Справа №589/5849/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/329/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 квітня 2015 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.01.2013 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ст.ст.307 ч.2, 69, 311 ч.2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій він просить вирок суду щодо нього скасувати та ухвалити новий вирок, яким прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання:

- за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно визначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід судом не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 368 грн. 94 коп. та 540 грн. 54 коп. судових витрат за проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що суд не вірно розцінив його бажання стати на шлях виправлення, а саме проходження курсу лікування від наркоманії, як спосіб ухилення від відповідальності, однак перебуваючи за ґратами йому буде складніше позбутися наркотичної залежності. Також обвинувачений просить врахувати, що він повністю визнав свою вину, частково відшкодував потерпілим шкоду, стан його здоров`я, а також те, що основним організатором крадіжок був ОСОБА_8 .

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, 16 жовтня 2014 року, близько 9 години, ОСОБА_7 , біля паркану хлібозаводу по АДРЕСА_2 , побачив кущі рослин маку та, маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, зірвав з рослин голівки маку, таким чином незаконно придбавши їх для виготовлення наркотичного засобу, які незаконно зберігаючи при собі, відніс до себе додому в кв. АДРЕСА_3 . Того ж дня, знаходячись за місцем свого проживання, ОСОБА_7 , з голівок маку незаконно виготовив особливо-небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, який помістив у флакон для зручності набирання у шприц та вжив його, залишивши флакон при собі. Близько 14.40 год., ОСОБА_7 , знаходячись на вул. Ушинського в м. Шостка, намагався викинути вказаний вище флакон, однак його дії були помічені працівниками міліції, які доставили ОСОБА_7 до Шосткинського МВ УМВС України в Сумській області, де у останнього було виявлено та вилучено скляний флакон з нашаруванням речовини бурого кольору, яка згідно висновку експерта є нашаруванням особливо-небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, масою в перерахунку на суху речовину 0,02 гр.

Крім того, ОСОБА_7 , в ніч з 02 вересня 2014 року на 03 вересня 2014 року, за попередньою змовою групою осіб з особою матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проникли до буд. АДРЕСА_4 , належного ОСОБА_9 , звідки скоїли крадіжку майна, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4250 грн.

Крім того, ОСОБА_7 , в ніч з 09 жовтня 2014 року на 10 жовтня 2014 року, за попередньою змовою групою осіб з особою матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, через отвір для воріт проникли до сараю, який знаходиться в господарстві ОСОБА_10 по АДРЕСА_5 , звідки вчинили крадіжку майна, завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1700 грн., а потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 3800 грн., потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 2950 грн.

Крім цього, на початку жовтня 2014 року, ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб з особою матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, через огорожу проникли до двору домоволодіння АДРЕСА_6 , належного ОСОБА_14 звідки вчинили крадіжку майна, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 3200 грн.

Крім цього, ОСОБА_7 , на початку жовтня 2014 року, за попередньою змовою групою осіб з особою матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проникли до гаражу, розташованого в дворі будинку АДРЕСА_7 , та належного ОСОБА_15 звідки вчинили крадіжку майна на загальну суму 4000 грн.

Крім цього, період часу з 15 жовтня 2014 року по 30 жовтня 2014 року, ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб з особою матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проникли до будинку АДРЕСА_8 , належного ОСОБА_16 , звідки вчинили крадіжку майна, чим спричинили потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 2262 грн.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з наданих матеріалів, кримінальне провадження розглядалось відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, і доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.309, ч.3 ст.185 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюється.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, яке на думку ОСОБА_7 є занадто суворим, то колегія суддів визнає вказані доводи необґрунтованими.

Згідно з вимогами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Ці вимоги закону судом дотримані в повному обсязі і обґрунтовано викладені у вироку, де, належним чином, було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, обставинами, що пом`якшують покарання судом обґрунтовано визнано щире каяття у скоєному та часткове відшкодування збитків потерпілим, обставиною, яка обтяжує покарання визнано рецидив злочинів.

Зазначені обвинуваченим ОСОБА_7 обставини, на які він посилається в апеляційній скарзі, а саме - повне визнання вини, часткове відшкодування шкоди, стан його здоров`я, а також, що основним організатором крадіжок був ОСОБА_8 , на переконання колегії суддів, не є такими виключними обставинами, які б давали суду підстави для звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням, тим більше, що вони були враховані судом першої інстанції при постановленні вироку.

Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі з того приводу, що суд не вірно розцінив його бажання стати на шлях виправлення, а саме проходження курсу лікування від наркоманії, як спосіб ухилення від відповідальності, оскільки він розпочав лікування добровільно, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження за ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України, оскільки він добровільно проходить курс лікування від наркоманії.

Це питання було належним чином досліджено в суді першої інстанції і суд детально мотивувавши своє рішення, дійшов до вірного висновку, з яким погоджується і колегія суддів про те, що ОСОБА_17 звертався до лікувального закладу в зв`язку з викриттям його участі в злочині передбаченого ст.309 КК України і такі дії обвинуваченого є вимушеними, та такими, що спрямовані на ухилення від відповідальності за скоєне.

Що стосується посилань ОСОБА_7 з приводу того, що перебуваючи за ґратами йому буде складніше позбутися наркотичної залежності та контролювати напади епілепсії, то колегія суддів зазначає, що згідно ст.ст.107, 116 КВК України особи, засуджені до позбавлення волі, мають право отримувати медичну допомогу і лікування, для чого в місцях позбавлення волі організовуються необхідні лікувально-профілактичні заклади. Крім того, як зазначав сам обвинувачений в суді першої інстанції, відбуваючи покарання за попереднім вироком у місцях позбавлення волі, він наркотики не вживав, що свідчить про можливість обвинуваченого вилікуватись від наркоманії в місцях позбавлення волі, але в умовах контролю за його поведінкою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Підстав вважати призначене покарання несправедливим внаслідок суворості, не вбачається.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку, пом`якшення покарання чи звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і задоволення, таким чином, поданої апеляційної скарги.

Разом з тим, в мотивувальній частині вироку, в формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд зазначив про вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 крадіжок за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , вказавши при цьому, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 виділено в окреме провадження.

Оскільки матеріали справи не містять даних про визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні злочинів в групі з ОСОБА_7 , і така вказівка суду фактично встановлює вину особи, у відношенні якої справа не розглядалась, тому колегія суддів вважає за необхідне з мотивувальної частини вироку, в формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, виключити прізвище ОСОБА_8 у всіх відмінках.

Дане виключення не впливає на законність вироку суду та не погіршує становища обвинуваченого ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а подану обвинуваченим ОСОБА_7 апеляційну скаргу без задоволення.

Виключити з мотивувальної частині вироку, в формулюванні обвинувачення, слова ОСОБА_8 у всіх відмінках.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.