В И Р О К

І м е н е м
У к р а ї н и

26 серпня 2008 року
Врадіївський районний суд

Миколаївської області

У складі головуючого Тихоненко М.І.

При секретарі Лисейко Т.А.

З участю пом. прокурора Лук'яненко І.С.,

захисника ОСОБА_2.,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Врадіївка кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Гражданівка, Врадіївського району, Миколаївської області, гр. України, освіта 7
класів, не працюючого, розлученого, проживаючого с. Филимонівка, Врадіївського
району, Миколаївської області, раніше судимого : 16.11.2006 року Врадіївським
районним судом Миколаївської області по ст. 164 ч.1 КК України до 120 годин
громадських робіт, 21.11.2007 року Врадіївським районним судом Миколаївської
області по ст. 317 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням
ст.. 75 КК України із звільненням від
покарання з випробуванням терміном в 1 рік, судимість не знята і не погашена,

у скоєнні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 164 КК
України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1.
раніше судимий : 16.11.2006 року Врадіївським районним судом Миколаївської
області по ч.1 ст. 164 КК України до
покарання в вигляді 120 годин громадських робіт, судимість не знята і не
погашена, та крім цього 21.11.2007 року Врадіївським районним судом Миколаївської
області по ст. 317 ч.1 КК України до 3
років позбавлення волі з застосуванням ст.. 75 КК України із звільненням від покарання
з випробуванням терміном в 1 рік,
судимість не знята і не погашена, який
згідно рішення Врадіївського районного суду від 08.02.2005 року
зобов'язаний сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини всіх видів
заробітку, починаючи з 06.01.2005 року до досягнення дитиною повноліття. Про
те, ОСОБА_1 з 1 липня 2006 року по 31 березня
2008 року, посягаючи на
права неповнолітнього сина на його
повноцінне життя та всебічний розвиток, аліменти на утримання сина не
сплачував, хоча мав доходи у вигляді одноразових заробітків так як працював у
ОСОБА_5, ОСОБА_6., які розраховувалися з ним за виконану роботу
грошима та продуктами харчування та крім
цього отримував інші доходи пов'язані з
виконанням певних робіт як у приватних підприємців так і приватних осіб. За вказаний період ОСОБА_1 не забезпечував сина ні продуктами
харчування, ні одягом, ні іншими речами першої необхідності, коштів на його
лікування та відпочинок не надавав .При
цьому,ОСОБА_1. на попередження
державного виконавця ДВС Врадіївського РУЮ про необхідність сплати
аліментів згідно рішення суду, не реагував та аліментів не сплачував. Таким
чином заборгованість по аліментам, за період з 1 липня 2006 року по 31 березня
2008 року в ОСОБА_1
складає 4639 грн.

