Справа №
Головуючий у І інстанції Новіков О.М.
Доповідач Білобров В.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2008 року
колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду
Чернігівської області в складі:

Головуючого Антипець В.М.

суддів Білоброва В.Д.,
Кузюри М.М.

з
участю прокурора Томилко М.П.

засуджених
ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляцією старшого помічника прокурора Бахмацького району на вирок
Бахмацького районного суду Чернігівської області від 24 січня 2008 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженець с. Первомайськ, Смірниховського
району, Сахалінської області Російської Федерації, тимчасово мешканець м.
Бахмач, Бахмацького району Чернігівської області, зареєстрований як постійно
проживаючий в с. Декабристі, Миргородського району Полтавської області,
росіянин, громадянин України, освіта середня, працюючий директором ТОВ „Обрій”
м. Бахмач, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше
судимий: 07.08.2007 року Бахмацьким
районним судом за ст.ст. 366 ч.1, 368 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 3000
грн. 00 коп., штраф сплачений 20 грудня 2007 року,

засуджений за ст. 358 ч.1 КК України до 2 місяців арешту;

за ст. 358 ч. 3 КК України до 3 місяців арешту;

за ст. 190 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі;

за ст. 209 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, до 5 років
позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю
строком на 2 роки з конфіскацією коштів одержаних злочинним шляхом та
конфіскацією Ѕ частини належного особисто йому майна на користь держави;

за ст. 366 ч. 1 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права
займатися підприємницькою діяльністю строком на 1 рік;

за ст. 222 ч. 1 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі з
позбавленням права займатись підприємницькою діяльністю строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів
призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначено
у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займатися
підприємницькою діяльністю строком на 2 роки, з конфіскацією коштів одержаних
злочинним шляхом та з конфіскацією Ѕ частини належного особисто йому майна на
користь держави.

Згідно ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено певні обов'язки.

На підставі ст. 77 КК України не застосовувати додаткові покарання у
вигляді конфіскації коштів отриманих злочинним шляхом та конфіскації Ѕ частини
належного особисто йому майна.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2народження, уродженець с. Бахмач-1, Бахмацького
району Чернігівської області, мешканець
с. Бахмач, Бахмацького району, українець, громадянин України, освіта середня,
одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючий,

раніше не судимий,

засуджений за ст. 358 ч.3 КК України до 3 місяців арешту;

за ст. 190 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі;

за ст. 209 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, до 5 років
позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю
строком на 1 рік з конфіскацією коштів одержаних злочинним шляхом та
конфіскацією Ѕ частини належного особисто йому майна на користь держави;

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів
призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначено
у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займатися
підприємницькою діяльністю строком на 1 рік, з конфіскацією коштів одержаних
злочинним шляхом та з конфіскацією Ѕ частини належного особисто йому майна на
користь держави.

Згідно ст.ст. 75, 76 КК України
звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік
та покладено певні обов'язки.

На підставі ст. 77 КК України не застосовувати додаткові покарання у
вигляді конфіскації коштів отриманих злочинним шляхом та конфіскації Ѕ частини
належного особисто йому майна.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3народження, уродженка м. Севастополь, Кримської
області, мешканка с. Курінь, Бахмацького району, Чернігівської області,
тимчасово проживала в м. Бахмач, Бахмацького району, Чернігівської області,
українка, громадянка України, освіта середня, одружена, утриманців не має,
працююча черговою паркінгу КП „Житло-сервіс” в м. Києві, раніше не судима,

засуджена за ст. ст. 27 ч.5, 222 ч.
1 КК України до штрафу у розмірі 850 грн. з позбавленням права займатися
підприємницькою діяльністю строком на 1 рік.

Цивільний позов АТ „Агрофірма Суми-Насіння” до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди завданої злочином в сумі 40000 грн. 00 коп. залишено без
розгляду.

