Справа № 1-21907
ВИРОК

ІМЕНЕ М УКРАЇНИ

27.07.2007 року
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі: головуючого судді - Воронцово!' СВ., при секретарі - Ничипоренко М. В., Хавило О.А.,
Остапенко О.В.,

за участю
прокурора - Левченка А.В., Шахова А.В.,
захисників - ОСОБА_1, ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
М. Чернігові справу за обвинуваченням

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Киянка
Чернігівського району та області,
українця, громадянина України, із базовою вищою освітою, менеджера ТОВ „Чернігівбуддвір", не одруженого, має на утриманні матір пенсіонерку 1946 р.
народження інваліда 3 групи, батька
пенсіонера 1943 р. народження інваліда 2 групи,
раніше не судимого, мешканця
АДРЕСА_1, -

у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст.
368 КК України, -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Чернігова, українця,
громадянина України, із повною
вищою освітою, працюючого тренером
дитячої спортивної школи інвалідів, не
одруженого, раніше не судимого, мешканця АДРЕСА_2, -

у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст.
368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , працюючи державними виконавцями відділу
Державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції
Чернігівської області скоїли злочин при наступних обставинах.

На
виконанні державного виконавця відділу Державної виконавчої служби
Чернігівського районного управління юстиції ОСОБА_4 перебувало виконавче провадження № 2067 що відкрито
постановою від 16.08.2002 року про стягнення зОСОБА_5 заборгованості в сумі
2254, 40 грн. на користьОСОБА_6

26.08.2004
р. у денний
час ОСОБА_4 спільно
з ОСОБА_3 прибули до помешканняОСОБА_5,
розташованого в АДРЕСА_3, де ОСОБА_4 на підставі поясненьОСОБА_5 та
власниці будинку ОСОБА_7 про належність їй всього майна, в присутності понятих склав акт про
неможливість стягнення від 26.08.2004 року.

Після
складання акту ОСОБА_4 викликавОСОБА_5
на 31.08.2004 року до ВДВС Чернігівського районного управління юстиції.

31.08.2004
р. близько 08.30 год. ОСОБА_5
прибув до службового кабінету ОСОБА_4 в приміщення ВДВС Чернігівського районного
управління юстиції розташованого за адресою АДРЕСА_4.

ОСОБА_4 завівОСОБА_5 до
службового кабінету ОСОБА_4 де передав
останньому виконавче провадження № 2067.

Після
чого ОСОБА_3, достовірно знаючи про те
що вирішення питання про закінчення виконавчого провадження не знаходиться в
його компетенції в присутності ОСОБА_4
, почав домовлятись з ОСОБА_5 про
винагороду в сумі 600 грн. за складений 26.08.2004 року ОСОБА_4 акт про неможливість стягнення заборгованості
та вирішення питання про закінчення виконавчого провадження № 2067 в
порядку ст. ст.
37, 40 Закону України „Про виконавче провадження" на що ОСОБА_5
вимушений був погодитися та вийшов з кабінету.

В той же
день близько 10.30 год. ОСОБА_5
прийшов до службового кабінету ОСОБА_4 і
передав останньому гроші у сумі 100 доларів США що по курсу НБУ станом на 31.08.2004 року становило 531,
16 грн. Після чого в ході огляду місця події співробітниками міліції в службовому
кабінеті ОСОБА_4 , в виконавчому
провадженні було виявлено та вилучено вказані кошти.

Допитаний в судовому засіданні по пред'явленому обвинуваченню за ст. 368 ч.2 КК України підсудний ОСОБА_4 себе винним не
визнав та показав, що разом з
ОСОБА_3 знаходився в відряджені в селі
Павлівка Чернігівського району за місцем проживанняОСОБА_5 , останього вдома не було , їх зустріла
падчериця останього ОСОБА_7, на їх
запитання, чи є в даному будинку майно
що належить ОСОБА_5, остання повідомила
що все майно належить їй особисто на праві спадщини.ОСОБА_5 що прибув пізніше
підтвердив це , в зв»язку з чим в
присутності понятих був складений акт про відсутність майна що підлягає опису
.Після складання акту ОСОБА_5 сказав що хоче їм віддячити та запрошував до
столу але вони відмовились та пішли у своїх службових

