АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/256/15 Справа № 185/6732/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000248, за обвинуваченням

ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9 ,

Встановила:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у вигляді 09 років позбавлення волі.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, однобічність і неповноту судового розгляду, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вважає вирок щодо нього незаконним.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на те, що суд в порушення вимог ст.370 КПК України висновок щодо доведеності його вини в умисному вбивстві обґрунтував доказами, які не досліджувалися в судовому засіданні. Зазначає, що судом не встановлено умисел і мотив вчинення названого злочину.

Виходячи з цього обвинувачений просить вирок скасувати, а матеріали провадження направити на новий судовий розгляд.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок щодо ОСОБА_6 скасувати та виправдати його за відсутністю складу злочину в діях обвинуваченого. При цьому він посилається на однобічність, неповноту і необ`єктивність суду під час розгляду справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права. Стверджує, що ОСОБА_6 вчинив зазначені у вироку дії в стані необхідної оборони, а суд не дав належної оцінки цієї обставини. Вважає, що в справі немає доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_6 вчинив умисне вбивство ОСОБА_10 . Зазначає, що судом порушені конституційні права обвинуваченого, а тому просив звільнити його з-під варти.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 03 квітня 2014 року увечері за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 і знайомим ОСОБА_10 вживав спиртні напої. Опівночі ОСОБА_6 пішов у спальну кімнату відпочивати.

04 квітня приблизно о 4 годині в кімнату до ОСОБА_6 прийшов ОСОБА_10 , де між ними на грунті неприязних особистих відносин виникла сварка, яка переросла в обоюдну бійку. При цьому ОСОБА_6 заподіяв табуреткою не менше двох ударів по голові ОСОБА_10 , від чого потерпілий упав на підлогу. Коли останній намагався встати на ноги, ОСОБА_6 з метою позбавлення життя ОСОБА_10 умисно задушив його руками.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні вимоги, показання потерпілої ОСОБА_9 , яка заперечувала доводи поданих у провадженні скарг, думку прокурора ОСОБА_7 , яка вважала вирок щодо ОСОБА_6 законним і обґрунтованим, а призначене йому покарання таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України, а тому просила апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що ці скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Посилання в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 на те, що судовий розгляд кримінального провадження проведено неповно і необ`єктивно, а висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого в умисному вбивстві ОСОБА_10 не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені зібраними у ній доказами, є необгрунтованими.

Матеріалами кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

Висновки суду про винність ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та оціненими у вироку доказами.

ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі хоч і стверджує про незаконність вироку у зв`язку з неповнотою і однобічністю судового розгляду, але він взагалі не оцінює власні дії та аналіз доказів, які суд поклав в основу обвинувального вироку. Те ж саме стосується і доводів захисника ОСОБА_8 , який вважає, що вирок не містить об`єктивних доказів вини ОСОБА_6 в умисному вбивстві.

Так, згідно показанням обвинуваченого ОСОБА_6 3 квітня 2014 року увечері він за місцем свого проживання вживав спиртні напої разом із своєю співмешканкою ОСОБА_11 і знайомим ОСОБА_10 . Приблизно о 4 годині 4 квітня, коли він уже відпочивав, до нього підійшов ОСОБА_10 , який затіяв сварку, а потім і бійку. Визнавав, що обурившись такою поведінкою потерпілого, він заподіяв йому удари табуреткою по голові, а в подальшому задушив ОСОБА_10 руками.

Винність ОСОБА_6 в умисному вбивстві підтверджується і показаннями обвинуваченого, які він давав на досудовому розслідуванні в присутності свого захисника-адвоката ОСОБА_8 та понятих, про що свідчать дані протоколу слідчого експерименту від 05 квітня 2014 року, згідно з якими ОСОБА_6 чітко вказував і в деталях розповідав, коли, де і за яких обставин задушив ОСОБА_10 .

Ці показання ОСОБА_6 підтвердив в судовому засіданні й не заперечував під час апеляційного розгляду і жодних зауважень з боку обвинуваченого та його захисника щодо проведених слідчих дій не було, що засвідчено їхніми підписами в протоколі зазначеної слідчої дії.

Обгрунтовуючи доведеність вини ОСОБА_6 в умисному вбивстві ОСОБА_10 суд правильно звернув увагу на те, що показання обвинуваченого відносно своєї причетності до загибелі потерпілої узгоджуються з іншими доказами кримінального провадження, зокрема з показаннями потерпілої ОСОБА_9 відносно вбивства її батька, свідка ОСОБА_12 , якій обвинувачений повідомив про вчинений ним злочин.

Показання ОСОБА_6 щодо своєї причетності до вбивства ОСОБА_10 відповідають у деталях сукупності й інших зібраних у провадженні доказів, досліджених в судовому засіданні, яким у вироку судом дана належна оцінка, зокрема, даним протоколів огляду місця події та трупу ОСОБА_10 про те, що на трупі ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження в області органів шиї.