Доля речових доказів вирішена у
відповідності до ст. 81 КПК України.

Як встановив суд, в липні 2005 року, ОСОБА_1, за попередньою змовою з
ОСОБА_2, продали АТ „Агрофірма Суми-Насіння” яке розташоване в с. Сад, по вул.
Заозерна, 39, Сумської області, неіснуючий у їх власності металевий ангар, який
фактично належав СТОВ „Авангард”, міста Борзна, Чернігівської області.

Так, з метою реалізації даного наміру, ОСОБА_1 10.07.2005 року уклав
неправдивий документ, а саме, договір купівлі-продажу металевого ангару між ним
та ПП „Альянс”, яке розташоване в м. Бахмач, по вул.. Я.Мудрого, під № 22, в
особі директора ОСОБА_4, в який фактично вніс неправдиві відомості щодо
належності в нього на праві власності металевого ангару. При цьому ОСОБА_1
шляхом обману запевнив директора ПП „Альянс” ОСОБА_4. в тому, що у нього дійсно
є у власності даний ангар.

Продовжуючи свій намір, 11.07.2005 року ОСОБА_1, разом з ОСОБА_2, отримавши
у ПП „Альянс” бланки укладеного вже з боку ПП „Альянс” договору № 21,
купівлі-продажу вище вказаного ангару, та достовірно знаючи, що даний документ
містить неправдиві відомості щодо належності ангару ПП „Альянс”, поїхали в село
Сад, Сумської області, в АТ „Агрофірма Суми-Насіння”, шляхом обману, яке
виразилося в ненаданні представникам вказаного акціонерного товариства
достовірної інформації щодо фактичної власності ангару, підписали даний договір
з директором товариства ОСОБА_5, після чого АТ „Агрофірма Суми-Насіння”, в цей
же день, перерахувало на рахунок ПП „Альянс” гроші в сумі 40000 грн., за
металоконструкції ангару. 12 липня 2007 року вказані гроші в сумі 40000 грн.
були зняті ОСОБА_4 з рахунку АА „Альянс” та передані ОСОБА_1, згідно
видаткового касового ордеру № 40 від 12.07.2005 року котрі в подальшому були
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 використані на власний розсуд, а саме, з метою надання
правомірного вигляду володінню, користуванню та розпорядженню даними коштами,
вони 19.07.2005 року витратили частину грошей в сумі 18500 грн. на купівлю
трактора К-701, д.н. НОМЕР_1, 1986 року випуску, у ПП АФ „Росія”, що розташоване
в с. Уралівка, Середино-Будського р-ну, Сумської області, згідно рахунку № 57
та накладної № 279 від 19.07.2005 року, а решту використали на власний розсуд,
а в подальшому і зазначений трактор розпродали по запчастинам, отримані від
цього гроші використали на власний розсуд.

