Вирок
Іменем України
20.04.2015 Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0002661 від 27.08.2014 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова,

громадянина України, освіта середня-технічна, сімейний стан вдівець,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше

неодноразово судимого, 16.12.2013р. Шевченківським районним судом м.Львова за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком два роки, 23.04.2014р. Пустомитівським районним судом Львівської області за ч.1 ст.263 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Згідно з ч.1 ст.71 КК України шляхом приєднання до покарання за цим вироком частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 16.12.2013р. призначено остаточне покарання у виді 3 трьох років 6 місяців позбавлення волі.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.386 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

31.01.2014р. близько 09.00 год., обвинувачений ОСОБА_6 , за попередньою змовою з особою на ім`я ОСОБА_7 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , маючи умисел на перешкоджання з`явленню потерпілого та примушування останнього до відмови від дачі показів у судовому засіданні Франківського районного суду м. Львова, погрожував фізичною розправою потерпілому ОСОБА_5 та після цього умисно заподіяв останньому тілесні ушкодження синці на лівому стегні, лівій гомілці, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №192 від 04.02.2014р. відносяться до легкого тілесного ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.386 КК України, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень та дав показання суду, що 28 чи 29 січня 2014р. він слідкував за потерпілим ОСОБА_5 за завданням ОСОБА_8 , прізвище якого він дізнався пізніше від працівників міліції, та якого зустрів 28 чи 29 січня 2014р. близько 11-00 год. при виході з комп`ютерного клубу біля стадіону «Торпеда», що знаходиться в районі бічної вулиці Золота, що у м.Львові. Обвинувачений попросив ОСОБА_8 дати йому гроші, пояснюючи тим, що він тільки звільнився з місць позбавлення волі. У відповідь ОСОБА_9 запропонував обвинуваченому роботу і сказав під`їхати на кінцеву зупинку тролейбуса №13, що на вул.Науковій у м.Львові на 13-00 год., де обвинувачений та ОСОБА_9 зустрілися і ОСОБА_9 дав обвинуваченому фотографію потерпілого ОСОБА_5 і сказав, щоб обвинувачений побив потерпілого з метою, щоб потерпілий відмовився від показів у справі, що знаходиться на розгляді у Франківському районному суді м.Львова. На фотографії обвинувачений зі слів ОСОБА_8 записав адресу потерпілого, адресу школи, де вчаться діти потерпілого та номер телефону. За роботу ОСОБА_9 заплатив обвинуваченому 1000 гривень, пізніше мав доплатити ще 500 гривень. Після цього обвинувачений поїхав на вул.Сулими, що у м.Львові, побачив машину потерпілого. На наступний день обвинувачений зранку прослідкував коли потерпілий виїжджає з дому. Це було об 8год. 30хв. 31.01.2014р. обвинувачений побачив як потерпілий виїхав, а потім повернувся додому. Обвинувачений підійшов напроти машини, сказав щоб потерпілий зупинився та почав погрожувати, щоб ОСОБА_5 не з`являвся на суд, відмовився від показів по кримінальній справі, бо це закінчиться погано для нього та його дітей. Коли потерпілий вийшов з машини обвинувачений наніс потерпілому 5-6 ударів ногами, після чого ОСОБА_5 втік. Через два дні обвинуваченого знайшли працівники міліції.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні дав показання, що 31.01.2014р. зранку близько 9-00 год., коли він виїзджав з подвір`я будинку АДРЕСА_2 , на виїзді з подвір`я він побачив мужчину, який йшов посередині дороги назустріч йому. Мужчина запитав, як звати потерпілого, на що потерпілий відповів, що звати його ОСОБА_10 . Мужчина сказав, щоб потерпілий відмовився від показів у справі, що знаходиться на розгляді в суді. Про який саме суд мужчина не уточнював, але сказав, що цей суд мав відбутися на наступний тиждень по розбійному нападу на потерпілого, і запитав в грубій формі чи все добре зрозумів потерпілий. Коли потерпілий ОСОБА_5 вийшов з автомобіля і хотів з`ясувати в чому справа , мужчина наніс йому удар і почав наносити удари ногами, від яких ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження. Потерпілий почав втікати, мужчина побіг за ним. Коли потерпілий забіг на подвір`я, мужчина втік. Про прізвище цього мужчини потерпілий дізнався через тиждень від слідчої. В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив, що тим мужчиною, що погрожував йому, є обвинувачений ОСОБА_6 . Щодо кримінальної справи, від показів у якій мав відмовитись потерпілий, то потерпілий пояснив, що це кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_8 .

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованих злочинів повністю та об`єктивно стверджується показами потерпілого ОСОБА_5 зібраними в ході досудового слідства доказами, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст обставин щодо скоєння обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, сумнівів в добровільності та істинності їх позицій немає.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження цих обставин і визнає фактичні обставини справи доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Судом встановлено обставину, передбачену ст.66 КК України, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому доведена повністю, а його неправомірні дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125, ст.386 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 , своїми умисними діями примушував потерпілого ОСОБА_5 відмовитися від давання показань, при цьому погрожував насильством та заподіяв останньому умисні легкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, в наркодиспансері та психоневродиспансері на обліку не перебуває (т.1 а.с.120, 121), оскільки виписаний за адресою АДРЕСА_1 , то ЛКП №504 не може надати характеристики за місцем проживання (т.1 а.с.119,122 ), пом`якшуючу обставину щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК та ст.386 КК України, за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт, за ст.386 КК України у виді арешту та з врахуванням вимог ст.ст.72,70 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів менш суворий вид покарання у виді громадських робіт перевести в більш суворий арешт та визначити остаточне покарання шляхом повного складання призначених покарань у виді арешту.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та 386 КК України та призначити покарання:

за ч.1 ст.125 КК України у вигляді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.

за ст.386 КК у вигляді арешту на строк 1 (один місяць) 10 днів.

На підставі ст.72 КК України 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт перевести у 20 (двадцять) днів арешту.

На підставі ст.70 КК України обвинуваченому ОСОБА_6 визначити остаточне покарання у вигляді 2(двох) місяців арешту шляхом повного складання призначених покарань.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1