АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 628/444/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/228/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2015 року м. Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 січня 2015 року про обрання до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002090,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 січня 2015 року клопотання старшого слідчого СВ УСБ України в Луганській області ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002090 задоволено.
21.01.2015 року до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого відділу УСБ України в Луганській області ОСОБА_10 , погоджене старшим прокурором відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку травня 2014 р., більш точну дату встановити не виявилось можливим, у невідомої особи, матеріали досудового розслідування стосовно якої виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел, направлений на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом організації та проведення на території м. Сєвєродонецьк Луганської області так званого Референдуму щодо підтримки акту про державну самостійність Луганської народної республіки від 11.05.2014 р. Зазначеною особою через довірених осіб був здійснений пошук жителів м. Сєвєродонецьк Луганської області, які дали згоду на участь у організації та проведенні вищевказаного референдуму.
У квітні 2014 р. на площі Перемоги у м. Сєвєродонецьку під час мітингу до ОСОБА_9 звернулась невстановлена особа на ім`я ОСОБА_12 , яка запропонувала останньому взяти участь у референдумі щодо території України у якості голови виборчої комісії, на що ОСОБА_9 погодився.
10.05.2014 р. ОСОБА_9 , перебуваючи у виборчому штабі на вул. Лисичанській, 5, м. Сєвєродонецьк, отримав від невстановленої особи лист від народного штабу армії «ЮВ м. Сєвєродонецьк», у якому було звернення до керівництва університету ВНУ ім. Даля у м. Сєвєродонецька щодо надання приміщення з метою проведення референдуму.
В цей же день ОСОБА_9 , маючи злочинний умисел на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, з метою організації проведення «референдуму», надав вищевказаний лист до університету ВНУ ім. Даля у м. Сєвєродонецьку. Застерігаючи керівництво вказаного навчального закладу захопленням приміщення озброєними представниками ЛНР, ОСОБА_9 висловив вимогу добровільно надати приміщення для проведення референдуму 11.05.2014 р.
11.05.2014 р. в холі університету ВНУ ім. Даля у м. Сєвєродонецьку, виконуючи єдиний план, направлений на зміну меж території та державного кордону України, ОСОБА_9 разом із невстановленими членами виборчої комісії, обіймаючи посаду голови вказаної комісії, провів голосування, роздав бюлетені місцевим мешканцям, організував проведення підрахунку голосів.
В зв`язку із зазначеним є необхідність застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_9 пояснив, що він викладав історію та політологію протягом 45 років, вивчав системи демократії та державний устрій. Умислу змінювати територію України у нього не було. До виборчої комісії з організації та проведення референдуму він записався для того, щоб зберегти цілісність приміщень ВУЗу, дослідити думку мешканців міста з точки зору політолога, набути досвіду в роботі виборчої комісії. Матеріальної винагороди за участь у роботі комісії під час референдуму він не отримував. Просив не брати його під варту.
Вислухавши слідчого, прокурора, підозрюваного ОСОБА_9 , дослідивши клопотання та додані до нього матеріали встановлено наступне.
Частиною 1 статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
30.07.2014 р. до СРДР були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0002090 від 30.07.2014 р.
21.01.2015 р. ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України.
Підозра ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, обґрунтовується матеріалами кримінального провадження, а саме:
рапортом слідчого СВ Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області ОСОБА_13 , згідно якого ОСОБА_9 організував проведення референдуму;
протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 , згідно якого він 11.05.2014 р. добровільно організував та провів на території приміщення університету ВНУ ім. Даля у м. Сєвєродонецьк так званий референдум щодо державної самостійності ЛНР;
протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , в якому свідок повідомив, про те що
10.05.2014 р. ОСОБА_9 прибув до приміщення учбового корпусу університету ВНУ ім. Даля у м. Сєвєродонецьк та висловлював незадоволення непідготовленістю приміщення до проведення референдуму;
протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , згідно якого 11.05.2014 р. ОСОБА_9 постійно знаходився у приміщення учбового корпусу університету ВНУ ім. Даля у м. Сєвєродонецьк де проводився та висловлював незадоволення непідготовленістю приміщення до проведення референдуму;
протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , згідно якого ОСОБА_9 звертався до свідка та повідомив, що до керівництва університету ВНУ ім. Даля у м. Сєвєродонецьк звернуться з метою проведення референдуму 11.05.2014 р.;
протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , в якому свідок повідомив, що зі слів працівників університету ВНУ ім. Даля у м. Сєвєродонецьк їй стало відомо, що проведенням референдуму у приміщенні університету займався ОСОБА_9 ;
копією листа від народного штабу армії «ЮВ м. Сєвєродонецьк» про надання приміщення для проведення референдуму;
іншими доказами, що наявні в матеріалах кримінального провадження.
Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке відповідно до ч. 2 ст. 110 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п.п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, місце постійного проживання підозрюваного знаходиться на незначній відстані від територій у Луганській області, які не контролюються правоохоронними органами України, у зв`язку з чим існує ризик того, що останній буде продовжувати свою злочинну діяльність, також може переховуватися від суду, у зв`язку із чим, є необхідність застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вважає, що має місце наявність обґрунтованої підозри, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 110 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, та згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до ОСОБА_9 може бути застосований запобіжний захід - тримання під вартою.
Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування була встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_9 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити свою злочинну діяльність.
З ухвалою слідчого судді не погодився захисник ОСОБА_8 та подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу слідчого судді та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Апеляційну скаргу захисник обгрунтовує тим, що слідчим суддею при винесенні ухвали не було враховано стан здоров`я та вік підозрюваного при розгляді клопотання.
Не враховано також відсутність умислу у ОСОБА_9 на скоєння кримінального правопорушення
Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , що просив задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
При розгляді клопотання слідчого слідчий суддя дійшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною 5 ст.176 КПК України.
В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про задоволення клопотання слідчого щодо взяття під варту ОСОБА_9 відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також, оцінено сукупність обставин, а саме: обгрунтованність підозри у вчиненні кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , та характер кримінального правопорушення. Слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Таким чином задовольняючи клопотання слідчого, суд, з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши в ухвалі про наявність ризиків вказаних в клопотанні.
З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Крім того, апелянтом не враховано, що згідно до змін в ч. 5 ст. 176 КПК України діючих на час розгляду апеляційної скарги, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.
Данна норма КПК є імперативною.
ОСОБА_9 є підозрюваним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.110 КК України.
Матеріали кримінального провадження, на які посилався слідчий у клопотанні, свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення.
Всі інші питання, в тому числі винності чи не винності ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів і вірності кваліфікації скоєного, вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції захисника колегія суддів не вбачає.
Крім того, слід звернути увагу апелянта на те, що при викладенні апеляційних вимог необхідно враховувати які процесуальні рішення має право винести апеляційний суд у відповідності до ч.3 ст.407 КПК України.
Керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,422,423 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 січня 2015 року щодо застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: