Справа №333/8305/14-к
провадження №1-кп/333/28/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2015 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня спеціальна, працюючого водієм ТОВ «Автолюкс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
13.09.2014 року, приблизно о 08 годині 35 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Джиллі» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Космічної від вул. Складської в напрямку вул. Чумаченко в м. Запоріжжя. Швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_6 була рівною 90 км/год, що значно перевищує дозволену на даній ділянці проїжджої частини швидкість руху 60 км/год.

В цей же час, ОСОБА_7 , 1937 року народження, діючи в якості пішохода, напроти будинку №131 почала перетин проїжджої частини вул. Космічної в недозволеному для її перетину місці, рухаючись зліва направо за ходом руху водія ОСОБА_6 .

Водій ОСОБА_6 , при наближенні до пішохода ОСОБА_7 , продовжуючи рух зі значним перевищенням дозволеної на даній ділянці проїжджої частини швидкості руху, діючи в порушення п.п.12.3,12.4,12.9 «б» Правил дорожнього руху України, де зазначено:

- п.12.3. «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

- п.12.4. «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год»;

- п.12.9. Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7 цих Правил», маючи об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_7 похилого віку, що перетинає проїжджу частину та прийняти своєчасні заходи спрямовані на зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху її об`їзду, вказаних заходів не прийняв та продовжив подальший рух, внаслідок чого скоїв наїзд передньою частиною керованого автомобіля на ОСОБА_7 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи №4091 від 14.10.2014 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді; «поєднаної тупої травми шиї, тулуба та кінцівок, що виразилася у переломі 4-го шийного хребця, переломами 4-5 ребер по лінії лопатки справа та зліва, кісток правої та лівої гомілок з крововиливами в м`які тканини, що призвели до розвитку шоку», які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя на момент спричинення та такими, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої 20.09.2014 року.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №614/14 від 30.09.2014 року, швидкість руху автомобіля «Джиллі» реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням його сліду гальмування, що відобразився на проїжджій частині, перед початком гальмування становила не менше ніж 89,4-93,3 км/год.

Невідповідність дій водія ОСОБА_6 пунктам 12.3,12.4,12.9 «б» Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Водій ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом застосування своєчасних мір гальмування керованого ним автомобіля.

Під час судового розгляду ОСОБА_6 беззаперечно визнав у повному обсязі себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, що дійсно 13.09.2014 року, приблизно о 08 годині 35 хвилин, він керуючи автомобілем «Джиллі» реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював рух по проїжджій частині вул. Космічної від вул. Складської в напрямку вул. Чумаченко в м. Запоріжжя, де скоїв наїзд передньою частиною керованого автомобілю на пішохода ОСОБА_7 . В подальшому він надав потерпілій ОСОБА_7 допомогу і викликав медичних працівників. На даний час ним частково сплачена завдана моральна шкода. У скоєному щиросердечно розкаюється.

Відповідно до висновку експерта №4091 від 22.10.2014 року причиною смерті ОСОБА_7 явилась поєднана тупа травма шиї, тулуба та кінцівок, що виразилася у переломі 4-го шийного хребця, переломами 4-5 ребер по лінії лопатки справа та зліва, кісток правої та лівої гомілок з крововиливами в м`які тканини, що призвели до розвитку шоку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя на момент спричинення та такими, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. (а.с.73-78)

Відповідно до висновку експерта №614/14 від 30.09.2014 року швидкість руху автомобіля «Джиллі» реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням його сліду гальмування, що відобразився на проїжджій частині, перед початком гальмування становила не менше ніж 89,4-93,3 км/год. Невідповідність дій водія ОСОБА_6 пунктам 12.3,12.4,12.9 «б» Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали. Водій ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом застосування своєчасних мір гальмування керованого ним автомобіля. (а.с.83-114)

Оскільки обвинувачений та інші учасники процесу не заперечували вищевказані обставини скоєння злочину, що підтверджено відповідними заявами, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, обвинувачений визнав вину повністю, давши докладні пояснення, суд, керуючись ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи згоду учасників процесу, обмежив вивчення доказів допитом обвинуваченого, дослідженням висновків експертів та документами, які характеризують особу обвинуваченого, а інші докази стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорювались, визнав недоцільним досліджувати.