справах.Після
чого ОСОБА_5 будучи викликаним до виконавчої служби , з»явився 31.08.2004 року о 8.30-9.00 годині
для сплати штрафів .На той час він займався іншою роботою, був зайнятий , завівОСОБА_5 до кабінету в
якому знаходився ОСОБА_3 та залишив останньому виконавчі провадження з тим щоб
останій видав бланки та прийняв відОСОБА_5 сплачені квитанції.Категорично
заперечував змову з ОСОБА_3 на отримання
хабара. Коли приїхали співробітники міліції він знаходився в своєму кабінеті.
Стверджував що при проведенні його опитування співробітники міліції
застосовували до нього психологічний тиск.Наполягав на тому що він при
виконанні виконавчого провадження перевіряв наявність уОСОБА_5 майна що
підлягає опису та робив з цього приводу відповідні запити. Про відсутність
майна у ОСОБА_8 , свідчили особисто він
сам, ОСОБА_7 та ОСОБА_9, тому не згоден з обвинуваченням з тих підстав
що він порушив інструкцію, поскільки ним
було вжито всіх заходів для встановлення наявності в боржника майна що підягає
опису, складений ним акт відповідав
фактичним даним. Зазначив що не в його компетенції вирішувати питання про
закритття виконавчого провадження поскільки резолюцію ставить начальник відділу
та перевіряє підстави для цього.

Підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні не визнав себе винним у вчинені
злочину передбаченого ст. 368 ч.2 КК
України та показав , що в зв»язку відпускною кампанією вони з ОСОБА_4 залишались у відділі вдвох , та разом з них поїхали в с. Павлівку для
виконня виконавчого провадження ,
поскільки вказівка начальника відділу була про те щоб на виконання по
місцю проживання боржників їздили виконавці по декілька чоловік.По приїзду за
місцем проживанняОСОБА_5, їм відчинила
двері його падчериця, яка запросила їх в
будинок, вони знаходились на кухні, де ОСОБА_4
ставив їй питання стосовно наявного в боржника майна, вона зателефонувала ОСОБА_5, аби той приїхав , запросили сусідку, в цей час приїхав боржник який був
налаштований агресивно. В той час коли ОСОБА_7 писала заву, ОСОБА_5 поблизу
будинку розмовляв з співробітником міліції ОСОБА_10 , з
ним був ще один чоловік який напередодні приходив в виконавчу службу, після чого ОСОБА_5повернувшись до будинку
став спокійним та написав пояснення.ОСОБА_4 не мав підстав для опису майна та
склав в присутності понятих акт про його відсутність.ОСОБА_5 пропонував їм
пригостити їх та гроші , однак вони відмовились та пішли.Через декілька днів
, в той час коли він знаходився в
приміщенні виконачої служби в своєму службовому кабінеті, до нього зайшов ОСОБА_4 та попросив бланки
квитанцій , через деякий час прийшов
ОСОБА_5 та приніс сплачені квитанції ,
хотів залишити йому гроші аби він передав ОСОБА_6 , однак він відмовився їх брати та відправив
його доОСОБА_4Потім зайшов ОСОБА_10
поцікавився виконавчем провадженням стосовно ОСОБА_5 , він взяв його зі столу та передав йому ,
після чого він запитав що то за гроші, в
виконавчому проваджені було п»ять купюр по 20 доларів США , звідки вони там взялись він пояснити не зміг,
після чого в кабінет зайшли з камерою та стали оглядати