В судовому засідання підсудний ОСОБА_1 свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив, що 10.12.1998 році він одружився з ОСОБА_3 яка після шлюбу взяла
його прізвище і стала ОСОБА_3. Від спільного шлюбу з ОСОБА_3 у нього народилося
двоє синів: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В квітні 2004 року
він перестав підтримувати шлюбні відносини з ОСОБА_3 та пішов проживати до своєї матері в с.
Филимонівку. В лютому 2005 року ОСОБА_3 звернулася з заявою до Врадіївського
районного суду про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4. Згідно рішення Врадіївського районного суду від
08.02.2005 року він на користь колишньої дружини ОСОБА_3, на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4, повинен сплачувати аліменти в розмірі ј
частини з всіх видів заробітку починаючи
з06.01.2005 року і досягнення синомОСОБА_4 повноліття. В зв'язку з тим, що він
не зміг знайти вчасно роботу та сплачувати на утримання сина ОСОБА_4 аліменти,
він 16.11.2006 року Врадіївським районним судом був засуджений по ст. 164 ч.1
КК України до 120 годин громадських робіт. Після засудження він один
раз тобто 14.01.2007 року приходив до
своєї колишньої дружини ОСОБА_3 щоб передати своєму сину ОСОБА_4 футболку,
цукерки, апельсини. Більше з тих пір свого сина він не навідував так як його
колишня дружина проживає з іншим чоловіком. Про існування боргу по аліментам за
період часу з 01.07. 2006 року по
31.03.2008 року, на загальну суму 4639 грн., він пам'ятає завжди. Однак при
цьому погасити дану суму він не може так як не може знайти роботу з достойною оплатою праці за рахунок
якої можна було по частинам гасити виниклий борг. Незважаючи на те, що
він працює постійно по найму у людей
яким допомагає по господарству він достатньої суми заробити не може щоб можна
було платити аліменти. На протязі 2006 по березень 2008 років він працював по
найму у ОСОБА_5, ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10. ОСОБА_6.,ОСОБА_11., які йому за
виконану роботу платили по різному в результаті чого за місяць він заробляв в
середньому 200 грн. Однак таку суму він заробляв не кожен місяць так як господарі в яких він працював не завжди з
ним розраховувалися тільки грошима, а
інколи і продуктами харчування. Крім цього, в червні - липні 2007 року він їздив на заробітки в Одеську
область де займався вирощуванням огірків та заробив за два місяці 300 грн. В
зв'язку з тим, що він не міг знайти роботу з достойною оплатою праці то він не
мав і можливості сплачувати аліменти
на утримання свого неповнолітнього сина
та надавати йому іншу матеріальну допомогу.
Про необхідність щомісячної сплати аліментів та погашення боргу по аліментам йому постійно
нагадував державний виконавець Богерук Д.В., якому він обіцяв погасити всі
борги по аліментам коли знайде роботу. За своїм
станом свого здоров'я він вважає себе здоровою та працездатною людиною.
В майбутньому зобов'язується щомісяця сплачувати аліменти на утримання
свого сина та по частинам гасити
виниклий борг по аліментам.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 в
скоєнні інкримінованого йому злочину ґрунтується на доказах, безпосередньо
досліджених судом при розгляді даної справи.

Свідок
ОСОБА_12 ( представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4) в суді пояснила, що вона в 2002 року вийшла заміж за ОСОБА_1 від шлюбу з яким у неї народився син
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1. В 2004 році шлюбні відносини з ОСОБА_3 були припиненні. В
зв'язку з тим, що ОСОБА_3 добровільно не хотів сплачувати аліменти на утримання
сина ОСОБА_4 то вона була змушена звернутися з позовом до суду про стягнення з
ОСОБА_3 аліментів на утримання сина.
Згідно рішення Врадіївського районного суду від 08.02.2005 року з ОСОБА_3 на її користь на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4, були стягнуті аліменти в розмірі ј частини з усіх
видів заробітку аж до досягнення сином повноліття. В зв'язку з тим, що ОСОБА_3
не сплачував їй аліменти то вона постійно зверталася в ДВС Врадіївського РУЮ з
вимогою щоб виконавча служба виконувала рішення суду та стягувала з ОСОБА_3
аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина. 16.11.2006 року
ОСОБА_3 був засуджений Врадіївським
районним судом за ухилення від сплати аліментів. Після засудження ОСОБА_3
свого ставлення до обов'язку
щодо сплати аліментів не змінив, а продовжував як і раніше ухилятися від
сплати аліментів та надані іншої матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього
сина. В зв'язку з тим, що ОСОБА_3
ухиляється від сплати аліментів то вся тяжкість по утриманні
неповнолітнього сина ОСОБА_4 припадає на неї. За період часу з моменту коли було винесено
судом рішення про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 і до
теперішнього часу станом на 29 липня 2008 року, ОСОБА_3 тільки один раз прийшов
до неї з сином в січні 2006 року та приніс тоді сину футболку, цукерки,
апельсини. Більше ОСОБА_3 не відвідував їх з сином та не надавав
ніякої матеріальної допомоги на утримання сина. Незважаючи на те, що
коли вона випадково зустрічала на дорозі
ОСОБА_3, то постійно йому нагадувала про його батьківський обов'язок утримувати
неповнолітнього сина. Однак ОСОБА_3 на її прохання про сплату аліментів тільки
те й робив, що обіцяв однак ніколи свої обіцянки не виконував. Доводи ОСОБА_3
про те, що він не має роботи, щоб платити аліменти є безпідставними постільки
ОСОБА_3 працює по найму у людей і за це отримує кошти з яких міг би виділяти
частину на сплату аліментів на утримання свого сина. Незважаючи на те, що
ОСОБА_3 ухиляється від сплати аліментів вона однак просить суд не позбавляти
волі ОСОБА_3.

