УХВАЛА

Іменем України

24
квітня 2007 року м.
Львів

Колегія
суддів судової палати
у кримінальних справах
Апеляційного суду Львівської
області у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, в складі:

головуючого -
Пайонкевича Т.Т.,

суддів - Перетятька
В.О., Голубицького С.С.,

за участю
прокурора Свореня М.М., без участі засудженого та його захисника-адвоката
ОСОБА_1, розглянувши кримінальну справу за апеляцією захисника-адвоката ОСОБА_1
на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 грудня
2006 року, яким

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця і жителя м. Дрогобича Львівської обл., українця,
громадянина України, з середньою освітою, розлученого, раніше не судимого,

визнано винним у
вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і засуджено

до двох років і
шести місяців обмеження волі.

За вироком ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння 28 травня 2006 року біля 21 години
45 хв. в групі з іншою особою, матеріали справи відносно якої органами
досудового слідства виділені в окреме провадження, в с Добрів ляни
Дрогобицького району Львівської області, біля автобусної зупинки, грубо
порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та діючи
з особливою зухвалістю, безпричинно пристали до гр.ОСОБА_3, який сидів за
кермом автомобіля "ВАЗ-21053" д.н. НОМЕР_1, що належав йому на праві
власності, при цьому ОСОБА_2 керуючи мотоциклом "Днепр-11" з метою пошкодження
автомобіля, умисно став штовхати його колесом у передню частину, а інша особа,
що перебувала разом із ним, також маючи єдиний умисел на вчинення хуліганських
дій та умисне пошкодження автомобіля, почала палицею бити по автомашині,
розбила вітрове скло і скло передніх лівих дверей автомобіля, внаслідок чого пасажиру
автомобіля ОСОБА_4 уламками скла були спричинені тілесні ушкодження у вигляді
різаних ран лівого колінного суглобу, передньої поверхні лівої гомілки, у
верхній та нижній третинах, з явищами незначного нагноєння, що відносяться до
легких, які викликали короткочасний розлад здоров'я. Внаслідок цих дій було
також пошкоджено і автомобіль, вартість ремонту якого становить 520 грн..

В своїй апеляції захисник засудженого - адвокат ОСОБА_1
не оспорюючи юридичної кваліфікації дій ОСОБА_2 дану судом першої інстанції і
його вини у скоєному вказує, що призначене її підзахисному покарання є надто
суворим і не відповідає тяжкості скоєного та особі засудженого. Зокрема, судом
не повністю були враховані такі пом'якшуючі вину ОСОБА_2 обставини, як скоєння
злочину вперше, щире каяття та визнання своєї вини, відшкодування потерпілим
моральної і матеріальної шкоди, відсутність тяжких наслідків скоєного злочину,
його позитивні характеристики по місцю проживання та наявність неповнолітньої
дочки 1999 року народження, а тому просить апеляційний суд даний вирок змінити
пом'якшивши призначену ОСОБА_2 міру покарання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді про обставини
справи, зміст вироку суду і зміст апеляційної скарги, вислухавши думку
прокурора про її відхилення і залишення вироку без змін, розглянувши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно розглянув зібрані по
справі докази та дав правильну юридичну оцінку злочинним діям ОСОБА_2.

Що стосується призначеного йому місцевим судом покарання,
то, на думку апеляційного суду, воно відповідає характеру скоєного злочину і
особі засудженого.

При цьому, всупереч доводам адвоката в апеляції, при винесенні вироку суд
першої інстації повністю врахував, як обставини, що обтяжують відповідальність
ОСОБА_2, так і обставини що пом'якшують її.

Зокрема, як видно із вироку, при призначенні покарання засудженому в якості
обставин пом'якшуючих покарання суд врахував повне визнання ним вини, щире
каяття та добровільне відшкодування потерпілим заподіяної шкоди. Також суд
врахував і те, що ОСОБА_2до кримінальної відповідальності притягується вперше і
за місцем проживання характеризується позитивно. Тобто, при призначенні
покарання засудженому суд врахував всі ті пом'якшуючі його вину обставини, на
які посилається адвокат в своїй апеляції.

Разом з цим, згідно вимог кримінального закону, при призначенні покарання
засудженому суд повинен був враховувати, і врахував, крім пом'якшуючих його
вину обставин, також характер і суспільну небезпеку скоєного злочину та його
негативні наслідки - умисне пошкодження майна громадян і умисне спричинення їм
тілесних ушкоджень.

За викладених обставин, при наявності альтернативної санкції ч. 2 ст. 296
КК України, яка передбачає покарання у вигляді обмеження волі на строк до п'яти
років або позбавлення волі на строк до чотирьох років, призначене йому судом
першої інстанції покарання у вигляді двох років і шести місяців обмеження волі
всупереч доводам адвоката в апеляції не можна визнати таким, що не відповідає
тяжкості злочину і особі засудженого.

Що стосується доводів адвоката про наявність в
засудженого неповнолітньої дочки, то в матеріалах справи відсутні відомості про
те, що на даний час ОСОБА_2

проживає разом із своєю колишньою дружиною та дочкою. Як
видно із протоколу судового засідання (а.с.139-140) при встановленні його особи
в суді він пояснював, що є неодружений і про наявність в нього неповнолітньої
дочки не згадував.

Крім того, з врахуванням обставин скоєного злочину, його
тяжкості і особи засудженого, наявність в нього неповнолітньої дочки не є тією
категоричною підставою, яка згідно вимог закону надає суду право застосувати до
нього більш м'яку міру покарання. Також, на думку апеляційного суду, вчиняючи
суспільно-небезпечні хуліганські дії ОСОБА_2 мав усвідомлювати
суспільно-небезпечний характер цих дій, наступну відповідальність за них, та ті
негативні наслідки які вони потягнуть за собою, у тому числі не тільки для
потерпілих, але і для себе та своїх рідних, у тому числі і неповнолітньої
дочки.

Як вбачається із вироку суду питання про вид і розмір покарання, яке
повинно було бути призначене ОСОБА_2У за скоєний ним злочин вирішувалось судом
відповідно до закону, з дотриманням вимог ст. 65 КК України, врахуванням його
особи і всіх обставин справи.

За викладених мотивів апеляційний суд приходить до висновку, що призначене
ОСОБА_2У покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та
попередження скоєння ним нових злочинів, яке не можна визнати явно
несправедливим і суворим, таким, що не відповідає тяжкості скоєного ним злочину
та особі засудженого, в зв'язку з чим не знаходить підстав для пом'якшення йому
призначеного покарання, а тому вирок суду першої інстанції залишає без змін, а
апеляційну скаргу адвоката - без задоволення.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 366, 377 КПК України, колегія -

ухвалила:

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 грудня
2006 року яким ОСОБА_2 було визнано винним і засуджено по ч.2 ст.296 КК України
- залишити без змін, а апеляцію захисника-адвоката ОСОБА_1 - без задоволення.

Ухвала набуває законної сили негайно і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом шести
місяців з дня її проголошення.