кабінет , після чого відвезли його в УБОЗ, де до нього під.час відбирання пояснень
застосовували фізичний та псилогічний тиск.Стверджував що до виконання
виконавчого провадження стосовноОСОБА_5 він ніякого відношення не мав.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав що вказані події пам»ятає погано в
зв»язку зі збігом часу підтвердив що до нього приїзжали виконавці, складали документи , він запрошував понятих, його майна в будинку ОСОБА_7 немає, заперечував що телефонував співробітникам
міліці в той час коли в нього знаходились виконавці, стверджував що коли приїхав в виконавчу
службу для сплати штрафів у нього були тільки гроші для штрафів , за доларами він поїхав додому, гроші передавав в кабінеті, клав їх чи то в папку чи то книгу або журнал.
Згідно досліджених в судовому засіданні показів вказаного свідка, даних ним в ході досудового слідства в т.1
а.с. 47-49 матеріалів справи слідує, що
коли він приїхав до себе додому,
державні виконавці хотіли складати акт опису майна , однак його дочка ОСОБА_7 пояснювала що все
майно в будинку належить їй, на що вони
сказали щоб вона з цього приводу написала їм заяву, після чого він привів понятих і був складений
акт про відсутність майна що підлягає опису .Також йому необхідно було приїхати
в виконавчу службу для сплати штрафів і він погодився прибути 31.08.2004
року.Приїхав він туди о 8.30 годині ,
зайшов в кабінет до ОСОБА_4
, де говорив йому що хоче віддячити
за складання акту про відсутність майна та за те що його більше не будуть
турбувати по вказаному виконавчому провадженню,
піся чого останній відвів його до кабінету ОСОБА_4 , з тим щоб обговорити суму винагороди, на що останній назвав суму в 600 грн., ОСОБА_4
при цьому мовчав.Він погодився та поїхав додому за грошима, сума для нього була значна, тому він вирішив звернутись в органи
міліції, яким надав свої гроші, після чого вони були помічені та передані
йому , потім він приїхав в виконавчу
службу де зайшов до кабінету ОСОБА_4 ,
його в кабінеті не було і він пішов до кабінету ОСОБА_4 , а потім разом з ним вийшов з його кабінету де в коридорі
зустрів ОСОБА_3 та пішов з останнім до
його кабінету де повідомив що привіз винагороду та вибачився що лише 100 доларів
США, після чого ОСОБА_3 відкрив якусь
папку і він поклав туди гроші, після
чого ОСОБА_3 йому сказав щоб він ішов і що його більше визивати не будуть , поскільки виконавче провадження буде закрито.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11.показав що працював в
виконавчій службі в період з 2002 по 2003 роки,
у нього в провадженні було виконавче провадження про стягнення зОСОБА_5
на користьОСОБА_6 збитків.На виконання цього провадження він виїздив за місцем
проживання боржника, робив запитив БТІ
та МВС про наявність у нього майна , ним
було накладено арешт на автомобіль останього.Вподальшому виконавче провадження
було передано іншому виконавцю. ОСОБА_5 до нього з пропозиціями залагодити
вказане питання не звертався.

Свідок
ОСОБА_12 в судовому засіданні показав що в 1996 році він був учасником ДТП,
по рішенню суда
на його користь були стягнена сума збитків ,
виконавчий лист було передано на виконання до Чернігівської районної
виконавчої служби, виконавче провадження
не виконувалось , його практично в виконавчу службу не викликали , з приводу чого він звертався зі скаргами в
органи юстиції та в прокуратуру.

Свідок
ОСОБА_10 підтвердив в судовому засіданні
факт зверненняОСОБА_5 в УБОЗ з приводу вимагання державними виконавцями у нього
хабара в сумі 100 доларів СІЛА , з метою
виявлення даного факту він з іншими співробітниками міліції вчинили ряд заходів
: провели огляд наданих ним грошових коштів,
помітили їх, після чого передали
їх ОСОБА_5 для вручення та поїхали до Чернігівського управління юстиції, після того як ОСОБА_5 вийшов з приміщення
ВДВС та повідомив що передав гроші ОСОБА_3,
поклавши їх в виконавче провадження , вони зайшли в кабінет останього, де в ході огляду кабінету виявили та вилучили
гроші , про що був складений протокол .Зазначив що пояснення затриманні давали
добровільно, ніякого тиску на них не
чинили.Заперечував що міг підкласти гроші в виконавче провадження а також
наявність будь-якких особистих відносин з ОСОБА_5

Свідок
ОСОБА_13 в судовому засіданні показав ,
що в 2004 році він знаходився поблизу ринку «Нива», йому на мобільний телефон зателефонував
ОСОБА_10 і сказав знайти понятих, після того як він запросив двох чоловіків які
погодились на його пропозицію, він разом
з ними поїхав в УБОЗ для помітки грошей ,
де дізнався про обставини справи, а саме про те що державні виконавці
вимагають 100 доларів США
, потім він поїхав в виконавчу службу ,
де біля дверей кабінету його чекав ОСОБА_10 , разом з понятими вони зайшли в кабінет
державного виконавця.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав що був присутнім при затриманні ОСОБА_4 , основні оперативно-розшукові заходи проводив
ОСОБА_10 , він виконував допоміжну роботу , в його присутності проводився огляд місця
події, бачив факт вилучення грошей, суму в даний час не пам»ятає.

