Справа № 11-828
у 1 інстанції Воробйова IB.
УХВАЛА

Іменем України

3 квітня
2007 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого
Єгорової 0.1.

суддів
Яременка А.Ф., Кондакова
Г.В. з участю

прокурора
Красної КО.

адвокатів
ОСОБА_4., ОСОБА_3.

захисника ОСОБА_5. розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за апеляціями прокурора, адвокатів ОСОБА_3.,
ОСОБА_4. захисника ОСОБА_5. на вирок Артемівського міськрайсуду від 4.12. 2006
року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження, гр-на України, з середньою
освітою, не судимого, не працюючого , жителя м. Часов-Яр засуджено за ст. 121
ч.2 КК України на сім років позбавлення волі.

За ст.
129 ч. 1 КК України до 6 місяців арешту.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання
визначено в виді семи років позбавлення волі.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, з середньою
освітою, не працюючого, не судимого, гр-на України, жителя м. Часов-Яр
засуджено за ст. 121 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі.

За вироком суду засуджених визнано винними в наступному.
26.11. 2006 року приблизно в 6 годин 30 хвилин засуджений ОСОБА_1. ,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в будинку № 23 по вул. Щербакова в м. Часов-Яр,
діючи умисно, взяв ніж, підійшов до потерпілого ОСОБА_5, який лежав на дивані,
підніс ніж до обличчя ОСОБА_5 і почав висловлювати погрози вбивства. Потім,
продовжуючи свої протиправні дії, взяв сокиру і з силою демонстративно встромив
її в підлогу, чим викликав у потерпілого реальне побоювання звернення погрози
до виконання.

В той же день приблизно в 6 годин 40 хвилин засуджені
ОСОБА_1. і ОСОБА_2., обидва
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в будинку за названою адресою,
діючи умисно в групі осіб, з метою завдання потерпілому ОСОБА_5 тілесних
ушкоджень, з яким у них на грунті неприязних стосунків виникла сварка, разом
завдали ОСОБА_5 численні удари кулаками, а також дерев'яними стільцями по
голові та іншим частинам тіла. В результаті протиправних дій засуджених
потерпілому ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження в вигляді численних
забитих ран голови, забиття головного мозку, відкритого вдавленого перелому
лівої тім'яної кістки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як
небезпечних для життя в момент спричинення.

2

В апеляціях:
адвокати ОСОБА_4. ОСОБА_3. просить вирок змінити, а дії засуджених
перекваліфікувати на ст. 124 КК України , як умисне заподіяння тяжких тілесних
ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони, посилаючись на те, що
тілесні ушкодження, які отримали засуджені свідчать про те, що потерпілий
ОСОБА_5нападав на засуджених, а останні оборонялися.

Захисник
ОСОБА_5. в апеляції і доповненні до неї також просить перекваліфікувати дії
засуджених на ст. 124 КК України , вказуючи на те, що засуджені захищалися від
нападу потерпілого.

Прокурор просить
вирок змінити та вказати в мотивувальній частині вироку , що вчинення
засудженими злочину в стані алкогольного сп'яніння визнається обставиною, що
обтяжує покарання. В доповненні до апеляції прокурор просить вирок скасувати, а
справу направити на новий судовий вказуючи на те, що суд в порушення вимог
ст.ст. 64, 334 КПК України в вироку вказав дату вчинення злочину 26.11. 2006
року, яка не відповідає даним встановленим матеріалами справи.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора , яка підтримала доводи апеляції прокурора,
адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_4., захисника ОСОБА_5., що також підтримали доводи
своїх апеляцій, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій
колегія суддів визнала апеляції адвокатів та захисника такими, що не підлягають
задоволенню, а апеляцію прокурора такою, що підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Висновок суду
про доведеність вини засуджених у спричиненні потерпілому тяжких тілесних
ушкоджень за обставин встановлених вироком суду, відповідає фактичним
обставинам справи, підтверджується зібраними у справі і розглянутими в судовому
засіданні доказами і є обгрунтованими.

Факт спричинення
обопільними діями засуджених тяжких тілесних ушкоджень потерпілому не
заперечували самі засуджені і це ніким не оспорюється.

Засуджені
протягом усього досудового слідства : при їх допитах в якості підозрюваних,
двічі в якості обвинувачених, на очній ставці, при відтворенні обстановки і
обставин події давали послідовні і незмінні показання про те, що ОСОБА_1.
першим почав бити кулаками потерпілого, потім обидва засуджених разом стали
бити потерпілого стільцями по голові та іншим частинам тіла. І тільки в процесі
цього побиття потерпілий застосував ніж і поранив засуджених. При чому, самих
обставин їх поранення, як вказували засуджені, вони не запам'ятали, що також
свідчить про відсутність нападу з боку потерпілого.

Потерпілий
ОСОБА_5підтвердив, що саме ОСОБА_1. першим почав його бити. Потім його били
обидва засуджених, в тому числі і стільцями по голові . В процесі його побиття
він, обороняючись від засуджених, застосував ніж. При цьому він не
цілеспрямовано завдавав удари ножем, а відмахувався від засуджених в процесі
чого і заподіяв їм поранення.

Свідок ОСОБА_6
підтвердив, що саме засуджені побили потерпілого. Він просив їх припинити
побиття потерпілого, але вони його на слухали і продовжували бити потерпілого в
тому числі і по голові стільцями.

За таких обставин суд першої інстанції на підставі
аналізу і оцінки розглянутих в
судовому засіданні доказів дійшов обгрунтованого висновку про

3

доведеність обвинувачення засудженим в умисному
спричиненні групою осіб тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.

Відповідно до встановлених фактичних обставин суд
правильно кваліфікував дії засуджених за ст. 121 ч. 2 КК України

Доводи апеляції адвоката ОСОБА_4 про те, що поранення ножем засудженого в
спину свідчить про напад на нього з боку потерпілого спростовуються як вищенаведеними
доказами, так показаннями засуджених на досудовому слідстві про те, що вони на
пам'ятають обставин їх поранень, а також показаннями самого засудженого ОСОБА_1. в судовому
засіданні про те, що поранення в спину він отримав в момент коли під час бійки
повернувся, щоб подивитися на брата. Тобто, саме по собі поранення в спину за
вказаних обставин ніяк не може свідчити про напад з боку потерпілого.

Доводи апеляції прокурора про необхідність зміни вироку
для зазначення в ньому обтяжуючої обставини не відповідають вимогам ст. 367 КПК
України і фактично направлені на редагування вироку. Що ж до доводів прокурора
про порушення судом вимог ст. ст. 64, 334 КПК України , то вони підлягають
задоволенню, оскільки суд в мотивувальній частині вироку вказав дату вчинення
злочину передбаченого ст. 129 КК України 26.11. 2006 року, що суперечить всім
матеріалам справи. Тому вирок в цій частині підлягає скасуванню на підставі ст.
367 КПК України в наслідок невідповідності висновків суду , викладених у вироку
фактичним обставинам справи

Призначене судом покарання за ст. 121 ч.2 КК України з
урахуванням тяжкості злочину і даних про особи засуджених відповідає вимогам
ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження
нових злочинів.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК
України апеляційний суд

Ухвалив:

Апеляцію
прокурора задовольнити частково.

Вирок Артемівського міськрайсуду від 4.12. 2006 року щодо
ОСОБА_1в частині засудження його за ст. 129 КК України скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд в той же суд, але в іншому складі.

Цей же вирок щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в частині їх засудження за ст. 121 ч.2
КК залишити без зміни, а апеляції адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_4. та захисника
ОСОБА_5. без задоволення.