Свідок
ОСОБА_13 в суді пояснив, що він працює державним виконавцем в ДВС Врадіївського
РУЮ. У провадженні ДВС Врадіївського РУЮ знаходиться виконавче провадження по виконавчому листу видатного Врадіївським
районним судом від 10.03.2005 року про
стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_12 на утримання сина ОСОБА_4 в
розмірі ј частини з усіх видів заробітку.
Починаючи з 06.01.2005 рік по 31.06.2006 року ОСОБА_3 постійно ухилявся від сплати аліментів
присуджених судом внаслідок чого у нього за вказаний період утворився борг на
загальну суму 942 грн. В зв'язку з злісним ухиленням від сплати аліментів ОСОБА_3,
16.11.2006 року Врадіївським районним судом був засуджений за ст. 164 ч.1 КК
України до 120 годин громадських робіт. Незважаючи на те, що ОСОБА_3 був вже
засуджений за ухилення від сплати аліментів та
продовжував не сплачувати аліменти
то в ОСОБА_3 за період часу з 01.07.2006 року по 31 березня 2008
року утворився новий борг на загальну
суму 4639,76 грн. Незважаючи на те, що ОСОБА_3 неодноразово викликався до ДВС
Врадіївського РУЮ то ОСОБА_3 постійно
попереджався, що він є боржником по
сплаті аліментів та попереджався про необхідність погашення заборгованості по
аліментам. Крім зазначеного, ОСОБА_3 було роз'яснено, що після того як він знайде собі роботу чи стане на облік у
центрі занятості і буде отримувати якісь
кошти, то він повинен відповідно до вимог ст. 11 - 1 Закону України „Про
виконавче провадження „ повідомити ДВС
про свої доходи, щоб з них можна було утримувати аліменти. Незважаючи на свої
обіцянки, ОСОБА_3, заборгованість по аліментам зовсім не погашав і не платив
текучі платежі за кожен місяць то у нього тільки збільшувався борг по
аліментам. Незважаючи на те, що ОСОБА_3 знав про свій борг по аліментам та про необхідність сплати
аліментів щомісяця та враховуючи те, що він неофіційно працював по найму у
приватних осіб та отримував кошти за виконану роботу та таким чином мав реальну
можливість щомісячно сплачувати поточні платежі
по аліментам, однак ніяких конкретних заходів щодо сплати аліментів на
утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_4, не здійснював то
таким чином злісно ухилявся від сплати аліментів.

Із показань
свідка ОСОБА_14 вбачається, що вона в серпні 2007 року наймала ОСОБА_1 для
виконання роботи в себе на городі. За виконану роботу вона з ОСОБА_3
розрахувалася продуктами харчування на загальну суму 20 грн. Крім цього, вона
знає, що ОСОБА_3 в 2005 році випасав людську худобу жителів с. Филимонівка. На
зароблені кошти ОСОБА_3 купив собі житловий будинок.

Із показань
свідка ОСОБА_15 вбачається, що вона в 2001 році продала свою хату ОСОБА_16, а
ОСОБА_16 в свою чергу в 2005 році продав
хату за 400 грн., ОСОБА_1..

Із показань
свідка ОСОБА_5 вбачається, що він в липні 2007 року найняв ОСОБА_1 будувати
фундамент під сарай. За виконану роботу він заплатив ОСОБА_1 кошти в сумі 300
грн.

