Ухвала

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого : ОСОБА_6,

суддів: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

з участю прокурора ОСОБА_9,

захисника ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2 в режимі відеоконференції

розглянула в судовому засіданні 02 квітня 2015 року в м. Києві кримінальну справу відносно ОСОБА_2 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_2 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 грудня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2012 року.

Зазначеним вироком суду

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше неодноразово судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.

Вказаним вироком засуджено, також, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, судові рішення відносно яких у касаційному порядку не оскаржуються.

Вироком вирішено питання про речові докази.

Апеляційним судом Дніпропетровської області залишено без зміни зазначений вирок місцевого суду.

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що він, будучи раніше судимим, 07 березня 2007 року близько 14.30 год., разом з ОСОБА_3, маючи умисел на заволодіння чужим майном, за попередньою змовою, прийшли в 2-ий під'їзд буд. АДРЕСА_1, де діючи згідно розподілених ролей, напали на малознайомого ОСОБА_5, який зайшов у вказаний під'їзд. В ході нападу ОСОБА_3 умисно з корисливих мотивів наніс ОСОБА_5 один удар кулаком в область обличчя, заподіявши йому фізичний біль, а ОСОБА_2 дістав ніж, і, погрожуючи застосуванням ножа, тобто висловивши погрозу застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров'я ОСОБА_5, вимагав у нього гроші. Продовжуючи свої дії з погрозою застосування насильства над ОСОБА_5, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 спонукали потерпілого відкрити двері кв. №60, після чого, проникнувши таким чином у вказане житло і продовжуючи погрожувати застосуванням ножа, знову вимагали у ОСОБА_5 передачі їм грошей. Однак, переконавшись, що у ОСОБА_5 відсутня велика сума грошей, ОСОБА_2, перебуваючи в спальній кімнаті вказаної квартири, погрожуючи заподіянням ножем тілесних ушкоджень ОСОБА_5, тобто, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров'я потерпілого, умисно, з корисливих мотивів відкрито заволодів грошима в сумі 196 грн. Заволодівши викраденим, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на свій розсуд.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_2 просить судові рішення скасувати, кримінальну справу направити на новий судовий розгляд, зазначаючи при цьому, що злочину, за який його засуджено, він не вчиняв, що формулювання обвинувачення, яке суд визнав доведеним, є неконкретним, що докази його вини зібрані працівниками міліції з порушенням норм кримінально-процесуального законодавства, що покарання у виді конфіскації майна призначено не правильно.

У доповненнях до касаційної скарги засуджений, посилаючись на те, що суди дали невірну оцінку доказам та неправильно встановили фактичні обставини справи, просить його дії перекваліфікувати на ст. 186 КК з призначенням покарання у межах відбутого строку позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_1, які підтримали доповнення до касаційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги з доповненнями, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги і доповнень до неї, колегія суддів вважає, що касаційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 398 КПК 1960 року в суді касаційної інстанції підставами для скасування або зміни вироку, ухвали, постанови є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Вирішення питань, зазначених у касаційній скарзі щодо неповноти та однобічності судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи до повноважень касаційного суду не віднесено.

Згідно з положеннями ст.367 КПК 1960 року перегляд справ з підстав однобічності або неповноти дізнання, досудового чи судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи віднесено до компетенції апеляційного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінальної справи, визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, засуджений ОСОБА_2 подав апеляцію, в якій порушував питання про скасування вироку через неповноту та однобічність досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та допущені істотні порушення кримінально-процесуального закону. При цьому доводи, які засуджений наводив у апеляції, є аналогічні доводам його касаційної скарги.

Апеляційний суд в межах повноважень та в порядку, визначеному ст. 365 КПК 1960 року, переглянувши справу за апеляцією ОСОБА_2, погодився, з наведенням в ухвалі відповідних доводів, з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК, а також з видом і розміром призначеного йому покарання.

При цьому апеляційним судом ретельно перевірені доводи, наведені в апеляції засудженого, і які є аналогічні доводам його касаційної скарги та доповнень до неї, щодо відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК, неналежного дослідження судами доказів та неправильного встановлення фактичних обставин справи, а також щодо неконкретності формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Вказані доводи визнані судом апеляційної інстанції, з наведенням в ухвалі відповідних мотивів, безпідставними.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року.

Підстав для перекваліфікації дій засудженого ОСОБА_2 з ч. 3 ст. 187 КК на ст. 186 КК колегія суддів не знаходить.

Призначене ОСОБА_2 покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону при розгляді даної справи судом касаційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, на думку колегії суддів, підстав для скасування чи зміни судових рішень немає.

З огляду на наведене, доводи касаційної скарги засудженого щодо незаконності судових рішень є безпідставними.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394 - 396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 грудня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2012 року відносно ОСОБА_2 - без зміни.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_6 ОСОБА_8