Справа № 1/2506/306/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2011 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі :

головуючого судді - Самусь Л.В.

при секретарі - Сидорець Ю.В.

з участю прокурора - Грицан А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 20.08.1998 р. Деснянським районним судом м. Чернігова за ст. ст. 229-6 ч.1, 140 ч.3 КК України 1960 р. до 3 років позбавлення волі, 18.02.2002 р. Деснянським районним судом м. Чернігова за ст. 101 ч.3 КК України 1960 р., ст. 121 ч.1 КК України 2001 р. до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 27.03.2008 р. Деснянським районним судом м. Чернігова за ст. ст. 309 ч.2, 307 ч.2, 311 ч.1, 317 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,

мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, -

у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 186 ч. 2, 395 КК України, -

в с т а н о в и в :

15.05.2008 р. близько 10.00 год. підсудний ОСОБА_1, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_2, кримінальна справа відносно якої закрита 02.06.2010 р. на підставі ст. 6 п.8 КПК України в звязку зі смертю, та ОСОБА_3, засудженим 07.07.2010 р. Чернігівським районним судом Чернігівської області, з метою заволодіння чужим майном, прибули на територію КЗС філії «Прогрес»ТОВ «ЧІМК», розташованого в с. Халявин Чернігівського району, Чернігівської області, звідки відкрито викрали металобрухт вагою 1 т 980 кг, загальною вартістю 1980 грн., що належить ТОВ «Прогрес».

Крім того, ОСОБА_1 був засуджений 27.03.2008 р. Деснянським районним судом м. Чернігова за ст. ст. 309 ч.2, 307 ч.2, 311 ч.1, 317 ч.2 із застосуванням ст. 69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, та був направлений для відбування покарання до Олексіївської виправної колонії №25 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області. 08.09.2010 р. постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.08.2010 р. підсудний від подальшого відбування покарання був умовно-достроково звільнений на невідбутий строк 3 місяці 7 днів, яке йому було призначено вироком Деснянського районного суду м. Чернігові від 27.03.2008 р. Також, постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.08.2010 р. у відношенні ОСОБА_1 був встановлений адміністративний нагляд строком на 12 місяців з встановленням обмежень у вигляді заборони залишати своє помешкання з 22.00 год. до 06.00 год. без відповідного на те дозволу керівництва органів внутрішніх справ, заборони виїзду за межі пункту проживання на постійне чи тимчасове перебування без письмового дозволу керівництва органів внутрішніх справ, заборони відвідування барів, ресторанів, кафе, магазинів та інших громадських місць, де алкогольні напої реалізуються на розлив, а також вокзалів та аеропортів без відповідного на те дозволу, явки в період нагляду 1, 2, 3 та 4 тижні кожного місяця до співробітника міліції, який проводить реєстраційну відмітку. 16.09.2010 р. ОСОБА_1 було попереджено під розписку про те, що відносно нього встановлено адміністративний нагляд та попереджено про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду.

Однак, з 20.02.2011 р. по 01.04.2011 р. ОСОБА_1, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив визначене місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_5, чим порушив правила адміністративного нагляду.

Підсудний ОСОБА_1, допитаний у судовому засіданні, вину у предявленому обвинуваченні за ст. ст. 186 ч. 2, 395 КК України визнав повністю та у повному обсязі підтримав свої попередні свідчення, які давав у ході досудового слідства, повністю підтвердив обставини вчинених ним злочинів, викладені в обвинуваченні. У скоєному щиро розкаявся, жалкував з приводу ним вчиненого і просив суворо не карати, врахувавши, що збитки спричинені не були, оскільки викрадене майно було відразу повернуто та його стан здоровя.

Враховуючи свідчення підсудного, а також те, що фактичні обставини справи, доведеність вини підсудного, обєм та вартість викраденого, кваліфікація його дій ніким не оспорюються, суд відповідно до ст. ст. 299 ч.3, 301-1 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів і знаходить, що предявлене підсудному обвинувачення знайшло своє підтвердження в повному обсязі, дії підсудного ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст. 186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, також правильною є кваліфікація його дій і за ст. 395 КК України, як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду. Вина його у скоєному стверджується у повному обсязі.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких є тяжким, їх наслідки, кількість та вартість викраденого, що викрадене майно було вилучено та повернуто власнику, відношення підсудного до вчиненого, особу винного його вік, сімейний та матеріальний стан, його незадовільний стан здоровя, що стверджується наданими медичними документами, відсутність негативних характеристик за місцем реєстрації, дані щодо притягнення до адміністративної відповідальності, те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, обставини, які помякшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що його обтяжують, та зважаючи на те, що підсудний після попередніх судимостей не став на шлях виправлення, вчинивши злочин в період непогашеної судимості, у звязку з чим доходить висновку, що відсутні підстави для обрання покарання, не повязаного з позбавленням волі, але, обираючи покарання у вигляді позбавлення волі, вважає за можливе призначити таке в мінімальних межах санкцій статей закону, якими передбачене покарання за вчинені підсудним злочини, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Остаточне покарання належить призначити за сукупністю злочинів, відповідно до вимог ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно зі ст. 81 КПК України.

Цивільний позов та судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід щодо підсудного ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним і призначити покарання:

за ст. 186 ч.2 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі;

за ст. 395 КК України у вигляді арешту строком на 2 місяці.

В силу ст. 70 ч.1 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 років позбавлення волі.

Речові докази: автомобіль марки «ГАЗ-53»номерний знак 33-83ЧНП, переданий на зберігання власнику ОСОБА_4 залишити у того (т.1 а.с.45,12), вагову книгу та металобрухт вагою 1980 кг залишити у власника ТОВ «Прогрес» (а.с.84).

Строк відбуття покарання обчислювати з 01.04.2011 р., тобто з часу його фактичного затримання, залишивши запобіжним заходом до набрання вироком законної сили взяття під варту. Також, зарахувати в строк відбуття покарання час перебування його під вартою з 18.02.2011 р. по 20.02.2011 р.

На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб із дня його проголошення, а засудженим в той же строк із моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Л.В. Самусь