Провадження №1-кп/761/195/2015
В И Р О К
іменем України
19 березня 2015 рокуШевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0010600 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кутаїсі Грузія, грузина гр-на Грузії, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, без місця реєстрації та постійного місця проживання, раніше судимого: вироком Залізничного районного суду м. Львова від 29.07.2013 року за ч.5 ст.185 КК України до 6 років позбавлення волі, відповідно до ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 12.06.2014 р. звільнений з місць позбавлення волі 20.06.2014 р. на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_9 , маючи незняту та непогашену судимість, повторно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 , 30.09.2014 р. приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебуваючи по проспекту Перемоги, 27 в м. Києві, побачив на столі, що розташований в агітаційній палатці та знаходиться за вищевказаною адресою, жіночу сумку, яка належала ОСОБА_4 та вирішив її повторно відкрито викрасти. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 підійшов з тильної сторони агітаційної палатки та протягнувши руку до столу, відкрито повторно викрав жіночу сумку вартістю 500 гривень, в якій знаходився мобільний телефон марки «Самсунг», вартістю 200 гривень, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 20 гривень, на рахунку якої знаходились 100 гривень, гроші сумі 10 гривень, ключі від квартири, які матеріальної цінності не представляють, посвідчення ветерана праці серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , яке матеріальної цінності не представляє, та з місця вчинення кримінального правопорушення намагався втекти, однак біля будинку №23 по проспекту Перемоги в м. Києві був затриманий перехожим. А всього ОСОБА_9 повторно намагався відкрито викрасти майно на загальну суму 830 гривень, що належить ОСОБА_4 , але не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 заперечив свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, при цьому вважає, що його дії підлягають кваліфікації за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та пояснив суду, що він, 30.09.2014 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебуваючи по проспекту Перемоги, 27 в м. Києві, побачив в агітаційній палатці жіночу сумку та вирішив її викрасти. Реалізуючи свій умисел, він підійшов з тильної сторони агітаційної палатки, та протягнувши руку до палатки, викрав жіночу сумку та намагався втекти з місця вчинення злочину, однак почув як потерпіла кричить та його переслідують перехожі, після чого викинув викрадену сумку на землю, та продовжив бігти, але в подальшому був затриманий перехожим. Вважає, що його дії необхідно кваліфікувати як крадіжку, оскільки мав намір саме таємно викрасти майно, а в подальшому до затримання викинув викрадене.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, його винуватість підтверджується наступними доказами, дослідженими судом, а саме:

· показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 , яка повідомила, що 30.09.2014 року приблизно о 16 год. 30 хв., знаходилась за місцем тимчасової роботи в агітаційній палатці за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 27. При цьому, побачила, як з тильного боку вказаної палатки викрадають її жіночу сумку, яка лежала на столі. Разом з тим, в момент викрадення вона бачила лише руки особи та обличчя не бачила. Вона відразу ж відреагувала: вибігла з палатки та почала кричати, що у неї вкрали сумку, і просила допомоги перехожих наздогнати грабіжника. В подальшому приблизно через 100-150 метрів ОСОБА_9 був затриманий перехожими, та викрадене майно було їй повернуто перехожими. Будь-яких претензій до обвинуваченого вона не має;
-показаннями допитаного в судовому засіданні як свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що 30.09.2014 р. приблизно о 16 годині 30 хвилин розмовляв по телефону біля агітаційної палатки за адресою: м. Київ, проспект Перемоги 27. В цей час почув як потерпіла вибігла з агітаційної палатки та почала кричати, що у неї викрали сумку та просила перехожих наздогнати злодія, після чого він побачив, як чоловік швидко віддаляється від палатки з жіночою сумкою та побіг за вказаним чоловіком. Пробігши метрів 100-150 за обвинуваченим, який по ходу викинув сумку на землю, але не зупинився, він крикнув іншому перехожому чоловіку зупинити злодія та в подальшому перехожий чоловік збив з ніг ОСОБА_7 , поваливши його на землю, після чого вони затримали обвинуваченого та викликали міліцію;

-показаннями допитаного в судовому засіданні як свідка ОСОБА_11 , який повідомив, що 30.09.2014 р. приблизно о 16 годині 30 хвилин, знаходився за адресою м. Київ, проспект Перемоги, 23, та побачив як біжить обвинувачений, а за ним чоловік, який кричав «затримайте вора». Після чого, він схопив ОСОБА_9 , який в цей час пробігав біля нього, та тримали останнього разом з іншим свідком до приїзду працівників міліції.

Крім того, винуватість ОСОБА_9 підтверджується письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення, а саме:

- даними протоколу огляду місця події від 30.09.2014 р. з фотокартками до нього, згідно якого оглянуто частину території по проспекту Перемоги 23, та агітаційну палатку по проспекту Перемоги 27, м. Києві, та вилучено рюкзак марки «Найк», мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_2 з сім карткою оператора «Лайф», складний ножик, авіаційний білет на ім`я ОСОБА_12 , футболка синього кольору, картка «Скарбниця», різці з рукояткою жовтого кольору, кусачки для нігтів та жіночу сумку бежевого кольору, у якій знаходилось: мобільний телефон марки «Самсунг», ключі від квартири, посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , та 10 грн., номіналом по п`ять гривень;

- даними рапорту від 22.10.2014 року, згідно якого до камери схову Шевченківського РУГУ в м. Києві, передано особисті речі, а саме: поліетиленовий пакет, всередині якого знаходиться футболка синього кольору, складений ніж, мобільний телефон марки «Самсунг» з сім карткою «Лайф», авіаквиток, рюкзак;

- даними постанови про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 30.09.2014року, згідно якого жіночу сумку, мобільний телефон марки «Самсунг» із сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», гроші у сумі 10 гривень, ключі від квартири, посвідчення ветерана праці серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , передано на зберігання потерпілій ОСОБА_4 ;

- даними протоколу про затримання підозрюваного у вчиненні злочину від 30.09.2014 року, згідно якого ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України;

- даними висновку судово-психіатричного експерта №38-Н від 09.10.2014 р., відповідно до якого ОСОБА_9 будь-якою наркологічною залежністю не страждає та не потребує застосування до нього лікування з приводу наркологічної залежності;

- даними висновку судово-психіатричного експерта №855 від 09.10.2014 р., відповідно до якого ОСОБА_9 на момент вчинення кримінального правопорушення та у даний час будь-яким психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Доводи сторони захисту щодо необхідності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, в зв`язку з відсутністю умислу останнього на вчинення відкритого викрадення чужого майна, суд вважає неспроможними, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що дії ОСОБА_9 були розпочаті як крадіжка, при цьому потерпіла ОСОБА_4 побачила як відбувається викрадення її майна та почала кричати, в результаті перехожі почали переслідувати ОСОБА_13 . Разом з тим, ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що його дії викриті, продовжив певний час бігти від місця вчинення злочину з викраденим, та лише через приблизно 100 метрів викинув жіночу сумку, та намагався втекти, однак в подальшому був затриманий перехожими.
Так, відповідно до роз`яснень, які містяться у п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, дії розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Таким чином, суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 в умисних діях, які виразились у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, вчиненому повторно, але не доведеному до кінця з причин, що не залежали від його волі, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, конкретні обставини кримінального провадження та відношення до скоєного обвинуваченого, викрадене майно повернуто власнику, відсутність претензій з боку потерпілої.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_9 судом також враховується те, що він не має місце реєстрації, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його вік та стан здоров`я, сім`ї не має, постійного місця проживання не має, раніше судимий, на шлях виправлення не став та через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі знов вчинив умисний злочин, що свідчить про його стійку антисоціальну поведінку та схильність до вчинення корисливих злочинів, негативно характеризується за місцем відбування покарання.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

При цьому, встановлені обставини вчинення кримінального правопорушення, свідчать в сукупності з переліченими вище даними про особу обвинуваченого про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства, а тому суд не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу необхідно залишити без змін.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту затримання з 30.09.2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - тримання під вартою.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: жіночу сумку, мобільний телефон марки «Самсунг», сім картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», гроші сумі 10 гривень, ключі від квартири, посвідчення ветерана праці серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , переданий на зберігання ОСОБА_4 - повернути останній.
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя