Справа № 735/242/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/534/2015
Категорія - ст. 307 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000013 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Коропського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 317 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду обвинуваченим ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині обвинувачення його за ч.1 ст. 317 КК України у зв`язку із невідповідністю обставинам події, також звільнити його від відбування покарання за ч.1 ст. 309 КК України. Крім того, просить призначити йому більш м`яку міру покарання, не пов`язану із позбавленням волі, застосувати до нього положення ст. 75 КК України.

Вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією належного обвинуваченому майна, за ч.1 ст.317 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено останньому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 2 130 грн. 78 коп. процесуальних витрат за проведення експертиз.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на те, що він нікому не надавав своє приміщення для систематичного вживання наркотичних засобів.

Так як, ним було добровільно здані наркотичні засоби та вказано джерело їх придбання, він підлягає звільненню від відбування покарання за ч.1 ст. 309 КК України.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції не врахував ряд обставин, що значно пом`якшують покарання та дають можливість не застосовувати відносно нього реальної міри покарання, зокрема: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільна здача наркотичних засобів, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, позитивна характеристика за місцем проживання та роботи, наявність матері пенсійного віку.

Прокурором подано заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого. Вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки суперечить зібраним в ході досудового розслідування матеріалам та перевіреним в суді доказам.

Крім того, зазначає, що із врахуванням усіх обставин по кримінальному провадженню та особи обвинуваченої, судом призначено покарання, яке відповідає суспільній небезпеці вчинених кримінальних правопорушень, є справедливим та обґрунтованим.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що в середині вересня 2014 року, Гладун, на околиці с. Червоне, Коропського району, Чернігівської області, зірвав одну рослину дикоростучої рослини коноплі, яку переніс до господарства за місцем свого проживання, де на горищі жилого будинку висушив та незаконно зберігав без мети збуту. 28 січня 2015 року, в ході обшуку будинку, під піччю та на плиті печі було виявлено та вилучено висушені речовини рослинного походження схожі на каннабіс. Згідно висновку експерта № 127(х) від 30 січня 2015 року речовини рослинного походження, вилучені 28 січня 2015 року в ході обшуку житла та іншого володіння за фактичним місцем проживання обвинуваченого, є особливо небезпечним наркотичним засобом - каннабісом. Маса каннабісу в перерахунку на висушену речовину, становить 54,6 г та 0,916 г.

Окрім того, 23 січня 2015 року, близько 18 години, Гладун, за місцем свого проживання, в ході проведеної оперативної закупки, збув ОСОБА_9 за картку поповнення рахунку абонента «Київстар» на 40 грн. речовину рослинного походження схожу на каннабіс. 23 січня 2015 року, близько 19 години, в АДРЕСА_2 , під час огляду особистих речей ОСОБА_9 була виявлена та вилучена пластикова банка з речовиною рослинного походження схожою на каннабіс, яку він придбав у Гладуна. Згідно висновку експерта № 095 (х) від 24 січня 2015 року надана на експертизу речовина рослинного походження у вигляді фрагментів верхівок зеленого кольору, вилучена 23 січня 2015 року у ОСОБА_9 , є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом. Маса каннабісу в перерахунку на висушену речовину становить 11,757г.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 , 28 січня 2015 року, близько 20 години, повторно, за місцем свого проживання, в ході проведеної оперативної закупки, збув ОСОБА_9 за 50 грн. речовину рослинного походження схожу на каннабіс. 28 січня 2015 року, близько 21 години, в с. Червоне Коропського району Чернігівської області по вул. Красна біля магазину «Продукти», під час огляду особистих речей ОСОБА_9 був виявлений та вилучений паперовий згорток з речовиною рослинного походження схожою на каннабіс, яку він придбав у Гладуна Згідно висновку експерта № 126 (х) від 30 січня 2015 року надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору, з характерним запахом коноплі, у вигляді фрагментів верхівок, яка міститься у паперовому згортку, вилучена 28 січня 2015 року у ОСОБА_9 , є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом. Маса каннабісу в перерахунку на висушену речовину становить 29,6 г.

