Справа № 2506/2940/2012
Провадження по справі № 1/2506/246/2012
П О С Т А Н О В А

25.10.2012 року Деснянський районний суд м. Чернігова у складі :

головуючого-судді - Розинка В.М.

при секретарі - Осовицькій А.М.

з участю прокурора - Попсуйко Л.М.

потерпілих - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 309 ч. 2 КК України, ОСОБА_7 у скоєні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 187 ч. 2, 345 ч. 2 КК України та ОСОБА_8 у скоєні злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч. 2, 345 ч. 2 КК України, -

в с т а н о в и в :

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заявила клопотання про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування в частині недоведеності вини підсудного ОСОБА_8 за ст. 187 ч. 2 КК України та невірної кваліфікації його дій за ст. 345 ч. 2 КК України, мотивуючи тим, що такою є позиція підсудного ОСОБА_8

Так вона зазначила, що по справі не встановлено, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 була попередня змова про те, щоб пограбувати потерпілого ОСОБА_1, а також не встановлено жодних дій підсудного на доказ того, що він хотів пограбувати саме потерпілого, а в дійсності він тільки захищав свого брата. Ст. 345 ч. 2 КК України передбачає умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень, у звязку з виконанням цим працівником службових обовязків, але, в діях підсудного ОСОБА_8 відсутній умисел на скоєння такого злочину, оскільки згідно показів потерпілого ОСОБА_2 той знаходився в цивільному, а посвідчення працівника міліції знаходилось у нього в барсетці, тому підсудний не міг знати, захищаючи свого брата, що перед ним працівник міліції.

Підсудний ОСОБА_8 також заявив клопотання про направлення справи на додаткове розслідування, посилаючись на порушення його права на захист, не забезпечення його адвокатом, а також те, що потерпілий ОСОБА_1 був у нетверезому стані під час події, змінював покази в судовому засіданні, не була проведена експертиза щодо одягу та взуття, не перевірене його алібі про непричетність до злочину, оскільки він тоді розмовляв з матірю по телефону та не отримані роздруківки таких розмов, маються різниці у показах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо їх знаходження на місті події, є заперечення того, що ОСОБА_2 показував посвідчення працівника міліції та представлявся таким, вважає, що потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 змовились аби обмовити його.

Прокурор заперечував проти задоволення такого клопотання, вважаючи, що всі необхідні обставини встановлені, клопотання містять лише критику слідства, але не мають конструктивних пропозицій, що потрібно зробити по справі та які саме слідчі дії виконати. Такої ж думки і потерпілий ОСОБА_3

Потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_1, захисник ОСОБА_5 покладались на розсуд суду.

Підсудні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтримали клопотання.

Суд, заслухавши всіх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, знаходить, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає, оскільки проведення такого додаткового розслідування можливо за умови наявності іншої неповноти або неправильності досудового слідства, що не може бути усунута в судовому засіданні, разом із тим, в ході такого були досліджені всі докази, надані учасниками судового слідства, а питання аналізу таких є компетенцією суду при постановленні рішення по справі.

Керуючись ст. 281 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні клопотання підсудного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_4 про направлення справи на додаткове розслідування.

Головуючий В.М. Розинко