Свідок
ОСОБА_15 в судовому засіданні показав що приймав участь у затриманні державних
виконавців по факту вимагання уОСОБА_5 хабара в сумі 100 доларів США.В його
обов»язки входило роз»яснтити понятим права та в камеру розказувати про
обставини проведення огляду місця події .Заперечував що напередодні пропонував
державним виконавцям хабара, мав на меті
лише сплатити штраф за свого батька.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16показала що працює касиром
банка «Надра-банк», раніше їх відділення
знаходилось за адресою вул. Шевченка, 42,
до неї приходив слідчий , який
для огляду пред»явив їй квитанцію на що вона підтвердила що підпис на квитанції
її, що свідчить про те що вона приймала
платежі по призначенню - штраф, хто його
сплачував вона не пам»ятає, стверджувала
що раніше 9 годин ранку вона не могла його прийняти , поскільки банк працює з
клієнтами після 9.00

години, згідно номерації це були перші платежі, допускає що в касовому апараті був
неправильно зазначений час.

Свідок
ОСОБА_17 в судовому засіданні показала що до них приходили два державних
виконавця , які хотіли у її вітчима
описати майно, на що вона їм повідомила
що належного йому в даному будинку майна немає,
про це вона написала заяву ,
після чого склали акт про відсутність майна, який підписала також сусідка.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_18
показав що йому повідомив черговий про прихід громадянина яким виявився
ОСОБА_5 який має щось повідомити,
пізніше підійшов ОСОБА_10 , в
його присутності ОСОБА_5 повідомив про те що державні виконавці за закриття
виконавчого провадження вимагають у нього хабар в сумі 100 доларів США.Після
чого він дав вказівку ОСОБА_10 провести
певні оперативно-розшукові заходи для виявлення вказаного факту .Він особисто
проводив огляд грошових коштів, а після
затримання державних виконавців , від
відбирав пояснення у ОСОБА_4
, ніякого психологічного та фізичного
тиску він на нього не чинив.

Свідок
ОСОБА_19 в судовому засіданні показав що ним був отриманий наказ про помітку
грошей які необхідні для вручення хабара,
після того як помітили гроші та склали протокол , виїхали на місце скоєння злочину, де він проводив зйомку на відеокамеру.На
камеру ОСОБА_3 говорив що претензій до співробітників міліції у нього немає, гроші знайшли в ящику стола, ОСОБА_3 сам вказав де вони знаходяться.

Допитана
в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала що була присутня в будинку за
місцем проживання ОСОБА_7, до якоїї
прийшли співробітники ДВС та хотіли описати майно , ОСОБА_5 вдома не було, остання сказала що майна належного ОСОБА_5 в
її будинку немає, про це склали акт який
вона підписалаЛй також відомо що майно ОСОБА_7 дісталось від бабусі в спадщину.Коли
появився ОСОБА_5 то попросив її піти з будинку,
в її присутності мова про хабар та пригощання не йшла.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав в даний час в зв"язку з
станом здоров"я та плином часу нічого не пам"ятає, підтримав свої покази дані ним в ході
досудового слідства на а.с. 52 т.1 , які
свідчать про те що останній разом з ОСОБА_21 був запрошений співробітником
міліції до УБОЗ , де в їх присутності
були помічені гроші в кількості п"яти купюр по 20 доларів США , які містили напис "хабар" та були
передані чоловіку для їх вручення.Після чого вони на автомобілі були доставлені
до місця , де в службовому кабінеті
державного виконавця вказані гроші, що
знаходились в виконавчому провадженні були вилучені, про що був складений протокол, де вони всі поставили свої підписи.