Також, 28 січня 2015 року, близько 20 год. 15 хв., Гладун, перебуваючи в будинку за місцем свого фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 , надав зазначений житловий будинок ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , котрі перебували в ньому, для вживання особливо небезпечного наркотичного засобу каннабісу, шляхом паління через саморобний пристрій, що останні і здійснили.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній; його захисника, який, посилаючись на ст.307 ч.4 КК України просив звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України, в зв`язку з тим, що ОСОБА_6 добровільно здав наркотичні засобі, сприяв розкриттю злочинів, що підтверджується його показаннями та показаннями свідків; думку прокурора, яка вважає вирок суду обґрунтованим і законним, просила залишити його без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності, ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд надав належну юридичну оцінку.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні апеляційного суду свою вину визнав лише у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст. 307 КК України, а щодо ч.1 ст. 317 КК України показав, що він нікому своє приміщення для систематичного вживання наркотичних засобів не надавав, це було тільки один раз.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_10 за ч.1 ст. 317 КК України, судом досліджені, перевірені та проаналізовані докази, які підтверджують вину обвинуваченого в наданні приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів.

Твердження обвинуваченого про те, що ним нікому не надавалося його приміщення для систематичного вживання наркотичних засобів, не заслуговує на увагу. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», під наданням приміщення для вживання наркотичних засобів, що є об`єктивною стороною складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 317 КК України, розуміється забезпечення можливості одній чи декільком особам використати його в такий спосіб хоча б один раз. Тобто, відповідальність настає як при систематичному, так і при разовому наданні приміщення.

Кваліфікація дій ОСОБА_10 за ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 317 КК України правильна.

Щодо посилання апелянта на необхідність звільнення його від відбування покарання за ч.1 ст. 309 КК України у зв`язку із добровільною видачею наркотичних засобів, то воно є безпідставним, оскільки не підтверджується матеріалами кримінального провадження. Крім того, дане питання вже було предметом розгляду і суду першої інстанції прийшов до вірного висновку, з яким погоджується колегія суддів.

Разом з тим вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Призначення покарання, спів мірного зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, особою винного та обставинами, що впливають на визначення його виду і розміру, має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засудженого, а також запобігти вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання, у кожному конкретному випадку і щодо кожного обвинуваченого, суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність і призначити покарання, необхідне й достатнє для виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції послався на обставини, які пом`якшують покарання, - вчинення злочину вперше, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочинів, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позитивну характеристику за місцем проживання, проте не в повній мірі врахував позитивні данні про особу винного та в порушення вимог матеріального закону, призначив надмірно суворе покарання.

Гладун вчинив злочини, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості та тяжкого, розмір збутих наркотичних засобів є невеликим, а обставини, якими був зумовлений тяжкий злочин, зокрема, стимуляція злочинної діяльності правоохоронними органами, можливості протистояти спонуканням з боку інших осіб, відсутність реальної значної шкоди та збитків, - суттєво знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого.

Усі епізоди незаконного обігу наркотичних засобів перебували під контролем правоохоронних органів, відповідно настання шкідливих наслідків виключалося.

Обвинувачений щиро засуджує свої дії та запевняє в своїй законослухняності, фактично зайнятий суспільно-корисною працею, працює на пилорамі, немає негативних соціальних зв`язків та схильностей і позитивно характеризується як особистість, має молодий вік. У нього мати пенсійного віку, яка потребує його піклування та підтримки.

За вказаних підстав, колегія суддів, проаналізувавши всі вищевикладені обставини, керуючись законом та своїм внутрішнім переконанням, дійшла висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і вважає можливим надати обвинуваченому час у виді іспитового строку, щоб він своєю законослухняністю, ставленням до виконання покладених на нього обов`язків, довів своє виправлення без реального відбування покарання, дисциплінуючи себе до проходження цього випробування.

Стаття 77 КК України передбачає вичерпний перелік додаткових покарань, які можуть бути призначені у разі звільнення засудженого від основного покарання з випробуванням, серед яких конфіскація майна відсутня. Якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, воно не застосовується.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2015 року відносно ОСОБА_6 змінити, пом`якшивши йому міру покарання.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнити від призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням з іспитовим строком в 3 роки та покладенням, відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язань: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 - взяття під варту скасувати, звільнити його з під варти в залі суду негайно.

В іншій частині цей вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4