АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 11-кп/781/41/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 190 (83, 86-1, 143) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2015 року м. Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника, який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Димитрове міста Олександрії Кіровоградської області, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, одруженого, такого, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
· 02.04.2013 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік;
· 22.01.2014 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки,
визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік; на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої за попереднім вироком частини покарання, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Судом першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайства), повторно.

Кримінальне правопорушення вчинене при наступних обставинах.

ОСОБА_8 , 09 травня 2014 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, прийшов до знайомого йому раніше ОСОБА_9 , який проживає в квартирі АДРЕСА_2 , де, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою потерпілого, під вигаданим приводом нетривалого використання, попросив велосипед «ARDIS-Славутич», вартістю 385 гривень.

Потерпілий ОСОБА_9 , будучи введеним у оману щодо дійсних намірів ОСОБА_8 , передав останньому велосипед, який у подальшому ОСОБА_8 привласнив та продав.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду першої інстанції змінити, призначити останньому покарання у межах санкції частини статті інкримінованого обвинувачення, проте на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Вимоги своєї апеляційної скарги вмотивовує наступними доводами.

Вважає вирок суду незаконним, у зв`язку із невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

Зазначає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання недостатньою мірою враховано, що останній повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаявся, ним добровільно відшкодовано потерпілому спричинену кримінальним правопорушення шкоду, обвинувачений має постійне місце проживання, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину.

Заслухавши доповідача, в дебатах захисника ОСОБА_7 , який повністю підтримав свою апеляційну скаргу, подану ним в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора, котрий заперечив задоволення апеляційної скарги, висловився про законність вироку суду першої інстанції, просив залишити його без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Оскільки, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасниками судового провадження не оскаржуються фактичні обставини вчинення правопорушення в апеляційному порядку, колегія суддів не входить до оцінки доказів провадження, тому вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайства), повторно, і правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 190 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції правильно, відповідно до ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, особу обвинуваченого, котрий не працює, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, нейтрально характеризується за місцем свого проживання, раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення, маючи непогашену та не зняту у законному порядку судимість, обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, відсутність обставин, які обтяжують покарання, тому обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише за умови його ізоляції від суспільства, призначивши покарання на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, у межах санкції частини статті обвинувачення, що є достатнім та необхідним для виправлення винуватого та попередження вчинення нових злочинів, та відповідає меті покарання.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 з приводу того, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання недостатньою мірою враховано, що останній повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаявся, ним добровільно відшкодовано потерпілому спричинену кримінальним правопорушення шкоду, обвинувачений має постійне місце проживання, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, а тому обвинуваченому має бути призначене покарання на підставі ст. 75 КК України, - є безпідставними.

Вказані обставини судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання враховані, що зазначено безпосередньо у оскаржуваному вироку (том 2 аркуш провадження 31 зворот).

Застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 ст. 75 КК України є неможливим.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» - у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК; частиною 2 ст. 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Відтак, доводи апеляційної скарги захисника свого підтвердження не знайшли.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не убачає підстав до зміни оскаржуваного вироку, як того просить особа, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2014 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 190 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3