Допитаний
в ході досудового слідства свідок ОСОБА_21 дав аналогічні покази, (а.с.
50-51 т.1)

Викладені обставини підтверджуються наступним: -Протоколом огляду і помітки
грошових коштів від 31.08.2004 року ,
згідно якого працівниками міліції в
присутності понятих були
помічені та

переписані
номера купюр , призначених для дачі
контрольного хабара.(т.1 а.с. 9-10);

-Протоколом
огляду місця події від 31.08.2004 року ,
згідно якого в шухляді робочого стола ОСОБА_4 було вилучено виконавче провадження за № 2067
стосовноОСОБА_5, між обкладинкою та
першим аркушем якого виявлені та вилучені гроші в сумі 100 доларів США помічені
спеціальним засобом. (т.1 а.с. 11-12);

-Протоколом
виїмки згідно якого у відділі державної виконавчої служби Чернігівського
районного управління юстиції було вилучено книги обліку виконавчих проваджень
переданих на виконання державним виконавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно яких виконавче провадження за №2067 знаходилось на
виконанні ОСОБА_4(т.1а.с.
56-57);

-Протоколом
огляду документів від 03.09.2004 року ,
згідно якого в присутності понятих були оглянуті гроші в сумі 100
доларів США вилучені
при огляді місця події 31.08.2004 року ,
виконавчі провадження стосовно боржникаОСОБА_5, книги обліку виконавчих
проваджень переданих на виконання ОСОБА_4
та ОСОБА_3, що свідчать про
відсутність будь-яких правових підстав збереження останнім в столі свого
робочого стола виконавчого провадження за№2067.(т.1 а.с. 22);

· Висновком
судової хіміко-криміналістичної експертизи ,
відповідно до якого, на
п"яти банкнотах номіналом 20 доларів США
, вилучених в ході огляду місця
події в службовому кабінеті ОСОБА_4 та
змивах з цих банкнот виявлені сліди спеціальної люмінісцентної хімічної
речовини -люмінофору , які однорідні за
своїм складом. (т.1 а.с. 64-70);

· Висновком
судової техніко-криміналістичної експертизи,
згідно якого вилучені у робочому кабінеті ОСОБА_4 грошові банкноти в сумі 100 доларів номіналом
по 20 доларів США кожна, випущені підприємством , яке здійснює випуск грошових знаків і цінних
паперів США.(т.1 а.с. 76-83)

Суд не
визнає доказом по справі відеокасету з записом огляду місця події від
31.08.2004 року , поскільки вона
неприєднана до матеріалів кримінальної справи,
в судовому засіданні не переглядалась і в даний час її місце знаходження
невідоме.

Аналізом
досліджених в судовому засіданні доказів причетність до заподіяння тілесних
ушкоджень ОСОБА_3 співробітниками міліції недоведена, не встановлено в судовому засіданні доказів
які б свідчили про наявність психологічного тиску на ОСОБА_4 та ОСОБА_4
з боку співробітників міліції в ході проведення оперативно-розшукових
заходів , останні вказані твердження
обвинувачених відкидають а інших об"єктивних даних не здобуто.

Доказів того що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 всупереч вимогам
пп.2.1, 2.2 посадової інструкції державного виконавця відділу державної
виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції, затвердженої начальником ВДВС 16.01.2004 року
та пп. 5.1.1 п. 5.1 Інструкції про порядок вчинення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції
України № 74/5 від 15.12.1999 року в частині повного, неупередженого та своєчасного звернення
стягнення на майно боржника,

реалізуючи
свій злочинний намір у встановленому законом порядку не здійснили належних дій
по виявленню майнаОСОБА_5 в судовому засіданні не здобуто.Даних про те що
складений ОСОБА_4 акт про відсутність
майна що підлягає опису протирічить фактичним обставинам та даним немає, доказів того що він незаконний органом
досудового слідства до матеріалів справи не долучено.Вирішення вказаних питань
по виконавчому провадженню за №2067 до безпосередніх обов»язків ОСОБА_4 взагалі не входило. Відповідно до
вищезазначеної посадової інструкції , до
обов'язків державного виконавця не входить вирішення питання про закриття
виконавчого провадження. При таких обставинах не можна вважати , що вирішення
зазначених в обвинуваченні питань входило в компетенцію підсудного ОСОБА_4
, даних про те що він міг вжити якихось
заходів до вчинення їх ОСОБА_4 завдяки
своєму службовому становищу в судовому засіданні не встановлено, останій ніяким чином йому не
підпорядковувався.ОСОБА_4 в провадженні якого знаходилось вказане виконавче
провадження згідно зазначених нормативних документів не міг особисто вирішити
питання про закриття виконавчого провадження,
даних про те що він інформував керівництово про необхідність вирішення
вказаного питання в матеріалах справи немає.

