Справа № 201/2085/14-к
Провадження № - 1КП/201/11/2015
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001160 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ростов на Дону, росіянки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченої у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

обвинувачена ОСОБА_4

захисник ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , разом з особою, стосовно якої матеріали виділені у окреме провадження, 26 лютого 2013 року близько 14.00 годин, знаходячись в кімнаті ОСОБА_6 , що розташована в квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень своїй доньці ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи на підставі раптово виниклих неприязних стосунків, у той момент, коли потерпіла ОСОБА_6 знаходилась у своїй кімнаті біля письмового столу, підійшла ззаду та схопила правою рукою останню за праву руку в районі ліктьового суглобу ближче до передпліччя, а вільною лівою рукою схопила потерпілу за волосся та, із застосуванням сили, потягла її до дивану, що знаходився у кімнаті і кинула ОСОБА_6 на диван. Далі, утримуючи ОСОБА_6 у лежачому положенні на дивані за зовнішню поверхню правого стегна, нанесла їй долонями правої руки приблизно 4-5 ударів по правій та лівій частині обличчя, а також два удари кулаком правої руки у грудну клітину ліворуч та у поперекову зону ліворуч.

Далі, ОСОБА_6 , звільнившись від ОСОБА_4 , вибігла з кімнати та побігла до сходинок, у цей момент особа, щодо якої матеріали виділено у окреме провадження, знаходячись позаду потерпілої схопила її руками за плечі і з силою затягнула потерпілу ОСОБА_6 до квартири АДРЕСА_2 .

Після чого особа, щодо якої виділено матеріали у окреме провадження, продовжувала утримувати ОСОБА_6 , а ОСОБА_4 , знаходячись попереду потерпілої, нанесла їй близько 15 ударів долонями та кулаками обох рук по обличчю та тулубу. В цей же час особа, щодо якої виділено матеріали у окреме провадження, утримуючи ОСОБА_6 , нанесла їй один удар ногою по задній поверхні правого колінного суглобу, після чого відразу відпустила потерпілу, яка впала на передню частину колінних суглобів. Діброва- ОСОБА_9 застосовуючи силу, руками штовхнула ОСОБА_6 , від чого остання впала на підлогу на праву бічну частину тулубу, після чого ОСОБА_4 нанесла потерпілій один удар ногою у область передньо-бічної поверхні стегна ліворуч, та в область лівого колінного суглобу, та завдала ОСОБА_6 ще два удари ногою в середню третину лівої гомілки. В цей час особа, щодо якої виділено матеріали у окреме провадження, знаходячись в ногах ОСОБА_6 , на рівні нижніх кінцівок, нанесла один удар ступнею зверху-вниз по бічній поверхні лівого колінного суглоба потерпілої, а також нанесла удар ногою по задній поверхні лівого колінного суглобу. Після чого ОСОБА_4 та особа, щодо якої виділено матеріали у окреме провадження, залишили приміщення кімнати, залишивши потерпілу на підлозі у лежачому положенні.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , знаходячись у тому ж місці, 26.02.2013 року близько 14.07 годин ОСОБА_4 та особа, щодо якої виділено матеріали у окреме провадження, повернулись до кімнати. У цей час потерпіла ОСОБА_6 вже підвелась на ноги та знаходилась посеред кімнати. Особа, щодо якої виділено матеріали у окреме провадження, схопила останню за одяг та щосили штовхнула її у бік балконної двері, від чого ОСОБА_6 вдарилась потиличною частиною голови об балконні двері, після чого присіла на зігнуті ноги та відразу підвелась. Особа, щодо якої виділено матеріали у окреме провадження, схопила обігрівач, який знаходився у кімнаті та нанесла два удари обігрівачем у область лівої руки та лівої бічної поверхні тулубу ОСОБА_6 , яка намагаючись захиститись від ударів, присіла на ноги та стала захищати руками голову, після чого особа, щодо якої виділено матеріали у окреме провадження, застосовуючи силу, кинула обігрівач на обидва колінних суглоби гр. ОСОБА_6 , та продовжувала залишатись у кімнаті. В цей час ОСОБА_4 підняла з підлоги обігрівач та нанесла ним один удар зверху-вниз по верхній частині голови потерпілої. Після чого особа, щодо якої виділено матеріали у окреме провадження та ОСОБА_4 залишили місце скоєння злочину, зачинивши гр. ОСОБА_6 у квартирі.

Згідно висновку експерта №1370е від 08.04.2013 року виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гемартрозу лівого колінного суглобу, синця лівого колінного суглобу за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), на підставі пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.