В подальшому ОСОБА_1, працюючи директором ТОВ „Обрій”, яке розташоване в м.
Бахмач, по вул. Петровського під № 62-В, являючись службовою особою, з метою
отримання коштів в сумі 10000 грн., в Бахмацькому відділенні № 3049 ВАТ „Державний
ощадний банк України”, навмисно склав завідомо неправдиві документи - довідки
про середню заробітну плану та довідки для одержання кредиту в установі
Ощадного банку на ім'я власних знайомих, так 30.01.07 року, в приміщенні АДРЕСА_1склав довідку №
9 від 30.01.2007 року про нараховану ОСОБА_6 заробітну плату за час роботи в
ТОВ „Обрій” в липні 2006 р. - 1250 грн., серпні 2006 р. - 1250 грн., вересні
2006 р. - 1250 грн., жовтні 2006 р. - 1250 грн., листопаді 2006 р. - 1250 грн.,
грудні 2006 р. - 1250 грн. та довідку №10 від 30.01.2007 року про заробітну
плату ОСОБА_1 в ТОВ „Обрій” на посаді директора в липні 2006 р. - 1500 грн.,
серпні 2006 р. - 1500 грн., вересні 2006 р. - 1500 грн., жовтні 2006 р. - 1500
грн., листопаді 2006 р. - 1500, грудні 2006 р. - 1500 грн.. Після складання,
дані довідки були підписані ОСОБА_1 від імені керівника підприємства і
головного бухгалтера скріплені печаткою та штампом ТОВ „Обрій” і цього ж дня
ним були надані в Бахмацьке відділення
№ 3049 ВАТ „Державний ощадний банк України” для отримання кредиту в сумі
5000 грн. на ім'я ОСОБА_6. Надані
ОСОБА_1 в зазначений банк вищевказані довідки не відповідали дійсності, так як
ОСОБА_6 в липні-листопаді 2006 року в ТОВ „Обрій” не працював і заробітну плату
там не отримував, сам ОСОБА_1 на посаді директора ТОВ „Обрій” на протязі
липня-грудня 2006 року заробітну плату в сумі 1500 грн. не отримував. На
підставі наданої ОСОБА_1 недостовірної інформації щодо розміру отриманих
доходів, ОСОБА_6 відповідно кредитного договору
№ 5 від 30.01.2007 року та договору поруки № 4 від 30.01.2007 року, за
поручительством ОСОБА_1 цього ж дня отримав в Бахмацькому відділенні № 3049 ВАТ
„Державний ощадний банк України” кредит в розмірі 5000 грн., які передав
ОСОБА_1.

Продовжуючи
свої злочинні дії на отримання кредитних коштів загальною сумою 10000 грн. в Бахмацькому
відділенні № 3049 ВАТ „Державний ощадний
банк України” ОСОБА_1 в лютому 2007 року запропонував своїй знайомій ОСОБА_3
отримати кредит в сумі 5000 грн. в раніше зазначеному відділенні Ощадбанку і
отримавши її згоду, 13.02.2007 року склав в приміщенні АДРЕСА_1, довідку № 15
від 13.02.2007 року про отриманий ОСОБА_3 на посаді пікетника-обліковця ТОВ
„Обрій” сукупного доходу за серпень 2006
р. - 1300 грн., вересень 2006 р. - 1300 грн., жовтень 2006 р. - 1300 грн.,
листопад 2006 р. - 1300 грн., грудень 2006 р. - 1300 грн., січень 2007 р. -
1300 грн., та довідку № 16 від 13 лютого 2007 року про отриманий ОСОБА_7 на
посаді водія ТОВ „Обрій” сукупного доходу за
серпень 2006 р. - 1400 грн., вересень 2006 р. - 1400 грн., жовтень 2006
р. - 1400 грн., листопад 2006 р. - 1400 грн., грудень 2006 р. - 1400 грн.,
січень 2007 р. - 1400 грн., після чого дані довідки він підписав від імені
керівника підприємства і головного бухгалтера, скріпив печаткою та штампом ТОВ
„Обрій”, а 14.02.2007 року передав ОСОБА_3 складену ним недостовірну довідку,
щодо отриманого нею доходу під час роботи в ТОВ „Обрій” і вона сприяючи ОСОБА_1
в скоєнні злочину, умисно, достовірно знаючи, що в ТОВ „Обрій” вона не
працювала і доходів не отримувала 14.02.2007 року заповнила кредитну заявку на
отримання кредиту в сумі 5000 грн. в якій вказала, що працює в ТОВ „Обрій”
пікетником-обліковцем і має основну заробітну плату в сумі 1300 грн. і при
цьому надала до банку вищевказану довідку про доходи, а ОСОБА_1 з метою
сприяння отримання кредиту ОСОБА_3 надав в банк недостовірну довідку про доходи
ОСОБА_7, який виступав поручителем при отриманні даного кредиту. Надані ОСОБА_1
та ОСОБА_3 в банк вищевказані довідки не відповідали дійсності, так як ОСОБА_3
на протязі серпня 2006 р. - січня 2007 р. в ТОВ „Обрій” не працювала, ОСОБА_7
на протязі серпня 2006 р.- січня 2007 р. в ТОВ „Обрій” доходу в сумі 1400 грн.
щомісячно не мав. На підстав наданої до Бахмацького відділення Ощадбанку
кредитної заявки про доходи відповідно до кредитного договору № 10 від
15.02.2007 р. та договору поруки від 15.02.2007 р. за поручительством ОСОБА_7,
ОСОБА_3 цього ж дня отримала кредит в сумі 5000 грн., який передала ОСОБА_1 для
подальшого використання на власний розсуд.