Відповідно
до вимог п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року
за №5 "Про судову практику у справах про хабарництво" -
відповідальність за одержання хабара настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання
чи невиконання таких дій, які вона могла
або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських обов'язків ,
або таких , які вона не уповноважена була вчинювати , але до вчинення
яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому
становищу.

Відповідно
до п.4 Примітки до ст. 368 ч.2 КК України
та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 26.04.2002 року
"Про судову практику про хабарництво" слідує , що вимаганням хабара визнається його
вимагання службовою особою з погрозою вчинення або невчинення з використанням
влади чи службового становища дій які можуть заподіяти шкоду правам чи законним
інтересам того , хто дає хабар, або
умисне створення умов , за яких особа вимушена дати хабар з метою запобігання
шкідливим наслідкам щодо своїх прав та законних інтересів.Будь-яких даних які
свідчили про вчинення підсудними вказаних дій в судовому засіданні не
здобуто, жодного разу про це не заявляв
в своїх показах ОСОБА_5 Крім того по даній кримінальній справі органом
досудового слідства виносилась

постанова
про закриття кримінальної стосовно ОСОБА_4
та ОСОБА_4 в
частині вимагання хабара за ч.2 ст. 6
КПК України.(а.с. 139 т.1)

В матеріалах справи немає жодного документального доказу того що ОСОБА_3
мав передати із отриманих ним 100 доларів США
будь-яких грошових сум , в своїх
попередніх показах даних в ході досудового слідства підсудні стверджували що із
отриманих ОСОБА_3 600 грн.- 400 грн.

залишалось
йому, а 200 грн. він мав передати ОСОБА_4, від даних показів останні відмовились, окрім того при огляді місця події у
ОСОБА_4 виявили та вилучили 100 доларів США,
даних про те що він намагався передати їх яким -небудь
чином і в якій кількості ОСОБА_4
або іншим посадовим особам в компетенції яких було вирішення питання про
закриття виконавчого провадження не встановлено.Обвинувачення не може
базуватись на припущеннях, а всі
недоліки та протиріччя по справі трактуються на користь підсудних.

Відповідно
до ч.2 п.9 вказаної Постанови Пленуму ВС
слідує, що дії службової особи
, яка одержуючи гроші чи матеріальні
цінності для передачі іншій службовій особі як хабар , мала намір їх не
передавати , а привласнити , належить кваліфікувати не за ст. 368 КК України , а за відповідними
частинами статей 190 і 364 КК України,
як шахрайство та зловживання довірою.Згідно з диспозицією статті 364 ч.1
КК України, має місце склад злочину
вказаної статті , якщо зловживання владою або службовим становищем заподіяло
істотну шкоду охоронюваним законом правам , свободам та інтересам окремих
громадян або державним чи громадським інтересам , або інтересам юридичних осіб.

Згідно з
п.3 Примітки до ст. 364 КК України
істотною визнається шкода за умови якщо вона в 100 і більше разів перевищує
неоподаткований мінімум доходів громадян,
що відповідає 1700 грн.Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику у справах про перевищення влади або
службових повноважень" за №15 від 26 грудня 2003 року слідує що, якщо шкода полягає у заподіянні
суспільно-небезпечних наслідків нематеріального характеру , питання про її істотність вирішується з
урахуванням конкретних обставин справи.Зокрема істотною можуть визнаватися
порушення охоронюваних Конституцією України чи іншими законами прав та свобод
людини і громадянина, підрив авторитету
та престижу органів державної влади чи органів місцевого самоврядування ,
порушення громадського порядку утворення обстановки і умов , що утруднюють виконання підприємством, установою,
організацією своїх функцій,
приховуавання злочинів. Обвинувачення підсудним пред"явлено на
меншу суму, доказів про спричинення
немайнової шкоди ОСОБА_5 або охоронюваним інтересам інших громадян чи юридичних
осіб, органом досудового слідства не
зібрано, не здобуто їх і в судовому
засіданні.

Аналізуючи
зібрані докази суд вважає не доведеним пред"явлене підсудним ОСОБА_3 та ОСОБА_4. обвинувачення
за ст. 368 ч.2 КК України і знаходить що
в діях підсудних є ознаки шахрайства.

Відповідно до Закону України від 2 червня 2005 року за №2635-IV "Про
внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення "
та ст. 51 Кодексу, викрадення чужого майна шляхом крадіжки
вважається дрібним , якщо його вартість на момент викрадення не перевищує 3-х
неоподаткованих мінімумів доходів громадян.Відповідно до п.22.5 Закону України
від 22 травня 2003 року за №889-IV
"Про податок з доходів фізичних осіб "для кваліфікації злочинів
або адміністративних правопорушень сума неоподаткованого мінімуму
встановлюється на рівні

податкової
соціальної пільги , визначеної
підпунктом 6.1.1 пункту 6.1 цього Закону для відповідного року з урахуванням положень
пункту 22.4 статті 22 Закону. Розмір соціальної пільги на 2004 рік становив 61,
50 грн., вартість викраденого для
кваліфікації злочинів, передбачених
статтями 185, 188, 190, 191, 193 Кримінального кодексу повинна становити більше
184, 50 грн.

Доказів
того що між підсудними мала місце попередня змова на вчинення злочину в
судовому засіданні не здобуто , однак
очевидним є той факт що ОСОБА_4 передав
виконавче провадження за № 2067 ОСОБА_3,
який не мав до нього ніякого відношення,
не повинен був виконувати по ньому будь-яких дій самостійно або за
проханням останього, так як в судовому
засіданні встановлено що ОСОБА_5 сплачував штрафи по справах про
адміністративні правопорушення що стосувались порушень правил дорожнього руху
за виконавчими провадженнями №№2555, 1297, 290,
що були в провадженні у ОСОБА_4, тому у суда
є всі підстави вважати що злочин вчинено групою осіб, поскільки останній передавши виконавчеме
провадження за № 2067 ОСОБА_3 сприяв останньому своїми діями у вчинені злочину.

З урахуванням
зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів що в своїй
сукупності узгоджуються між собою, суд
приходить до висновку що умисні дії ОСОБА_4 ,
які виразились в заволодінні шляхом обману та зловживання довіроюОСОБА_5
його грошима в сумі 100 доларів США
що по курсу НБУ станом на 31.08.2004 року становило 531, 16 грн. грн., вчиненні групою осіб підлягають кваліфікації
за ст. 190 ч.2 КК України, а його вина
в данному обвинуваченні доведена повністю.

Умисні
дії підсудного ОСОБА_4 які виразились
у пособництві ОСОБА_3 в заволодінні шляхом обману та зловживання
довіроюОСОБА_5його грошима в сумі 100 доларів США що по курсу НБУ станом на
31.08.2004 року становило 531, 16 грн. грн.,
вчиненні групою осіб підлягають кваліфікації за ст.
ст. 27 ч.5, 190 ч.2 КК
України, а його вина в данному обвинуваченні
доведена повністю.

Вирішуючи
питання про призначення підсудним покарання суд керується вимогами ст.
ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від
24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального
покарання" та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та
індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення міри покарання підсудному ОСОБА_3
, суд враховує характер та ступінь
суспільної небезпеки вчиненого злочину,
що відноситься до категорії середнього ступіню тяжкості, особу підсудного, що вперше притягується до кримінальної
відповідальності, позитивно
характеризується, приймає до уваги його
вік, сімейні обставини, наявність батьків похилого віку , що страдають хронічними захворюваннями, з приводу чого мають інвалідність, стан його здоров"я, наявність обставини, що пом"якшує покарання, як відсутність тяжких наслідків за
відсутністю таких, що його обтяжують, і вважає,
за можливе призначити йому покарання у вигляді штрафу згідно мінімальних

меж санкції
статті що йому інкримінується з урахуванням вимог ст. 53 КК України.

При
вирішенні питання про призначення міри покарання підсудному ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної
небезпеки вчиненого злочину, що
відноситься до категорії середнього ступіню тяжкості, особу підсудного, що вперше притягується до кримінальної
відповідальності, позитивно
характеризується, приймає до уваги його
вік, сімейні обставини, стан здоров"я, наявність обставини, що пом"якшує покарання, як відсутність тяжких наслідків за
відсутністю таких, що його
обтяжують, і вважає, за можливе призначити йому покарання у
вигляді штрафу згідно мінімальних меж санкції статті що йому інкримінується з
урахуванням вимог ст. 53 КК України.

Приймаючи
до уваги давність викладених в обвинувачені подій, обставини вчиненого злочину , його тяжкість
та суспільну небезпеку, що відноситься
до категорії середньої тяжкості, відсутність
тяжких наслідків , дані про особу
підсудних , які виключно позитивно
характеризуються , працюють, суд вважає що в даних час їх не можна вважати
суспільно-небезпечними, а вчинене ними
діяння втратило свою суспільну небезпеку,
і знаходить за можливе звільнити їх від призначеного покарання на
підставі ст. 74 4.4 КК України.

Враховуючи
що в даний час підсудні звільнились з посад державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції
Чернігівської області , суд не знаходить
підстав для застосування ч.2 ст. 55
загальної частини КК України та призначення їм додаткової міри покарання в
вигляді позбавлення права займати певні посади.

Відповідно
до вимог ст. 81 ч.1 п.5 КПК України та
п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 26.04.2002 року
"Про судову практику у справах про хабарництво"-гроші та цінності ,
переданні особою , яка у зв"язку з
вимаганням у неї хабара , перш ніж його дати , звернулась до органів влади з
метою викрити вимагача , стосовно якої
кримінальна справа закрита на підставі п.2 ч.1
ст. 6 КПК України, належить
повернути законному власнику.Приймаючи до уваги що постановою органу досудового
слідства від 03.09.2004 року прийтято рішення про відмову в порушенні
кримінальної справи у відношенніОСОБА_5 на підставі ст. 6 ч.1 п.2 КПК України, а відповідно до наявних в матеріалах справи
доказів останній особисто надав гроші в сумі 100 доларів США для вручення
державним виконавцям , суд знаходить за необхідне повернути йому вказані
кошти.(а.с. 8, 138 т.1)

Речові докази, що зберігаються при
справі: виконавчі провадження №№ 2555, 1297, 290, 2067- повернути до відділу
Державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції
Чернігівської області ; медичнку карту за №13633 у відношенні ОСОБА_3 повернути
до Чернігівської обласної лікарні; гроші в сумі 100 доларів США , що
зберігаються в Управлінні Національного банку України в Чернігівській області -
повернути ОСОБА_5 (реквізити а.с. 8, 138
т.1)

Суд позбавлений
можливості вирішити питання про місце збереження відеокасет з записами огляду
місця події та відтворення обстановки та обставин події злочину , поскільки вказані речові докази втрачені і їх
місце перебування невідоме.

Судові
витрати по справі на проведення судових хіміко-криміналістичної та
техніко-криміналістичної експертиз стягнути з підсудних в дольовому порядку.

Міру
запобіжного заходу у відношенні підсудних залишити попередньообрану-підписку
про невиїзд.

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3
визнати винним в скоєнні злочину передбаченого
ст. 190 ч.2 КК України та призначити йому покарання в вигляді штрафу в
сумі 850 грн.

На
підставі ст. 74 ч.4 КК України звільнити
ОСОБА_3 від призначеного покарання поскільки на даний час його не можна вважати
суспільно-небезпечним, а вчинене ним
діяння втратило свою суспільну небезпеку.

ОСОБА_4 визнати винним
у скоєнні злочину передбаченого ст. ст. 27 4.5, 190 ч.2 КК України та призначити
йому покарання в вигляді штрафу в сумі 850 грн.

На
підставі ст. 74 ч.4 КК України звільнити
ОСОБА_4 від
призначеного покарання поскільки на даний час його не можна вважати
суспільно-небезпечним , а вчинене ним
діяння втратило свою суспільну небезпеку.

Стягнути
з ОСОБА_4 та ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по 164
грн.77 коп.3 кожного на проведення НД ЕКЦ при УМВС України в Чернігівській
області судових хіміко-криміналістичної та техніко-криміналістисної
експертиз.(реквізити а.с. 67, 80 т.1)

Речові
докази, що зберігаються при справі:
виконавчі провадження №№ 2555, 1297, 290, 2067- повернути до відділу Державної
виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської
області; медичнку карту за №13633 у відношенні ОСОБА_3 повернути до
Чернігівської обласної лікарні; гроші в сумі 100 доларів США , що зберігаються
в Управлінні Національного банку України в Чернігівській області - повернути
ОСОБА_5 (реквізити а.с. 8, 138 т.1)

До
набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу у відношенні засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_4
залишити попередньообрану -підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської
області протягом 15 діб з моменту його проголошення.