Доведеність винуватості ОСОБА_6 в зазначеному злочині також підтверджується даними висновків судово-медичної експертизи, відповідно до яких смерть ОСОБА_10 настала від закритої травми шиї з переломом під`язикової кістки, що ускладнилися розвитком механічної асфіксії.

Крім того, за висновком судово-медичного експерта виявлені на трупі ОСОБА_10 тілесні ушкодження, механізм їх утворення, характер травмуючого предмету, могли утворитися за обставин, про які ОСОБА_6 розповідав під час слідчого експерименту.

Правильність та об`єктивність цих висновків судово-медичної експертизи сумнівів не викликають і в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника не заперечуються.

Про доведеність вини ОСОБА_6 у вбивстві ОСОБА_10 свідчать також висновки судово-імунологічної та судово-цитологічної експертиз, яким у вироку дана належна оцінка.

Посилання в скаргах обвинуваченого та його захисника на відсутність у ОСОБА_6 умислу на вбивство ОСОБА_10 є безпідставними та спростовуються перевіреними в провадженні доказами.

Так, сам обвинувачений в присутності свого захисника під час досудового розслідування й у судовому засіданні дав показання, якими підтвердив факти свого перебування з ОСОБА_10 в зазначеному у вироку часі та місці. Крім того, ОСОБА_6 у засіданнях судів першої й апеляційної інстанцій не заперечував, що сварка з ОСОБА_10 у нього виникла після спільного вживання спиртних напоїв, а також визнанавав, що здавлював руками шию потерпілого, від чого настала смерть останнього.

Однак у цих показаннях ОСОБА_6 по суті стверджував, що він не мав умислу на вбивство потерпілого і застосовував відносно ОСОБА_10 фізичне насильство в стані необхідної оборони.

Суд перевірив висунуту ОСОБА_6 версію про те, що він змушений був захищатися від нападу ОСОБА_10 , а тому тримав його руками за шию до тих пір, поки він не припинив свої насильницькі дії відносно нього, та обґрунтовано визнав таке твердження обвинуваченого безпідставним і належно мотивував таке рішення у вироку.

Подібне твердження обвинуваченого, як і аналогічного характеру в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 доводи, не відповідають матеріалам кримінального провадження і спростовуються наведеними у вироку доказами, яким суд дав оцінку в їх сукупності.

Згідно з висновками судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_10 наступила від закритої тупої травми шиї з переломом під`язикової кістки, що ускладнилася розвитком механічної асфіксії.

Крім того, при дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді численних крововиливів, садна та забитої рани в області голови, на обличчі, у ділянці обох передпліч, які могли утворитися незадовго до настання смерті. Тілесне ушкодження у лівій тім`яно-потиличній ділянці голови заподіяне з великою силою. Всі ушкодження, які виявлені при експертизі трупа, прижиттєві.

У порівнянні з цим, як убачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема, показань самого обвинуваченого про обставини вчинення злочину і висновку його судово-медичної експертизи, на тілі ОСОБА_6 виявлені лише легкі тілесні ушкодження у вигляді синця та саден на обличчі, розриву слизової оболонки верхньої губи. При цьому аналізуючи показання ОСОБА_6 про обставини виникнення конфлікту з ОСОБА_10 суд обгрунтовано виходив з того, що дії потерпілого у сварці з обвинуваченим не носили агресивного характеру і не загрожували ні його життю, ні здоров`ю.

Отже, наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються твердження захисника ОСОБА_8 і обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що останній вчинив зазначені у вироку дії з метою захисту від суспільно небезпечного посягання на його законні права, інтереси, життя і здоров`я з боку потерпілого ОСОБА_13 .

Відсутні й об`єктивні дані, які свідчили б про те, що ОСОБА_6 міг перебувати в момент учинення злочину в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи в період вчинення злочину ОСОБА_6 будь-яких ознак психічного захворювання не виявляв, а перебував в стані простого алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що причиною виникнення між ОСОБА_14 і ОСОБА_15 сварки, а потім і бійки було не насильство з боку потерпілого і не тяжка образа з його боку, а стан алкогольного сп`яніння, в якому перебували потерпілий і обвинувачений. При цьому згідно ст.115 КК України вбивство у бійці або під час сварки за відсутністю обтяжуючих обставин має бути кваліфіковано як умисне вбивство незалежно від того, за чиєю ініціативою виникла бійка чи сварка.

Таким чином, характер вчинених ОСОБА_6 щодо потерпілого ОСОБА_10 дій, пов`язаних із здавлюванням органів шиї останнього, а також дані про поведінку обвинуваченого після вчиненого злочину, який визнавав факт вбивства ним потерпілого, свідчить про те, що ОСОБА_6 діяв з умислом, спрямованим саме на позбавлення життя ОСОБА_10 . З цих підстав доводи в апеляційних скаргах про відсутність у ОСОБА_6 умислу на вбивство ОСОБА_10 є безпідставними.

Виходячи з цього колегія суддів дійшла висновку, що доводи обвинуваченого і його захисника про те, що ОСОБА_6 діяв у стані необхідної оборони і що в його діях немає складу злочину, за який засуджено, належно перевірялися в судовому засіданні й обгрунтовано визнані безпідставними.

Доводи ОСОБА_6 про те, що він учиняв зазначені у вироку дії відносно ОСОБА_10 в тверезому стані, спростовуються показаннями самого обвинуваченого про вживання ним спиртних напоїв незадовго до зазначеної події, які узгоджуються з даними акту медичного огляду ОСОБА_6 від 04 квітня 2014 р., даними протоколу огляду місця події та висновком судово-психіатричної експертизи, які вказують на вживання ним спиртних напоїв. З цих підстав твердження обвинуваченого стосовно відсутності доказів, які підтверджують факт вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими.

Посилання в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 на те, що обставини справи органами досудового розслідування та судом досліджені неповно і необ`єктивно, є необґрунтованими.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що обставини справи, які мали істотне значення для правильного її вирішення, органами досудового розслідування та судом досліджені згідно з вимогами кримінального процесуального закону, порушень цього закону, котрі були б суттєвими і призводили до скасування вироку, в провадженні не встановлено.

Доводи в апеляційних скаргах обвинуваченого та захисника про те, що деякі обставини справи не досліджені, а також про однобічність і неповноту досудового розслідування та судового слідства з матеріалів провадження не випливають, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судовому засіданні, з достатньою повнотою з`ясовані всі обставини вбивства, причину смерті потерпілого, а також механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Безпідставні й твердження цих осіб стосовно того, що розгляд справи і досудове розслідування відносно ОСОБА_6 велися упереджено, з обвинувальним ухилом. Так, з матеріалів кримінального провадження видно, що як органами досудового розслідування, так і судом були досліджені всі докази, як ті, що підтверджували вину обвинуваченого, так і ті, що його виправдовували, і кожному з цих доказів дана належна оцінка. Та обставина, що органи досудового розслідування і суд по-іншому оцінюють докази в порівнянні з оцінкою їх обвинуваченим та його захисником, не свідчить про їх необ`єктивність.

Отже, немає підстав додатково з`ясовувати ще якісь обставини, які не мають значення для встановлення істини в провадженні. Як видно з апеляційних скарг, обвинувачений і його захисник в них не наводять конкретних фактів посилання на такі докази, а також того, чому вони стверджують про наявність однобічності й неповноти судового розгляду кримінального провадження.

Вивченням матеріалів провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин кримінального провадження.

Та обставина, що суд по-іншому оцінює докази, в тому числі й показання самого обвинуваченого ОСОБА_6 , а також показання свідків, які не були очевидцями вчинення злочину, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та його захисником, не свідчить про необ`єктивність суду, як про це зазначається в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_16 .

Отже, правильно проаналізувавши зібрані в провадженні докази в їх сукупності, зокрема, й ті, на які містяться посилання в апеляційних скаргах, та давши їм належну оцінку, суд дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_6 у вчиненні ним за викладених у вироку обставин злочину, за який його засуджено, і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України як умисне вбивство. З цих підстав не можна визнати обгрунтованими і доводи в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 і обвинуваченого ОСОБА_6 про неправильність кваліфікації дій останнього.

Не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, оскільки перевіркою матеріалів провадження не виявлено порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути провадження і постановити законний і обґрунтований вирок.

Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.

З цих підстав не можна погодитися з доводами захисника ОСОБА_17 про те, що суд в обгрунтування обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 навів докази, одержані незаконним шляхом, а також про те, що висновки суду побудовані на припущеннях.

Як видно з апеляційних скарг, обвинувачений і захисник не наводять конкретних фактів того, які обставини, зазначені у вироку, здобуті незаконним шляхом. Колегія суддів перевіряла ці обставини і згідно вироку суд не брав до уваги і не посилався на докази, які могли бути отримані з порушенням норм кримінального процесуального закону. Це ж саме стосується і ствердження захисника ОСОБА_8 про порушення судом конституційних і основоположних прав і свобод обвинуваченого ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження, а також доводів обвинуваченого про те, що суд обґрунтував вирок доказами, які не було досліджено судом.

Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують його покарання. Колегія суддів вважає, що покарання, призначене обвинуваченому, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для пом`якшення міри покарання ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що постановлений щодо ОСОБА_6 вирок є законним і обґрунтованим, а тому будь-яких передбачених ст.409 КПК України підстав для його скасування чи зміни при перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено, у зв`язку з чим апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню.

Виходячи з наведеного, керуючись статтями 404,407 КПК України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 і захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалені рішення судів першої і апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали апеляційного суду.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4