Крім визнання
своєї вини самим підсудним ОСОБА_1 його вина підтверджується документами які містяться в матеріалах кримінальної
справи, які також були зачитані та досліджені
в ході судового засідання:

- Згідно виконавчого листа Врадіївського райсуду від 08.02.2005
рокуОСОБА_1. повинен сплачувати на користь ОСОБА_3., на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ј всіх
видів заробітку.(а.с. 6;

- Довідкою
- розрахунком ,виданої ДВС Врадіївського району від ,згідно якої борг по аліментам ОСОБА_1 станом на 31.03.2008 року
становить 4639 грн. 76 коп.( а.с. 5;

- Попередженням
ДВС від 14.03.2008 року, згідно якого ОСОБА_1 повинен був сплачувати
заборгованість по аліментам. (а.с. 7;

- Довідкою
із Врадіївського районного центру зайнятості населення від 15.05.2008 року згідно якої ОСОБА_1 на обліку центру
зайнятості як безробітний не перебуває. (а.с. 21;

-
Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 виданого на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком
останнього є ОСОБА_1. (а.с. 49;

-
Згідно акту медичного обстеження від
19.05.2008 року ОСОБА_1, 10.12.1978 року народження за станом здоров'я є
здоровою людиною.(а.с. 56

З врахуванням
наведеного, суд приходить до висновку, що злісний характер ухилення від сплати
аліментів у даному випадку підтверджується тривалістю протягом якої підсудний
не сплачував аліменти, наявністю в ОСОБА_1 тимчасових грошових доходів, з яких
він міг сплачувати аліменти, тією обставиною, що підсудний за весь час ні разу не звертався у цент
зайнятості для працевлаштування, ігнорування законних вимог державного
виконавця про необхідність сплати аліментів та прохань самої потерпілої про це,
не повідомлення до державної виконавчої
служби про отриманні доходи. Усі ці обставини у сукупності дають суду зробити
висновок про злісний характер ухилення
ОСОБА_1 від сплати аліментів як особою яка раніше судима за даний злочин.

Оцінюючи наявні
докази, суд вважає повністю
доведеною вину підсудногоОСОБА_1. в
злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів),
те саме діяння, вчинене особою, раніше
судимою за злочин, передбачений цією статтею і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 164 КК України.

При
призначенні покарання підсудному
ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який за ступенем
тяжкості відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу підсудного
який за місцем свого проживання характеризується з позитивної сторони, має
постійне місце проживання.

обставини, пом'якшуючі відповідальність при призначенні покарання
підсудному - щире його каяття, часткове
погашення ним заборгованості по аліментам, а також клопотання представника
потерпілого ОСОБА_12 про не застосування відносно підсудного суворого
покарання.

обставини, обтяжуючі
відповідальність при призначенні покарання підсудному - рецидив злочинів.

Суд дійшов до висновку, що призначене підсудному ОСОБА_1 покарання , яке
необхідне і достатнє для його виправлення та
попередження нових злочинів може бути
тільки у вигляді обмеження волі з призначенням остаточного покарання на підставі ст. 71, ст.
72 ч.1 п.1 п. п ”Б” КК України за сукупністю вироків з переводом менш суворого
покарання в більш суворе з призначенням остаточного покарання з частковим приєднанням до призначеного покарання
за новим вироком не відбутої частини покарання за попереднім вироком, із
звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК
України, з покладенням на нього обов'язків, передбачених ст. 76 КК України (п.
п. 3;4).

Керуючись ст.. ст. 323,324 КПК
України, суд ,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним по ч.2 ст. 164 КК України і призначити
йому покарання у вигляді обмеження волі
строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного
покарання за новим вироком у вигляді
двох років обмеження волі, що в відповідності
до п.п. ”Б” п.1 ч.1 ст. 72 КК України
при перерахунку відповідає одному року позбавлення волі( одному дню
позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі), шляхом часткового
складання приєднати не відбуте
покарання за попереднім вироком
Врадіївського районного суду від 21.11.2007 року і остаточно
призначити ОСОБА_1 покарання у
вигляді позбавлення волі строком 3 (три)
роки 1(один) місяць.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_1 від
призначеного покарання з випробуванням, при умові, якщо він на протязі
іспитового строку терміном в 1 (один) рік 6 (шість) місяців не скоїть нового
злочину.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_1 обов'язки:

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
роботи, проживання;

- періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

До набрання вироком законної сили міру
запобіжного заходу по відношенню до засудженого ОСОБА_1 засудженого залишити без зміни - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до
Миколаївського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення через Врадіївський районний суд, а засудженим в той же строк і в
тому ж порядку з моменту отримання копії даного вироку.

Суддя: