АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Чернівці 05 червня 2007 року колегія суддів, судової палати з кримінальних
справ Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

Головуючого Кузняка
В.О.

Суддів Рулякова
В.І., Яцинюка В.Ф.

та участю
потерпілого ОСОБА_3.

та
адвоката ОСОБА_1.

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією адвоката
ОСОБА_1. в інтересах засудженого ОСОБА_2. на вирок Сторожинецького райсуду Чернівецької
області від 22 грудня 2006 року.

Цим вироком ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець с Банилів -
Підгірний, Сторожинецького району,

Чернівецької області, українець, громадянин України,
одружений, на утриманні 4 неповнолітніх дітей, не працюючий, раніше не
судимий, - засуджений за ст. 125 ч.2 КК України на 150 годин громадських робіт.

Цивільний
позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2. на користь потерпілого ОСОБА_3.
119,40 гривень матеріальної шкоди та 500 гривень моральної шкоди.

Згідно з
вироком ОСОБА_2. 30.01.2006 року знаходячись в с Банилів-Підгірний Сторожинецького району Чернівецької
області приблизно о 14 годині зустрів на дорозі потерпілого ОСОБА_3. з яким
перебував у неприязних стосунках і став наносити йому удари руками та ногами по
різних частинах тіла. Внаслідок побиття потерпілий отримав струс головного
мозку, закриту травму грудей, забій живота.

Вказані
тілесні ушкодження, відносяться до легких тілесних ушкодень, що спричинили
короткочасний розлад здоров"я.

Справа
№11-210/2007р. Головуючий
в І інстанції Перепелюк І.Б.

Категорія
ст. 125 ч.2 КК України Доповідач
Руляков В.І.

На
вказаний вирок подано апеляцію, адвокатом ОСОБА_1., в якій вона просить вирок
суду скасувати, посилаючись на те, що в діях засудженого відсутній склад
злочину передбачений ст. 125 ч.2 КК України.

При
цьому адвокат посилається на те, що суд не дав оцінку усім доказам по справі у
їх сукупності і вирок грунтується лише на показах свідків ОСОБА_4., ОСОБА_5,
ОСОБА_6 Суд не взяв до уваги, що ці свідки не були очевидцями події, а лише повідомили
суду те, що їм розповів ОСОБА_3.

Крім
того, суд в обгрунтування вироку поклав покази ОСОБА_7, яка лише припустила, що
ОСОБА_2. вчинив побиття ОСОБА_3..

Також
суд незаконно не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10. і
що письмові докази по справі не доводять вину засудженого.

Заслухавши
доповідача, потерпілого, який вважає, що вирок суду слід залишити без змін,
обговоривши доводи апеляції та заперечення на неї, розглянувши матеріали
кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не
підлягає.

Вина
засудженого ОСОБА_2. у нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинило
короткочасний розлад здоров"я потерпілого ОСОБА_3. доведена зібраними по
справі доказами, які належним чином досліджені судом і яким дана правильна
юридична оцінка.

Не
дивлячись на невизнання засудженим ОСОБА_2. своєї вини, вона доведена
слідуючим.

Потерпілий
ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив, що 30.01.2006 року засуджений ОСОБА_2.
на грунті неприязних відносин побив його, вдаривши по голові, а коли він впав,
то став наносити йому удари ногами по різних частинах тіла.

Це
підтверджено протоколом усної заяви потерпілого від 30.01.2006 року, та
рапортом працівника міліції Сторожинецького РВ УМВС України в Чернівецькій
області про те, що 30.01.2006 року о 16год. 05 хв. в чергову частину
Сторожинецького РВ з Сторожинецької поліклініки надійшло телефонне повідомлення
про те, що до поліклініки звернувся ОСОБА_3. Йому було поставлено діагноз:
черепно-мозгова травма, перелом носа, забій грудної клітини і, що ці ушкодження
вчинені внаслідок побиття потерпілого ОСОБА_2(а.с. 13; 14).

Свідок
ОСОБА_11 дав покази суду, що 30.01.2006 р. близько 14 год. він бачив
потерпілого, який проходячи повз нього впав. Коли свідок наблизився, то виявив,
що лице потерпілого було дуже побито. На запитання, що сталося отримав
відповідь, що його побив ОСОБА_2..

Аналогічні
покази дав в судовому засіданні і свідок ОСОБА_4..

Свідок
ОСОБА_12 показала в судовому засіданні, що бачила, як на дорозі зупинився
автомобіль. З нього вийшов ОСОБА_2. і попрямував до ОСОБА_3., який біг у яр в
сторону лісу, а за ним біг засуджений. Потім свідок чула шум зі сторони яру,
схожий на бійку і стогін.

Факт
знаходження ОСОБА_2. у неприязних відносинах з потерпілим підтверджується
постановою про відмову в порушенні кримінальної справи, згідно якої з боку
засудженого неодноразово надходили погрози фізичної розправи на адресу
сім"ї потерпілого (а.с. 5).

Згідно
акту судово-медичного обстеження ОСОБА_3. встановлено, що у потерпілого
виявлено тілесні ушкодження у вигляді струсу гловного мозку, закритої травми
грудей, забій живота, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли
за собою короткочасний розлад здоров"я, і виникли від дії тупих предметів,
цілком ймовірно в строк та при обставинах вказаних потерпілим (а.с. 28).

Таким
чином суд правильно кваліфікував дії засудженого ОСОБА_2. за ст. 125 ч.2 КК України.

Вищенаведеним
спростовуються доводи апеляції, що покази свідків ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_11
та ОСОБА_13 не можуть бути доказами, оскільки вони не були очевидцями події,
так як саме ці покази відповідають показам потерпілого та іншим матеріалам
справи і не суперечать їм.

Також
безпідставним є посилання у апеляції, що суд не дав оцінки і не взяв до уваги
покази свідків ОСОБА_14, ОСОБА_9 та ОСОБА_10.. Якраз покази цих свідків суд
оцінив критично, оскільки вони суперечать матеріалам справи та іншим доказам по
справі.

Так,
вказані свідки та засуджений пояснювали, що потерпілий був у нетверезому стані
і сам один раз ударився черевом об машину. Але ці їх покази протиречать показам
потерпілого, який пояснив, що засуджений вдарив його по голові, а потім бив
ногами, коли він упав на землю. Згідно висновку судово-медичного обстеження у
потерпілого виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку,
закритої травми грудей, забій живота, що ніяк не могли виникнути від одного
удару об автомобіль засудженого (а.с. 28). Таким чином показами свідків та
іншими письмовими доказами у їх сукупності доведена вина засудженого ОСОБА_2. і
на думку колегії, суд вірно їх оцінив і поклав в обгрунтування обвинувального
вироку.

Що
стосується міри покарання, то вона обрана засудженому з урахуванням вимог ст.
65 КК України.

При
цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу засудженого
ОСОБА_2. та обставини, що пом"якшують та обтяжують його покарання.

На
підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів
судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
адвоката ОСОБА_1. залишити без змін, а вирок Сторожинецького районного суду
Чернівецької області від 22 грудня 2006 року відносно ОСОБА_2 - без змін.