Справа № 1-84/2008
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:
- судді Ритова В.І.
секретарі Бережній О.В.
прокурора Шило С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
смт. Царичанка Дніпропетровської області кримінальну справу по обвинуваченню
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця і мешканця АДРЕСА_1, українця,
громадянина України з середньою освітою, не працюючого , розлученого, судимого:
18.10.2004 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ст.
185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України
звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням
іспитового строку 2 роки
за ч. 1 ст. 164 КК України,
рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 27 травня 2005 року
ОСОБА_1 повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку,
але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно до
повноліття дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, на користь гр. ОСОБА_4, починаючи з 05 квітня
2005 року, але умисно злісно ухилявся від їх сплати.

Так, з
квітня по вересень 2005 року він не сплатив аліментів жодного разу, а з 20 вересня 2005 року по 16 листопада 2006
року перебував на обліку як безробітний в районному центрі зайнятості, де були
утримані аліменти в сумі 704 грн. 10 коп., у березні 2007 року в сумі 15 грн.,
та в листопаді 2007 року сплатив аліменти в сумі 50 грн., сплативши всього за
2007 рік 65 грн. із нарахованих 4091 грн. 40 коп., за 2008 рік взагалі не
сплачував аліментів жодного разу і станом на 23 липня 2008 року має загальну
заборгованість по аліментах в сумі 8 397 грн. 34 коп.

ОСОБА_1.
офіційно ніде не працював, на неодноразові виклики державного виконавця
Царичанського РУЮ не являвся, ніяких висновків для себе не робив, продовжував
злісно ухилятися від сплати аліментів, ніякої матеріальної допомоги на
утримання дітей ні в якому вигляді не надавав, але увесь цей час був
працездатним, мав змогу працевлаштуватись і постійно мати стабільний дохід,
який би давав йому змогу регулярно сплачувати аліменти, але він умисно
ігнорував рішення суду і умисно злісно ухилявся від сплати аліментів.

Потерпіла
ОСОБА_4., працівники міліції та Царичанського РУЮ неодноразово попереджали
ОСОБА_1 про необхідність сплати аліментів і погашення заборгованості, про
кримінальну відповідальність по ст. 164 КК України за злісне ухилення від
сплати аліментів, він давав пояснення з цього приводу, але вперто і умисно
продовжував злісно ухилятись від сплати аліментів.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1. вину у скоєному злочині визнав повністю
і пояснив, що дійсно повинен сплачувати аліменти на двох дітей, але не
сплачував у зв'язку з відсутністю роботи. Коли стояв на обліку в центрі
зайнятості як безробітний, з нього аліменти утримували, але потім знову не було
роботи і він аліменти не платив. Обіцяє працевлаштуватись і сплачувати аліменти
та заборгованість. Просить суворо не карати, кається.

Його
вина у скоєному злочині підтверджується зібраними по справі доказами:

- виконавчим
листом (а. с. 10)

- рапортом (а. с. 20)

- копіями свідоцтв про народження дітей (а.
с. 28, 29)

- довідкою про склад сім'ї ОСОБА_4. (а. с.
31)

- довідками про заборгованість ( а. с. 48,
50, 52-53, 55, 56).

Вислухавши покази підсудного,
оцінивши зібрані по справі докази та обмеживши цим дослідження доказів, суд
приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому злочині доказана
у повному обсязі, його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як
він скоїв злісне ухилення від сплати аліментів.

При призначенні міри покарання суд
враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу підсудного:
попередню судимість, негативну характеристику, каяття і вважає, що покарання
йому необхідно призначити в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України.

Суд вважає за можливе застосувати ст.
75 КК України.

Цивільний позов по справі не
заявлено.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С
У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і призначити покарання у вигляді
обмеження волі строком 2 роки.

На підставі ст. 71 ч. 1 КК України до
призначеного покарання частково приєднати не
відбуте покарання за вироком Царичанського районного суду
Дніпропетровської області від 18 жовтня 2004 року у вигляді 3 років позбавлення
волі і у відповідності до ст. 72 ч. 1 п. 1- б та ч. 4 ст. 71 КК України
остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 6
місяців.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий
строк 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України
покласти на ОСОБА_1 обов'язки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи
про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з'являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу до вступу
вироку в законну силу залишити ОСОБА_1 підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 діб з подачею апеляції
через районний суд.

Головуючий
В.І.Ритов.