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_6 та кваліфікує дії останнього за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Судом також розглянуто цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення на його користь завданої моральної шкоди у розмірі 250000,00грн., та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення на його користь матеріальної шкоди: в розмірі 5 000,00грн. пов`язаних з затратами на лікування, 10 000,00грн. витрат на поховання та моральної шкоди в розмірі 12180,00грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 позовні вимоги визнав частково в розмірі 60 000,00грн., оскільки вважає що розмір завданої моральної шкоди завищений.

Відповідно до ч.5 ст.128,ч.1 ст.129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В силу ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Заявлений потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» матеріальної шкоди у розмірі 5000грн., витрачених на лікування ОСОБА_7 , 10000грн. витрат на поховання ОСОБА_7 , та 12180грн відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Щодо стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 5000,00грн.

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка завдала її, при наявності її вини.

Згідно з ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як зазначено у пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» «з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду».

Як вказано у пункті 7 зазначеної Постанови Пленуму ВССУ «при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.»

Відповідно до ст.6 зазначеного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Цивільна відповідальність, за шкоду життю, здоров`ю та майну третіх осіб внаслідок експлуатації будь-яким водієм транспортного засобу «Джиллі», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Еталон» згідно із полісом №АС /6192837, укладеним 26.09.2011 року, термін дії з 26.09.2013 року до 25.09.2014 року. (а.с.121)

Відповідно до ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961 зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 05.02.2013 року, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовується обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлю лікарських препаратів, тому підлягає стягненню з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_8 документально підтверджені витрати купівлі лікарських препаратів у розмірі 3747,00грн. (а.с.65-77)

Щодо стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 12180,00грн.

Відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Станом на день настання страхового випадку 13.09.2014 року - розмір мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» складав 1218грн. Відповідно 12 мінімальних заробітних плат на день настання страхового випадку дорівнювали 14616грн., тому підлягає стягненню з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_8 моральна шкода в розмірі 12180,00грн.

Щодо стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_8 10000,00грн. витрат на поховання ОСОБА_7 .

Відповідно до пункту 27.4 статті 27 Закону страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, тому заявлені позовні вимоги щодо стягнення 10000грн. з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» витрат на поховання ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 обґрунтовані і документально підтверджені (а.с.67-77), та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 250000,00грн.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка завдала її, при наявності її вини.

Відповідно ст.23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При вирішенні питання про розмір моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 , суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує роз`яснення п.4, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де сказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи характер моральних та фізичних страждання потерпілого, які виразилися у втраті члена сім`ї, в порушенні побуту та зміни життєвих стосунків, зусиль, необхідних для відновлення їх попереднього стану, суд вважає цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_8 таким, що підлягає частковому задоволенню в розмірі 200000,00грн., оскільки є завищеним, та ОСОБА_6 частково відшкодовано завдані збитки під час розгляду кримінального провадження в розмірі 2000,00грн.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином. Вину у його вчиненні ОСОБА_6 визнав повністю, розкаявся, завдану потерпілому шкоду відшкодував частково. Також суд приймає до уваги вік обвинуваченого та стан його здоров`я, який на обліках у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває. Відповідно до інших даних, що характеризують особу винного, він раніше не судимий, має постійне місце проживання, не одружений, працює водієм, позитивно характеризується за місцем реєстрації та роботи, думку потерпілого ОСОБА_8 , який просить суворе покарання для обвинуваченого, пов`язане з позбавленням волі.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.66 КК України,суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність обставин які пом`якшують покарання, та вимоги, зазначені в абз.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, але близьке до мінімального, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Враховуючи наявність в діях обвинуваченого порушення правил безпеки дорожнього руху при вчиненні інкримінованого йому злочину, суд вважає за необхідне призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Підстав для стягнення з обвинуваченого вартості проведених в ході досудового розслідування експертиз не вбачається, оскільки відповідно до ч.2 ст.122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які за цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.100,366-368,371,373-374,376,395 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортним засобом на 2 роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, залишити особисте зобов`язання.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_8 в якості відшкодування матеріальної шкоди: витрат на лікування в розмірі 3 747,00грн., витрат на поховання в розмірі 10 000,00грн., та моральної шкоди в розмірі 12 180,00грн.

Стягнути ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 200 000,00грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речові докази: автомобіль «Джилі» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 , залишити у користуванні останнього.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1