Провадження №1-кп/761/609/2015
В И Р О К
Іменем України
18 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі - головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000078, у якому
гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Києва, громадянка України, українка, перебуває у шлюбі, має на утриманні дитину 2013 року народження, з середньою спеціальною освітою, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою - АДРЕСА_2 , судима
· 01.11.2002 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ст. 70, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
· 06.08.2003 Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.317, ст. ст. 70, 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, звільнилася 23.08.2006 на підставі ст.82 КК України;
· 12.05.2008 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.309, ст. 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, звільнилася 11.11.2009 після відбуття покарання;
· 27.08.2010 Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст.309 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільнилася 08.12.2011 умовно-достроково, невідбутий строк 7 місяців 11 днів;
· 07.05.2014 Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
обвинувачується за ч.2 ст.185 КК України,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 вчинила злочин проти власності за наступних обставин.

Обвинувачена 04 січня 2015 року приблизно о 20.50 год., перебуваючи у приміщенні ресторану «Чорне Порося» за адресою - м. Київ, вул. Велика Житомирська, б. 3/14, вирішила здійснити крадіжку чужого майна.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 кілька разів зайшла до гардеробного приміщення зазначеного ресторану, де зберігався верхній одяг відвідувачів вищевказаного закладу.

Після цього ОСОБА_6 , впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, непомітно для персоналу та гостей закладу, знову зайшла до приміщення гардеробу ресторану «Чорне порося», звідки, діючи таємно, з корисливих спонукань, повторно викрала хутряну шубу потерпілої гр. ОСОБА_4 .

Доводячи протиправний намір до кінця, обвинувачена сховала шубу під свій верхній одяг та з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Діями обвинуваченої потерпілій ОСОБА_4 завдана матеріальна шкода на суму 10 000 грн.

Обвинувачена, будучи допитаною під час судового розгляду, свою вину у вчиненні вказаного злочину визнала повністю, суду пояснивши, що за вказаних у даному вироку обставин вона прибула до ресторану «Чорне порося». Перебуваючи всередині закладу, побачила, що приміщення гардеробу залишене без нагляду. У зв`язку з цим у неї виник умисел на заволодіння цінними речами, які там знаходились. Помітивши жіночу хутряну шубу, вона зняла її з вішалки, сховала під власний верхній одяг та покинула ресторан. Викрадене реалізувала шляхом розміщення оголошення в Інтернет-мережі. Заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов визнала частково на суму 7 тис. грн. матеріальної шкоди, моральну шкоду не визнала, вважаючи, що її дії виключають можливість спричинення такої шкоди. У скоєному розкаялася, просила суворо не карати, врахувати наявність у неї малолітньої дитини.

Потерпіла ОСОБА_4 показала суду, що у вечірній час 04.01.2015 вона разом з дитиною, чоловіком та друзями відпочивала в ресторані «Чорне порося» по вул. Велика Житомирська у м. Києві. Коли близько 22-ї год. компанія стала збиратися додому, вона звернула увагу, що в гардеробі відсутня її шуба з хутра рекса, вартістю 10 тис. грн.

У зв`язку із необхідністю компенсувати завдану їй матеріальну шкоди просила суд стягнути з обвинуваченої 14 230,00 грн., які вона витратила на придбання схожого хутряного виробу. Крім того, просила стягнути з ОСОБА_6 5 000 грн. моральної шкоди, яка полягає у тому, що вона вимушена була разом з дитиною 2013 року народження тривалий час перебувати вночі в зазначеному ресторані, очікуючи закінчення усіх передбачених законодавством процедур, після чого в морозну погоду, без верхнього одягу добиратися додому.

Крім показань обвинуваченої та потерпілої, вина ОСОБА_6 доведена іншими доказами, які досліджені судом у їх сукупності та взаємному зв`язку.

Так, факт викрадення майна потерпілої ОСОБА_4 підтверджений її заявою до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві від 04.01.2015, відповідно до якої у зазначений день близько 22.30 год. вона виявила крадіжку своєї шуби у гардеробі ресторану «Чорне порося».

Обставини, які зазначила у своїй заяві потерпіла, підтверджені протоколом огляду місця події від 04.01.2015.

Показання обвинуваченої знайшли своє об`єктивне відображення у протоколі перегляду відеозапису з камер відеоспостереження, де зафіксовані послідовні дії обвинуваченої під час підготовки та вчинення інкримінованого їй діяння.

Відповідно до наданого потерпілою чека № 759142 від 09.06.2014 вартість виробу з хутра рексу становить 10 тис.грн.

Крім вищезазначеного висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, обвинувальний акт містить дані про те, що ОСОБА_6 05 січня 2015 року, приблизно о 01.50 год., перебуваючи у приміщенні кафе «Лакантіно» за адресою - м. Київ, вул. Прорізна, 23-А, під виглядом відвідувачки сіла за столик, звідки звернула увагу на шубу, яка висіла на вішаку неподалік від неї. Після цього ОСОБА_6 повісила на вказану шубу свій власний верхній одяг. Уподальшому, таємно, повторно, загорнувши у свій верхній одяг зазначену шубу, викрала її. Після вчинення вказаного діяння зникла, розпорядившись чужим майном на власний розсуд, заподіявши своїми діями потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 40 000 грн.

У обвинувальному акті також зазначено, що ОСОБА_6 26.01.2015, приблизно о 00.30 год. перебувала у приміщенні пабу «Купер», за адресою - м. Київ, вул. Михайлівська, 2, де у неї виник злочинний умисел на таємне повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи даний умисел, обвинувачена під виглядом гостя сіла за столик, звідки звернула увагу на шубу, яка висіла на вішаку неподалік від неї. Після цього ОСОБА_6 , впевнившись, що діє таємно, повісила на вказану шубу власний одяг. У подальшому, повторно, загорнувши у свій верхній одяг вказану шубу, з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Вказаними діями потерпілій ОСОБА_8 заподіяна матеріальна шкода на суму 7000 грн.

