Код суду 233 Справа № 233/6817/14-к
Вирок
Іменем України
14 травня 2015 року м. Костянтинівка
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, має середню освіту, не працює, розлучений, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
10.09.2014 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 рухались по вул. Жовтневій в м. Костянтинівка Донецької області на автомобілі «Daewoo Lanos» держ. № НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 . В цей час на узбіччі проїжджої частини напроти будинку АДРЕСА_2 стояв знайомий останнього ОСОБА_8 , який відчував особисту неприязнь по відношенню до ОСОБА_6 . ОСОБА_6 у відповідь на жести рук ОСОБА_8 зупинив автомобіль на якому рухався, вийшов з салону автомобіля та підійшов до останнього.
У цей час, у ОСОБА_8 на ґрунті раніше виниклої неприязні, виник злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 діючи умисно, на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень завдав не менше одного удару кулаком правої руки ОСОБА_6 в область обличчя зліва.
Своїми умисними діями, безпосередньо спрямованими на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: параорбітальний синець та субкон`юнктивальний крововилив зліва, осколковий перелом виличної кістки зліва, перелом лівої зовнішньої стінки верхньощелепної кістки, перелом передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи, що за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які потребують лікування строком більше 21-го дня (3-х тижнів).
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, йоговина знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні зібраними по справі доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що знайомий з обвинуваченим ОСОБА_8 близько п`яти років. Він у грудні 2013 року ремонтував у ОСОБА_8 свій автомобіль, заплатив йому за роботу певну суму грошей, але ОСОБА_8 свою роботу виконав неналежним чином, в зв`язку з чим між ними виник конфлікт. При розрахунку за роботу він помилково дав ОСОБА_8 гроші в більшій сумі, ніж належало до сплати, переплативши 100 доларів США. Він звернувся до ОСОБА_8 з проханням повернути переплату, на що останній відповів відмовою. Після цього він неодноразово зустрічав ОСОБА_8 та пропонував йому або доробити машину, або повернути гроші, але ОСОБА_8 у відповідь його лише ображав нецензурними словами. 10.09.2014 року приблизно о 12-30 год. він їхав на своїй машині «Део Ланос» по вул. Жовтневій в м. Костянтинівка, де побачив своїх знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Він зупинився та запропонував їх підвезти, на що вони погодились і сіли до машини ОСОБА_9 на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_10 на заднє сидіння праворуч, за переднім пасажирським сидінням. Далі вони поїхали втрьох. Під час руху він побачив на тротуарі вул. Жовтнева в Костянтинівка ОСОБА_8 , і, проїхавши повз нього трохи далі вперед, зупинив машину, оскільки побачив у дзеркало заднього виду, як ОСОБА_8 показував йому якісь жести руками, в зв`язку з чим він подумав, що ОСОБА_8 хоче з ним поговорити. Зупинивши машину, він здав назад, вийшов з неї та підійшов до ОСОБА_8 , який стояв на газоні біля проїзної частини. Від машини він при цьому відійшов приблизно на один метр. В цей момент ОСОБА_8 , нічого не сказавши, вдарив його рукою 2-3 рази у ліву скроню. Від ударів він на декілька секунд втратив свідомість та обперся на машину, на землю не падав. ОСОБА_8 в цей час щось пошукав на землі і пішов з того місця геть. У відповідь він ОСОБА_8 не бив. Тоді він сів до своєї машини, в нього з носа пішла кров. Коли пішла кров, йому стало трохи легше, він витерся, трохи посидів та поїхав далі. По дорозі він висадив своїх знайомих і поїхав додому, оскільки погано себе почував. Вдома його стан погіршився, з`явилася пухлина на голові. До лікарні він звернувся лише 12.09.2015 року, проходив тривале лікування в неврології та хірургії, йому робили операцію. До міліції він не збирався звертатись, оскільки думав, що вони з ОСОБА_8 розберуться по-чоловічому, але цього не сталося, ОСОБА_8 перед ним не вибачився. На лікування ним були витрачені грошові кошти в сумі 1625 грн., які просив стягнути з обвинуваченого. Крім того, просив стягнути з нього також маральну шкоду, розмір якої оцінює у 162500 грн. та обґрунтовує тим, що дуже злякався, відчував тривалий фізичний біль, переживав за своє життя, оскільки його травма була дуже небезпечною та могла мати серйозніші наслідки.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з потерпілим ОСОБА_14 , працював разом з ним. 10.09.2014 року приблизно до обіду він разом з другом ОСОБА_15 йшов по вул. Жовтневій в м. Костянтинівці. По цій вулиці їхав ОСОБА_14 на своїй машині і запропонував їх підвезти, на що вони погодились і сіли до машини. Він сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_16 на заднє, за ним. Під час руху ОСОБА_14 зупинив машину, здав назад і вийшов з машини, нічого не сказавши. Він побачив, як ОСОБА_14 біля машини в область обличчя вдарив декілька разів інший чоловік, яким був обвинувачений ОСОБА_8 . ОСОБА_14 в цей час знаходився на відстані 0,5-1 м від машини. Все відбулося дуже швидко. Після цього ОСОБА_14 повернувся до машини, трохи посидів, оскільки в нього з носу йшла кров, а потім довіз їх до зупинки. Про інцидент ОСОБА_14 їм нічого не розповів.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з потерпілим ОСОБА_14 по роботі. 10.09.2014 року вдень він разом зі своїм товаришем ОСОБА_17 йшов по вул. Жовтневій в м. Костянтинівка, де в районі школи №5 їх підібрав на своєму автомобілі ОСОБА_14 , запропонувавши підвезти. Під час руху ОСОБА_14 зупинив автомобіль та вийшов з нього до чоловіка, яким був обвинувачений ОСОБА_8 . Він та ОСОБА_18 з машини не виходили, просто сиділи та спілкувались між собою. Потім він побачив, як ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_14 2-3 разі у скроню, після чого ОСОБА_14 обперся об машину. Все відбулося дуже швидко. Потім ОСОБА_14 повернувся до машини, в нього пішла кров з носу. Він трохи посидів, сказав, що йому погано, потім довіз їх до зупинки і висадив, про конфлікт нічого не розповідав.
Від виклику в судове засідання свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , про допит яких було заявлено клопотання стороною захисту, обвинувачений та його захисник відмовились.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.12.2014 року потерпілий ОСОБА_6 впізнав особу, яка зовнішньо схожа на обвинуваченого ОСОБА_8 , як чоловіка, який 10.09.2014 року заподіяв йому тілесні ушкодження на вул. Жовтневій в м. Костянтинівка.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.12.2014 року свідок ОСОБА_10 впізнав особу під №3, яка зовнішньо схожа на обвинуваченого ОСОБА_8 , як чоловіка, який 10.09.2014 року заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.12.2014 року свідок ОСОБА_9 впізнав особу, яка зовнішньо схожа на обвинуваченого ОСОБА_8 , як чоловіка, який 10.09.2014 року заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 09.12.2014 року з фототаблицею потерпілий ОСОБА_6 детально розказав на місці і показав на статисті про обставини скоєння злочину відносно нього ОСОБА_8 та про механізм заподіяння йому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 09.12.2014 року з фототаблицею свідок ОСОБА_10 детально розказав на місці і показав на статисті про обставини скоєння злочину відносно ОСОБА_6 ОСОБА_8 та про механізм заподіяння ОСОБА_6 ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 09.12.2014 року з фототаблицею свідок ОСОБА_9 детально розказав на місці і показав на статисті про обставини скоєння злочину відносно ОСОБА_6 ОСОБА_8 та про механізм заподіяння ОСОБА_6 ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №112 від 17.11.2014 року такі що є у ОСОБА_6 тілесні ушкодження: параорбітальний крововилив та субкон`юнктивальний крововилив зліва, осколковий перелом виличної кістки зліва, перелом лівої зовнішньої стінки верхньощелепної кістки, перелом передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи утворились від дії тупих предметів, можливо у строк та при обставинах, зазначених в постанові, та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що потребують для свого лікування строк більше ніж 21 день (3-х тижнів). Діагноз: «Осколковий перелам верхньої щелепи по ЛЕФОР2» не може бути взятий до уваги, оскільки поставлений на підставі висновку МРТ і не підтверджений морфологічними даними по типу ЛЕФОР2, які супроводжуються двостороннім переламом в області виличних кісток. Дане тілесне ушкодження могло утворитися від спричинення не менше одного впливу тупим предметом.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №112/158 від 10.12.2014 року, який частково дублює висновок судово-медичної експертизи №112 від 17.11.2014 року, такі що є у ОСОБА_6 тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах, зазначених всіма учасниками слідчої дії, тобто від спричинення ударів кулаком в ліву частину обличчя. Утворення даних тілесних ушкоджень в результаті падіння на землю з висоти власного зросту є маловірогідним.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №112/158/17 від 26.02.2015 року можна припустити, що після спричинення тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_6 міг здійснювати цілеспрямовані дії, в тому числі можливо керувати автомобілем.
Суд ставить під сумнів показання свідка ОСОБА_21 , який в судовому засіданні пояснив, що він, начебто, бачив обвинуваченого ОСОБА_8 10.09.2014 року приблизно о 12 годині в м. Краматорську, та не приймає до уваги, оскільки, по-перше, клопотання про допит цього свідка стороною захисту було заявлено вже в ході судового розгляду після проведення декількох судових засідань, і в своїх показання в судовому засіданні ОСОБА_8 взагалі не згадував про таку особа, як ОСОБА_21 , з яким він, начебто, зустрічався у м. Краматорську в день скоєння злочину відносно ОСОБА_14 , тобто вважає його «штучним» свідком, і має сумніви щодо його неупередженості, а, по-друге, сам ОСОБА_21 на запитання суду пояснив, що їхати з м. Краматорська до м. Костянтинівка на машині приблизно 30 хвилин, і той факт, що він, начебто, бачив ОСОБА_8 в м. Краматорську о 12 годині, не унеможливлює скоєння ОСОБА_8 злочину в м. Костянтинівка приблизно о 12-30 годині.