В апеляції старший помічник прокурора Бахмацького району не оспорюючи
фактичні обставини справи, кваліфікацію злочинних дій засуджених, доведеність їх вини та міру покарання,
вважає, що вирок суду необхідно змінити
в частині призначеної міри покарання засудженій ОСОБА_3 тому, що при
призначенні їй покарання було неправильно застосовано кримінальний закон.
Санкція ч.1 ст. 222 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від
п'ятисот до тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеження волі
на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися
певною діяльністю на строк до трьох років. Засудженій було призначено основне
покарання у вигляді 850 грн. штрафу, що не відповідає санкції статті і у вироку
відсутнє посилання про застосування відносно неї ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідача, засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , які підтримали
апеляцію прокурора, думку прокурора, який
підтримав апеляцію, просив вирок суду змінити, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція
прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирок суду відносно засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не оскаржується.

Фактичні обставини справи, кваліфікація злочинних дій засуджених,
доведеність їх вини та міра покарання засудженим не оспорюється. Вирок суду
необхідно змінити в частині призначеної міри покарання засудженій ОСОБА_3

Так, судом при призначенні покарання засудженій ОСОБА_3 було неправильно
застосовано кримінальний закон. Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 65 КК України
суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої
частини, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання.

Санкція ч. 1 ст. 222 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від
п'ятисот до тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеження
волі на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади чи
займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Вироком суду засудженій ОСОБА_3 призначено основне покарання у вигляді 850
грн. штрафу, що не відповідає санкції ч. 1 ст. 222 КК України. У вироку
відсутнє посилання про застосування щодо неї ст. 69 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що
пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з
урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити
основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті
Особливої частини Кримінального кодексу України, або перейти до іншого, більш
м'якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей
злочин.

Таким чином, в даному випадку, суд неправильно застосував кримінальний
закон, призначивши основне покарання.

Однак із матеріалів справи вбачається, що є підстави для застосування щодо
засудженої ОСОБА_3 ст. 69 КК України і призначення їй основного покарання нижче
від найнижчої межі, встановленою санкцією ч. 1 ст. 222 КК України, оскільки
злочин вона вчинила вперше, щиро розкаялася в скоєному та відшкодувала
заподіяну шкоду.

В порядку ст. 365 КПК України, з вироку суду необхідно виключити
застосування ст. 77 КК України щодо
конфіскації коштів одержаних злочинним шляхом. Кошти здобуті злочинних шляхом є речовими
доказами по справі і відповідно до п. 4 ст. 81 КПК України конфіскуються
незалежно від застосування ст. 75 КК України, оскільки така конфіскація не є
додатковою мірою покарання.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 379 КПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію старшого помічника прокурора Бахмацького району задовольнити.

Вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 24 січня 2008
року в частині призначення покарання
засудженій ОСОБА_3за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 222 КК України уточнити,
застосувати ст. 69 КК України до
основного покарання.

Щодо засуджених ОСОБА_1та ОСОБА_2виключити застосування ст. 77 КК
України до конфіскації коштів отриманих злочинним шляхом.

В іншій частині цей же вирок
залишити без змін.

Судді

Антипець В.М. Білобров
В.Д. Кузюра
М.М.