Справа № 1-532/12
Провадження № 1/1015/274/2012
В И Р О К

іменем України

12.09.2012 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Калиновській Н.В.

за участю прокурора Литвиненка Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має професійно-технічну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:

11.01.2012 року близько 10 години ОСОБА_1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні приватного будинку № 30А, що по вул. Лермонтова в с. Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області, скориставшись відсутністю господаря та, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, таємно викрав належні ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3200 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_2 матеріальну шкоду на суму 3200 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю та суду пояснив, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із своїм дідом ОСОБА_2 11.01.2012 року близько 10 години він перебував за місцем свого проживання, коли у одній з кімнат помітив, що на стільці лежить велика сума грошей купюрами по 100 та 200 гривень. Його дід в цей час займався господарськими справами на прилеглій до будинку території. Тоді він вирішив викрасти гроші, які побачив на стільці. Забравши їх із стільця, не рахував, поклав до кишені штанів та направився до м. Києва, нічого при цьому діду не сказав. Гроші витратив на розваги у нічному клубі «Фабор». Коли повернувся додому, дід запитав його куди той дів 3200 грн. Він одразу зізнався, що це саме він забрав їх. У вчиненому підсудний щиро розкаявся, просив його суворо не карати, запевнив, що в подальшому не допустить протиправної поведінки.

Окрім повного визнання підсудним вини у предявленому йому обвинуваченні, вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, підтверджується сукупністю інших доказів, які були зібрані у справі та досліджені під час судового слідства, а саме:

- оголошеними в судовому засіданні відповідно до ст.ст. 306, 308, 314 КПК України показами потерпілого ОСОБА_3, який будучи допитаним на досудовому слідстві показав, що він проживає разом зі своїм внуком ОСОБА_1 На протязі грудня 2011 року для власних потреб він збивав грошові кошти, які складав за місцем свого проживання, а саме на стільці, який стояв у кутку кімнати. Назбирав 3200 гривень. Станом на 11.01.2012 року близько 17 години він помітив, що гроші зникли. Він відразу викликав працівників міліції, яким написав відповідну заяву. Гроші були купюрами по 100 та 200 гривень. Він одразу здогадався, що дані гроші викрав його внук ОСОБА_1, оскільки крім того більше ніхто не знав, де він зберігає грошові кошти. При цьому в будинку порядок не був порушений, все знаходилося на своїх місцях, дверні замки та вікна були цілі. 11.01.2012 року близько 20 години, коли його внук повернувся додому, у якого він запитав, де той дів гроші в сумі 3200 грн. При цьому ОСОБА_1 зізнався, що це саме він скоїв крадіжку грошей, які витратив на власні потреби (а.с. 20-12);

- постановою від 18.01.2012 року про порушення кримінальної справи по факту таємного викрадення майна ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 1); заявою ОСОБА_2 на імя начальника Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 11.01.2012 року з проханням прийняти міри до його внука, який 11.01.2012 року близько 12 години шляхом вільного доступу викрав гроші в сумі 3200 гривень (а.с. 4); протоколом огляду місця події від 11.01.2012 року (а.с. 5); постановою від 29.06.2012 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 14); постановою від 29.06.2012 року про уточнення часу скоєння злочину, відповідно до якої час скоєння злочину близько 10 години 11.01.2012 року (а.с. 18); протоколом очної ставки від 29.06.2012 року, проведеної між потерпілим ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_1 (а.с. 31); протоколом відтворення обстановки та обставин події від 29.06.2012 року, під час проведення якого ОСОБА_1 в присутності понятих показав та розказав як він 11.01.2012 року близько 10 години скоїв в приміщенні будинку №30А по вул. Лермонтова в с. Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області крадіжку грошових коштів у ОСОБА_2 (а.с. 32-35).

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд визнає, що підсудний щодо обставин вчиненого під час розгляду справи в суді та потерпілий ОСОБА_3 на досудовому слідстві давали правдиві послідовні покази, які підтверджуються дослідженими у справі письмовими доказами.

Суд визнає, що вина підсудного у вчиненні злочину доведена повністю та кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує, що злочини за ч. 1 ст. 185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_1 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставиною, що помякшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Тому, з урахуванням викладеного, ставлення підсудного до вчиненого, вважає доцільним призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті з випробуванням, оскільки приходить до переконання, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства та не знаходить підстав для призначення інших видів покарань.

Цивільний позов у справі не заявлено. Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 обовязки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично зявлятися для реєстрації.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з часу його проголошення прокурором, а засудженим в той же строк, з часу отримання ним копії вироку.

Суддя Омельченко М.М.