Суд ставиться критично і не приймає до уваги посилання захисника обвинуваченого на те, що при обстеженні в медичних закладах потерпілий пояснював, що був побитий невідомою особою, що, начебто, вбачається з описової частини висновку експертизи, оскільки при дослідженні висновку в повному обсязі в судовому засіданні встановлено, що у висновку зазначено наступне: «17.11.2014 року надана історія хвороби №3657/936 неврологічного відділення, з якої вбачається, що ОСОБА_6 . Вважає себе хворим з 10.09.2014 року, коли був побитий одною відомою особою…», і там же далі «В цей же день надана історія хвороби №1335/1335, з якої вбачається, що ОСОБА_6 10.09.14 року був побитий відомою особою…», тобто ствердження захисника суперечать матеріалам справи.
Суд ставиться критично і не приймає до уваги посилання захисника обвинуваченого на те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження були допущені певні порушення, а саме: слідчі експерименти за участю потерпілого та свідків проводились після спливу тривалого часу з моменту скоєння злочину, проведення впізнання за участю потерпілого та свідків проводилось за фотографіями, а не за умови присутності обвинуваченого, оскільки такі ствердження не ґрунтуються на законі, оскільки нормами КПК України чітко не визначено терміни, в які повинні бути проведені такі слідчі дії, як слідчий експеримент, а також не передбачено певні умови або заборону за певних умов для проведення впізнання за фотографіями. Крім того, слід зазначити, що обвинувачений ОСОБА_8 під час досудового розслідування на підставі ст. 63 Конституції України відмовився брати участь у будь-яких слідчих діях, що було встановлено в судовому засіданні з його показань та підтверджено прокурором, тобто примусити його брати участь у впізнанні слідчий не мав права.
Суд ставиться критично та не приймає до уваги посилання захисника обвинуваченого на те, що суд не повинен при ухваленні вироку посилатись на висновок судово-медичної експертизи №112/158/17 від 26.02.2015 року, через те, що, на його думку, цей висновок є припущенням і не містить в собі конкретної відповіді на питання, оскільки вважає згаданий висновок зрозумілим, і сторонами кримінального провадження не було заявлено клопотань про призначення додаткової експертизи, або про допит в судовому засіданні експерта, який проводив цю експертизу, для надання роз`яснень щодо висновку.
Суд ставиться критично та приймає до уваги посилання захисника обвинуваченого на те, що потерпілий давав під час досудового розслідування та в судовому засіданні різні показання, стверджуючи спочатку, що ОСОБА_8 бив його залізним предметом, а потім змінив свої показання і став казати, що він його бив рукою, оскільки в судовому засіданні не досліджувались протоколи допиту потерпілого під час досудового розслідування, тому суд позбавлений можливості співставити показання потерпілого на різних стадіях кримінального провадження.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, встановлених в судовому засіданні, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не спричинило наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особи обвинуваченого.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках в диспансерах за місцем проживання не перебуває, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати якого померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , і інших осіб, здатних утримувати цю малолітню дитину, судом не встановлено.
Обставин, що можуть вплинути на покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченого повинно бути пов`язано з обмеженням волі, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідними та достатніми для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Враховуючи тяжкість злочину, беручи до уваги те, що обвинувачений скоїв злочин вперше, позитивно характеризуються, має на утриманні малолітню дитину, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без відбування покарання і до нього необхідно застосувати ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.
При цьому суд не бере до уваги посилання прокурора на те, що через невизнання обвинуваченим своєї вини та невідшкодування завданих потерпілому збитків, до нього не можуть бути застосовані положення ст. 75 КК України, оскільки ці обставини не можуть бути визнані судом обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого та виключити можливість застосування до нього звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Заявлений потерпілим цивільний позов в частині відшкодування матеріальних збитків, пов`язаних з лікуванням, в сумі 1625 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позовні вимоги повністю підтверджені документально медичними документами, фіскальними чеками на покупку медичних препаратів та квитанцією до прибуткового касового ордеру про оплату проведення МРТ.
Цивільний позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди, на думку суду, підлягає частковому задоволенню, оскільки визначений позивачем її розмір у 162500 грн., оскільки в судовому засіданні доведено, що протиправними діями обвинуваченого потерпілому дійсно завдано значної шкоди здоров`ю, він проходив лікування з приводу отриманої травми, відчував фізичний біль, але суд вважає, що визначений у позові розмір моральної шкоди є завищеним, і виходячи з принципу розумності і справедливості вважає за необхідне зменшити суму, що підлягає стягненню до 5000,00 грн.
Відомості про речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, повідомляти в кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_8 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Стягнути з засудженого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 1625 (одна тисяча шістсот двадцять п`ять) грн.. 00 копійок та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять) тисяч гривень 00 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя