Справа № 743/1402/14-к провадження № 11-кп/795/360/2015 Категорія - 795/360/2015 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000355 від 02 вересня 2014 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року,

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт Десна Козелецького району Чернігівської області, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не військовозобов`язаного, інваліда ІІІ групи, не працюючого, раніше судимого:

1)
20 лютого 2002 року вироком Козелецького районного суду Чернігівської області за частиною 1 статті 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
2) 21 березня 2003 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за частиною 2 статті 309, статтями 96, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
3) 01 березня 2006 року вироком Козелецького районного суду Чернігівської області за частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 186, частиною 2 статті 309, статтею 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

4) 18 серпня 2014 року Щорським районним судом Чернігівської області за частинами 1, 2 статті 309, статтею 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 2 роки;
5) 21 листопада 2014 року вироком Городнянського районного суду Чернігівської області за частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 185, статтями 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій та доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення, просив вирок місцевого суду змінити, пом`якшивши призначене йому покарання.

Вироком Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі частини 4 статті 70 КК України, шляхом поглинання, менш суворого покарання, призначеного вироком місцевого суду, більш суворим, призначеного вироком Городянського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2014 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців.

Зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання час відбуття покарання за вироком Городянського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2014 року з 10 вересня 2014 року.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави відшкодування процесуальних витрат в сумі 983 грн., 04 коп.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 послався на ряд тяжких захворювань та просив призначити покарання в мінімальній межі, передбаченої частиною статті інкримінованого злочину.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор просив залишити вирок місцевого суду без змін за відсутності підстав застосування статті 69 КК України та призначення покарання. нижче від найнижчої межи, встановленої в санкції частини 3 статті 185 КК України.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що він 02 вересня 2014 року, близько 11 години, з метою таємного викрадення чужого майна, повторно, проник до господарства АДРЕСА_3 , де через відкриту кватирку проник всередину будинку і таємно викрав золоту обручку 585 проби, вагою 2,28 г, золоту обручку 585 проби, вагою 2,3 г, та грошові кошти в сумі 100 грн., які належали ОСОБА_8 , чим заподіяв останній майнову шкоду на загальну суму 2655 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 08 вересня 2014 року, ОСОБА_6 , близько 13 години, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, проник на територію господарства АДРЕСА_4 , де через незачинену кватирку проник усередину будинку і таємно викрав ноутбук TOSHIBA моделі Setellite А 200-1 N7 PSAE3E-03401VRU, який належав ОСОБА_9 , чим завдав останній майнової шкоди на суму 2800 грн.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка просила залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, підтверджений дослідженими у порядку, передбаченому статтею 349 КПК України доказами, котрим суд дав належну оцінку, є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 за частиною 3 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, кваліфіковано місцевим судом правильно, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його особу, обставини, які пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання і обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально виконавчої установи закритого типу в найнижчий межі санкції частини статті за інкриміноване кримінальне правопорушення.

Остаточне покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено у відповідності до вимог частини 4 статті 70 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про суворість призначеного місцевим судом покарання є необґрунтованими, підстави для його пом`якшення відсутні.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, на кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року, залишити без задоволення.

Вирок Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4