АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ПАТ «Рівнеазот» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.05.2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СГ ГСУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 , погодженого старшим прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, а саме на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 46 «прибудова до корпусу», за адресою: Рівненська обл., Рівненський район, с. Городок, вул. Штенгеля барона, буд. 139 а, яке належить ПАТ «Рівнеазот», код (), зареєстрованому за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, Рівне 17, на підставі наказу № 1003, виданому 04.11.1995 Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Рівненській області, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наданою Реєстраційною службою Рівненського РУЮ Рівненської області від 30.04.2015 за № 37001655, шляхом заборони розпоряджатись даним майном.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції представники власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.05.2015 року.
Мотивуючи свою апеляційну скаргу апелянт посилається на те, що ГСУ МВС України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003010, у рамках вказаного кримінального провадження жодній особі не повідомлено про підозру та не складено обвинувального акта. Отже, на думку апелянта, відсутня правова підстава для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно. Окрім цього, будь-які докази того, що вказане майно відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, а тому є підставі відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту, також відсутні. Відносини між ПАТ «Рівнеазот» та ДК «Газ України» є цивільно-правовими, що виникли між господарюючими суб`єктами на підставі господарських договорів, доказів, які б вказували на вчинення службовими особами ПАТ «Рівнеазот» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, не має. Накладення арешту на вказане у клопотанні слідчого майно позбавляє апелянта права розпоряджатись цим майном, що суттєво обмежує здатність підприємства проводити господарську діяльність. Крім цього, як вказує автор апеляції у своїй апеляційній скарзі, ні у клопотанні слідчого, на в оскаржуваній ухвалі не наведено жодних доказів, які б свідчили про необхідність накладення арешту на зазначене вище майно, а також підтверджували те, що не накладення арешту може призвести до знищення або втрати даного майна.
Окрім цього, враховуючи те, що ухвала слідчого судді постановлена без повідомлення власника майна, апелянт вважає, що строк на оскарження ухвали слідчого судді ним пропущено відповідно до ст. 395 КПК України, не було.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.05.2015 року, поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не було пропущено, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 26.05.2015 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Що стосується безпосередньо поданої апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів клопотання слідчого, Головним слідчим управління МВС України, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003010 від 16.03.2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних осіб, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно ст. 171 КПК України, слідчий має право, за погодженням з прокурором, в межах кримінального провадження звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у виді речей, документів або грошей, в якому повинно зазначатись підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про те, що санкцією ч. 5 ст. 191 КК України передбачена додаткова міра покарання у виді конфіскації майна, а також враховуючи можливість того, що особи причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення можуть здійснити продаж або передачу майнових прав на нерухоме майно вказаного комплексу будівель та споруд, що призведе до його втрати або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкоджати у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим слідчим суддею і було задоволено клопотання слідчого та накладеного арешт на вказане нерухоме майно.

Крім цього, у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного судом першої інстанції виявлено не було. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого СГ ГСУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 , погодженого старшим прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, а саме на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 46 «прибудова до корпусу», за адресою: Рівненська обл., Рівненський район, с. Городок, вул. Штенгеля барона, буд. 139 а, яке належить ПАТ «Рівнеазот», код (), зареєстрованому за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, Рівне 17, на підставі наказу № 1003, виданому 04.11.1995 Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Рівненській області, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наданою Реєстраційною службою Рівненського РУЮ Рівненської області від 30.04.2015 за № 37001655, шляхом заборони розпоряджатись даним майном залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ПАТ «Рівнеазот» ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1856/2015 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9

Доповідач: ОСОБА_1