У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Заголдного В.В. і Лавренюка М.Ю.

за участю прокурора

Казнадзея В.В.

розглянувши в судовому засіданні 20 грудня
2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого
ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду Київської області від 12 вересня 2007 року,
яким частково скасовано вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської
області від 9 листопада 2006 року про засудження:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

неодноразово
судимого, останнього разу -

3 квітня
2001 року за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140,

ст. 42 КК
України на п'ять років
позбавлення волі,

звільненого
19 квітня 2005 року

умовно-достроково
на сім місяців 6 днів,

за ч. 3 ст. 185 КК України на чотири роки
позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України на два роки
позбавлення волі, за ч. 1 ст. 358 КК України на шість місяців арешту, а на
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно йому призначено
чотири роки позбавлення волі,

і

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

немаючої
судимості,

за ч. 3 ст. 357 КК України на 850 грн.
штрафу.

За ч. 1 ст. 357
КК України ОСОБА_2 виправдано.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
2.100 грн. на відшкодування матеріальної шкоди,

установила:

Як визнав
місцевий суд, ОСОБА_1 5 червня 2006 року
у стані сп'яніння за попередньою змовою з невстановленою слідством особою
вдерлися до квартири ОСОБА_3, що АДРЕСА_1, і вчинили крадіжку майна потерпілого
на суму 9.750 грн.

ОСОБА_2 17 липня 2006 року з помсти у свого чоловіка
ОСОБА_4 викрала паспорт і наступного дня віддала його ОСОБА_1, а останній
вклеїв до нього свою фотокартку і 19 липня 2006 року у магазині “Відео Сервіс”,
що по вул. Гоголя, 36 в м. Біла Церква, намагаючись у шахрайський спосіб
заволодіти телевізором “LG 21 FX SRLX” і мобільним
телефоном “NOKIA 6131” на суму 2.883 грн., використав цей
підроблений документ для отримання кредиту в ВАТ КБ “Надра” на ім'я ОСОБА_4 В
ході перевірки поданих ОСОБА_1 документів працівники кредитної установи виявили
їхню підробку і кредитні кошти до магазину не перерахували.

Апеляційний суд
своїм вироком засудив ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 185 КК України на чотири роки
позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України на два роки
позбавлення волі, за ч. 1 ст. 358 КК України на шість місяців арешту і за ч. 3
ст. 358 КК України на один рік обмеження волі, а на підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів остаточно йому призначив чотири роки позбавлення волі. У
решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У
касаційній скарзі з доповненням до неї засуджений ОСОБА_1 просить змінити
судові рішення. Не оспорюючи правильності встановлення судовими інстанціями
фактичних обставин справи та юридичної оцінки його злочинних дій, твердить, що
він щиро кається та обіцяє відшкодувати заподіяну шкоду, а тому просить
пом'якшити йому покарання, застосувавши правила ст. 69 і ст. 75 КК України.

Судові рішення
щодо засудженої ОСОБА_2 не оскаржуюються і касаційне подання не принесено.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, прокурора, який вважав, що касаційна
скарга засудженого не підлягає задоволенню і просив залишити вирок апеляційного
суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що підстав для її задоволення немає.

Винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, доведена доказами, які були
предметом судової перевірки і змістовно наведені у вироку.

Сам ОСОБА_1 у
суді підтвердив, що 5 червня 2006 року з квартири ОСОБА_3 разом з іншою особою
вчинив крадіжку, а 18 липня 2006 року, отримавши від ОСОБА_2 паспорт на ім'я
ОСОБА_4, вклеїв до нього свою фотокартку і скористався ним для оформлення
кредиту на придбання телевізора і телефону, проте свої шахрайські дії де довів
до кінця, оскільки працівники кредитної установи викликали міліцію і його
затримали.

Зазначені
показання ОСОБА_1 підтвердили потерпілий ОСОБА_3, свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, збігаються вони й з тими даними, які містяться у протоколах
огляду місць подій злочинів, у протоколах виявлення й вилучення за місцем
проживання засудженого майна, викраденого у ОСОБА_3, даними протоколів огляду
паспорта та ідентифікаційного коду на ім'я ОСОБА_4, кредитних договорів та
інших письмових доказів, даними, які містяться у висновках
судово-почеркознавчої експертизи, про те, що підписи в кредитних договорах від
імені ОСОБА_4 виконані ОСОБА_1.

За таких обставин
апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив
діяння, які за своїми ознаками утворюють склади злочинів, передбачених ч. 3 ст.
185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358 і ч. 3 ст. 358 КК України.

Покарання ОСОБА_1
призначене у відповідності з вимогами закону. Суд, як видно з вироку, виходив
із сукупності всіх обставин справи, врахував дані, які характеризують особу
засудженого, і ті обставини, що обтяжують і пом'якшують покарання.

Зокрема те, що
ОСОБА_1 позитивно характеризується, раніше судимий, не працює, після
умовно-дострокового звільнення на шлях виправлення не став, а знову вчинив
злочини, при чому, під час вчинення одного з яких він був у стані сп'яніння.
Тому вважати, що рішення апеляційного суду про призначення ОСОБА_1 такого виду
і розміру покарання, яке зазначено у вироку, є необґрунтованим і таким, що
суперечить загальним засадам призначення покарання, підстав немає.

Будь-яких даних
для зміни чи скасування судових рішень щодо ОСОБА_1 немає.

На підставі наведеного та керуючись
ст. ст. 394 - 398 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційну скаргу
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду
Київської області від 12 вересня 2007 року щодо ОСОБА_1 - залишити без зміни.

Судді:

Заголдний
В.В.
Редька А.І. Лавренюк М.Ю.