільнено з іспитовим терміном 2-ва роки.

Постановою Золотоніському міськрайонного суду від 09 лютого 2006 року
підсудному ОСОБА_1 скасовано звільнення від відбуття покарання з іспитовим
строком на 2 роки за вироком суду від 25 липня 2005 року та направлено в місця
позбавлення волі для відбуття покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

У відповідності до постанови Піщанського районного суду Вінницької області
від 04 вересня 2007 року підсудного ОСОБА_1 звільнено умовно-достроково від
подальшого відбування покарання призначеного вироком Золотоніського
міськрайонного суду від 25 липня 2005 року на 1(один) рік 5(п'ять) місяців
5(п'ять) днів.

У відповідності до ст.71 КК України, суд призначаючи
підсудному покарання за сукупністю вироків, до покарання призначеного за новим
вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. у
вигляді 1(одного) року позбавлення волі

Речові докази: мобільний телефон марки
„LG 1610” передано на зберігання
потерпілій ОСОБА_4 залишити в її користуванні.

Суд, стягує з підсудного ОСОБА_1 на
користь держави судові витрати за проведення під час досудового слідства
судово-товарознавчої експертизи в сумі 441 грн. 33 коп.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,
суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК
України та призначити йому покарання: у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення
волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до
призначеного за новим вироком покарання суд, частково приєднує не відбуту
частину покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської
області від 25 липня 2005 року у вигляді 1(одного) року позбавлення волі і
остаточно призначає ОСОБА_1 до відбуття покарання 5(п'ять)років позбавлення
волі.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_1
вираховувати з 26 лютого 2008 року дня його затримання.

Стягнути з ОСОБА_1 на
користь держави судові витрати в сумі 441 грн. 33 коп.

Речові докази: мобільний телефон марки „LG
1610”, який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_4- залишити в її
користуванні.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в
законну силу залишити попередній - тримання під вартою в СІЗО м. Черкаси.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської
області через Золотоніський міськрайонний суд на протязі 15 діб учасниками
процесу, а засудженим ОСОБА_1 в той же термін з часу отримання ним копії
вироку.

СУДДЯ
: ОРЕЛ С.І.