Справа 4-1/2007р.
ПОСТАНОВА

25 січня 2007 року Суддя
Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за скаргою ОСОБА_1
на постанову начальника слідчого відділу Гусятинського РВ УМВС України капітана
міліції Дзюрбеля А.Д. від 28 грудня 2006 року про відмову в порушенні
кримінальної справи, відносно ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу
злочину, передбаченого ч.2ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся в суд з скаргою на зазначену постанову, посилаючись на те, що вона є
незаконною оскільки в основу її накладено висновок №2014 спеціаліста від 05.12.2006 року, який не
може бути належним доказом по справі, тому що правовий статус такого висновку,
не врегульований чинним КПК України. Крім того даний висновок будується лише на
показах особи, яка вчинила ДТП у зв»язку з чим він є необ»єктивним.

Крім того на
протязі 14 місяців
слідчий не звернув уваги, що в діях ОСОБА_2 вбачуються ознаки злочину,
передбаченого ст.135 КК
України, так як він залишив його в безпорадному
стані, без свідомості, хоча зобов»язаний був надати йому допомогу.

Розглянувши
матеріали справи, вислухавши доводи скаржника думку прокурора, вважаю, що
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою
начальника СВ Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області капітаном міліції Дзюрбелем А.Д. у
порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 який 27.10.2005 року о 2 год.30 хв. по
дорозі, сполученням Гусятин-Копичинці в смт. Гусятині керуючи автомобілем
«Фольксваген-Пассат» вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_1, внаслідок чого останній
отримав тяжкі тілесні ушкодження відмовлено за відсутністю в його діях складу
злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України.

Дана постанова
підлягає скасуванню, оскільки слідчим не було вжито всіх передбачених законом
заходів для всебічного, повного та об»єктивного дослідження обставин справи,
дізнання по справі проведено однобічно і неповно.

Так, в основу
постанови покладено висновок спеціаліста від №2014 від 05.12.2006
року, який відповідно до ст.65 КПК України не може
бути джерелом доказів.

Не встановлено
точного часу вчинення ДТП, оскільки ОСОБА_2 вказує на 2 год.30 хв., а з
пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 вбачається, що вони вийшли з бару о 1 годині ночі.

Крім того
слідчим не надано належної оцінки поясненням ОСОБА_1 з приводу того, що він не
перебігав дороги, а йшов по правій обочині дороги та акту додаткового
судово-медичного обстеження №
93 від 18.10.2006 року їз
змісту якого вбачається, „...що удар
виступаючими частинами транспортного засобу в момент наїзду був у задню частину
тіла потерпілого ОСОБА_1 "

Крім того
вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2, здійснивши наїзд на пішохода,
внаслідок чого той отримав тяжкі тілесні ушкодження, після наїзду зупинив
автомобіль та побачивши, що потерпілий отримав тілесні ушкодження і потребує
допомоги не вжив заходів для надання першої медичної допомоги, сповіщення про
ДТП міліції, збереження слідів пригоди та поїхав з місця ДТП.

Таким чином в
його діях вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст.135 КК України, який
вважається закінченим з моменту ненадання допомоги (залишення в небезпеці).

Як слідує із
Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами
України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожного руху та
експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на
транспорті" від 23.12.2005
року порушення особою правил безпеки дорожнього руху і наступне залишення
потерпілого від такого злочину без допомоги слід кваліфікувати за наявності до
його підстав, за сукупністю злочинів, передбачених частиною статті 286 та відповідно
чостиною ст.135 КК
України.

Якщо водій не
порушив правил дорожнього руху, але причетний до аварії, в якій потерпілий був
поставлений у небезпечний для життя стан і залишив його в такому стані то він
повинен нести відповідальність за ст.135
КК України лише за залишення в небезпеці за наявності всіх інших ознак
складу злочину.

Дані обставини
справи слідчим не з»ясовані. Крім того ним не виконані вказівки першого заступника начальника СУУМВС України в
Тернопільській області підполковника міліції Б.В. Миськіва від 14.07.2006 року №911-3805.

Враховуючи
вищевикладене вважаю, що в даному випадку по справі слід виконати такі слідчі
дії, зокрема :

1.3 метою установлення точного часу учинення наїзду на
ОСОБА_1 Опитати працівників бару «Лілія» та встановити о котрій годині ОСОБА_1
вийшов з приміщення бару, з ким та куди пішов.

2.Детально опитати ОСОБА_3 по питанню о котрій годині він з
ОСОБА_1 вийшов з приміщення бару та куди пішов.

3.. Опитати осіб, що проживають неподалік місця учинення ДТП
з приводу того, чи дзвонив та заходив до них ОСОБА_2 з метою виклику швидкої
допомоги і о котрій годині це було.

4.Установити
відстань від місця ДТП до приміщення Гусятинської ЦРКЛ, куди був доставлений
ОСОБА_1 та до будинку проживання ОСОБА_2

5.Витребувати з Гусятинської ЦРЛ копії (ксерокопії, належним чином завірені)
карти виїзду швидкої медичної допомоги та журналу прийому виклику, де зазначено,
хто саме здійснював виклики швидкої допомоги до ОСОБА_1

б.Про обставини
виїзду на місце події детально опитати лікарів бригади швидкої допомоги, які
виїжджали на зазначене ДТП.

7.Витребувати з
Гусятинського РВ УМВС України інформацію про те, хто саме повідомив в РВ про
ДТП з долученням до справи копії запису в ЖРЗПЗ.

Таким чином вважаю, що скарга підлягає задоволенню.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст.98,99,236-1,236-2
КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Скасувати
постанову начальника слідчого відділу Гусятинського РВ УМВС України, капітана
міліції Дзюрбеля А.Д. від 28
грудня 2006 року про
відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за відсутністю в його
діях складу злочину і повернути матеріали для проведення додаткової перевірки.

Постанова може
бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області протягом 7 діб з дня її
винесення.