Надаючи оцінку зазначеним у обвинувальному акті обставинам, що мали місце 05.01.2015 та 26.01.2015, суд відмічає таке.

З наданих прокурором трьох повідомлень про підозру від 09.02.2015 випливає, що у кримінальному провадженні № 0000080 11.02.2015 о 15.00 год. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України у зв`язку з крадіжкою чужого майна з приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

У кримінальному провадженні № 0000850 11.02.2015 о 15.10 год. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України у зв`язку з крадіжкою чужого майна з приміщення пабу «Купер».

О 15.30 год. 11.02.2015 обвинуваченій у кримінальному провадженні № 0000078 повідомлено про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України у зв`язку з крадіжкою з ресторану «Чорне порося».

У той же час, у силу положень ст.279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені ст.278 КПК, тобто вручити підозрюваному остаточне повідомлення про підозру.

Виходячи з вищезазначених вимог, суд приходить до висновку, що останнє за часом повідомлення і є остаточним висунутим ОСОБА_6 повідомленням про підозру.

Даний висновок також підтверджується тим, що постановою заступника прокурора Шевченківського району м. Києва від 25.02.2015 три вищезазначені кримінальні провадження об`єднані в одне провадження під № 0000078.

Дана обставина виключає можливість існування в одному кримінальному провадженні трьох різних повідомлень про підозру.

Згідно з п.13 ст.3 КПК обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте у порядку, встановленому КПК.

Наведене свідчить, що у відповідності до вимог кримінального процесуального закону ОСОБА_6 повідомлено про підозру лише у вчиненні кримінально-караного діяння за епізодом у ресторані «Чорне порося».

Частиною 2 статті 87 КПК визначено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод порушення права особи на захист.

Суд, керуючись зазначеною вимогою, відмічає, що наведені у обвинувальному акті обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 крадіжок з кафе «Лакантіно» та пабу «Купер» здійснені з суттєвим порушенням права обвинуваченої на захист, оскільки сторона обвинувачення безпідставно, без дотримання встановленого процесуального порядку збільшила обсяг висунутого особі обвинувачення, вийшовши за межі пред`явленої ОСОБА_6 підозри.

Прокурор наданими йому повноваженнями щодо зміни пред`явленого обвинувачення не скористався, підтвердивши також, що позиція органу прокуратури в частині необхідності існування різних повідомлень про підозру є свідомою.

З огляду на зазначене, враховуючи положення ст.337 КПК, які зобов`язують судовий розгляд проводити лише в межах пред`явленого особі обвинувачення, суд вважає, що позбавлений процесуальних повноважень вирішувати справу щодо тих обвинувачень, які особі фактично не пред`явлені.

Дії обвинуваченої органом досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч.2 ст.185 КК України, оскільки ОСОБА_6 повторно вчинила таємне викрадення чужого майна.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_6 встановлено, що остання неодноразово засуджувалася за вчинення корисливих злочинів, у тому числі до позбавлення волі.

Інкримінований злочин вчинений ОСОБА_6 у період іспитового строку відповідно до вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 07.05.2014, яким остання за вчинення злочину за ч.2 ст.185 КК засуджена до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 2 роки.

Крім того, судом приймається до уваги, що ОСОБА_6 з 2002 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом - розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченої, наявність на її утриманні малолітньої дитини.

Обставини, які згідно з ст.67 КК обтяжують покарання, судом не встановлені.

При призначенні покарання суд у відповідності з ст.65 КК України враховує обставини скоєння злочину, характер та ступінь його суспільної небезпеки, дані, які характеризують обвинувачену.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує, що остання неодноразово засуджувалася за вчинення злочинів корисливого спрямування. Інкримінований злочин вчинений ОСОБА_6 у період іспитового строку.

Сукупність зазначених обставин приводить суд до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню нею нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.

У силу ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Отже, до покарання, яке призначається ОСОБА_6 за даним вироком, за правилами ст.71 КК України належить приєднати невідбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 07.05.2014.

Під час досудового розслідування процесуальні витрати не понесені.

Заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Цивільною позивачкою підтверджена вартість викраденого майна на момент його придбання, а саме - 10 тис. грн., у той же час висунута вимога щодо стягнення з обвинуваченої вартості схожого, але нового товару за станом на час судового розгляду.

Обґрунтованими є доводи цивільної відповідачки обвинуваченої ОСОБА_6 в цій частині.

Приймаючи до уваги, що згідно з п.2 ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, суд вважає доведеним факт спричинення злочинними діями обвинуваченої моральної шкоди потерпілій ОСОБА_4 .

Оскільки розмір грошового відшкодування моральної шкоди вирішується залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, суд, керуючись вимогами розумності та справедливості, вважає, що грошова компенсація у розмірі 2 тисяч грн. є достатньою для відновлення порушеного душевного спокою ОСОБА_4 .

Речові докази необхідно залишити при матеріалах справи.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.185, ст.65, 71 КК України, ст. ст.373, 374 КПК України, суд -

з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 07.05.2014 та остаточне покарання ОСОБА_6 визначити у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

До набрання даним вироком законної сили застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття призначеного ОСОБА_6 покарання відраховувати з 18 червня 2015 року.

Речові докази зберігати при матеріалах справи.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути на користь ОСОБА_4 з засудженої ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 10 (десять) тисяч грн., моральну шкоду у сумі 2 (дві) тисячі грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1