Вказаними діями обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочин передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, а саме, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 не визнала себе винною та пояснила, що станом на 26.02.2013 року вона проживала в квартирі АДРЕСА_2 разом зі своїм чоловіком, з яким вона перебуває в цивільному шлюбі ОСОБА_10 та своєю донькою ОСОБА_6 . В той день зранку її чоловік пішов на роботу, донька на навчання, а обвинувачена була вдома. В першій половині дня до квартири приїхали батьки ОСОБА_10 і обвинувачена знаходилась з ними в залі. В цей час додому прийшла ОСОБА_6 , яка зчинила сварку з нецензурною лайкою з приводу заміни вхідного замку, однак обвинувачена присоромила доньку і та пішла в свою кімнату, а обвинувачена з батьками чоловіка перейшли до кухні. Через деякий час на обідню перерву прийшов ОСОБА_10 і вони всі разом сиділи на кухні, чекаючи доки ОСОБА_10 поїсть. В цей час в двері подзвонили і обвинувачена пішла відчиняти. Як з`ясувалось прийшов сусід зверху, який зчинив сварку з приводу шуму з квартири обвинуваченої і в ході сварки сусід схопив обвинувачену через решітку, що їх розділяла, за одяг та смикнув її. В цей час з сусідньої квартири на шум визирнула сусідка, яка запитала що сталось і зачинила двері. Обвинувачена пішла в квартиру, однак нікому про інцидент не розповіла, так як не хотіла засмучувати батьків ОСОБА_10 . Після цього вона з чоловіком та його батьками зібрались і пішли на вулицю, зачинивши при цьому квартиру. Обвинувачена повернулась додому десь о 18-00 годин і побачила, що її колишній чоловік ОСОБА_11 зламав замок в дверях, а ОСОБА_6 зібрала речі і вони разом пішли з квартири. При цьому ОСОБА_6 була в нормальному стані і не плакала. 07.03.2013 р. ОСОБА_6 прийшла до квартири та забрала всі свої речі. Жодних протиправних дій відносно своєї доньки, в тому числі, спричинення їй тілесних ушкоджень обвинувачена та її чоловік не вчиняли.

Незважаючи на не визнання обвинуваченою своєї вини її вина у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України знайшла своє підтвердження в наданих сторонами кримінального провадження та досліджених судом доказах, а саме.

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що станом на 26.02.2013 року вона проживала в квартирі АДРЕСА_2 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 та вітчимом ОСОБА_10 . Між ними склались неприязні відносини, так як обвинувачена з ОСОБА_10 зловживають спиртними напоями та сваряться між собою і вчиняють сварки з потерпілою. 26.02.2013 року зранку вона була на заняттях, а коли о 13-00 повернулась додому то виявила, що замок змінено, а квартира зачинена зсередини, що видно по іншому замку. Вона почала стукати в двері та дзвонити, однак квартиру ніхто не відчинив. Така поведінка була не новою, а тому потерпіла звернулась за допомогою до дільничного інспектора ОСОБА_12 , який зателефонував ОСОБА_10 та поставив вимогу, щоб потерпілу впустили в квартиру. Потерпіла прийшла додому де їй двері відчинив ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, а ще через деякий час додому прийшла обвинувачена, яка також була у стані алкогольного сп`яніння. Потерпіла знаходилась у себе в кімнаті і збирала речі, коли в кімнату зайшла обвинувачена та поставила вимогу, щоб потерпіла збирала речі і виходила з квартири, так як обвинувачена не бажає залишати потерпілу вдома саму. Потерпіла відмовилась і обвинувачена почала виражатись нецензурною лайкою схопила потерпілу за праву руку в районі ліктьового суглобу, іншою рукою схопила за волосся і потягла назад внаслідок чого потерпіла впала на диван. В цей час обвинувачена, притиснувши своїм коліном ноги потерпілої до дивану та, тримаючи потерпілу однією рукою, почала наносити долонею і кулаком вільної руки удари, нанісши 3-4 удари по обличчю потерпілої, та декілька ударів по тулубу і животу потерпілої, однак точний механізм нанесення ударів потерпіла в зв`язку з давністю подій не пам`ятає. В цей час в дверний дзвоник подзвонили і обвинувачена пішла відчиняти двері, а потерпіла вибігла за нею з метою попросити допомоги та викликати міліцію. Коли потерпіла вибігла з квартири, то побачила, що сусід зверху на ім`я ОСОБА_13 , стоячи біля решітки, які відділяє сходову клітину від тамбуру, висловлює матері претензії з приводу шуму. Потерпіла попросила в нього допомоги, але в цей час з коридору квартири потерпілу за руки ззаду схопив ОСОБА_10 , який затяг її в квартиру і потяг в кімнату і продовжував утримувати ззаду. Відразу в кімнату зайшла обвинувачена, яка, стоячі попереду потерпілої, почала наносити їй удари долонями і кулаками рук по обличчю і тулубу, нанісши близько 12-15 ударів. Потім вітчим вдарив її під коліну ззаду і вона впала на коліна, а обвинувачена пхнула її і потерпіла впала на підлогу на бік. Після цього обвинувачена нанесла ногами по ногам потерпілої десь 3-4 удари в стегно і по коліну, в ОСОБА_10 наступив на її ноги зверху, а потім вдарив ногою під коліно потерпілої. Після цього вони направились до виходу з кімнати і ОСОБА_10 вийшов, а обвинувачена відразу повернулась і зі словами: Якщо не хочеш виходити через двері, то вийдеш через балкон, пішла до балкону. Потерпіла з метою перешкодити у відкриття балкону також кинулась до нього. В цей час вітчим, який зайшов у кімнату, схопив обігрівач, яким декілька разів вдарив потерпілу, потім кинув його на коліна потерпілій. Після цього обвинувачена підняла обігрівач та вдарила ним потерпілу в бік, попавши по руці, плечу і тулубу, а потім замахнулась і вдарила ним по голові, викинувши після цього обігрівач. Після цього побиття закінчилось. Через деякий час потерпіла прийшла до тями та виявила, що обвинувачена і ОСОБА_10 покинули квартиру, закривши ОСОБА_6 вона зателефонувала своєму батькові, який приїхав, викликав рятувальника, який відчинив двері та потерпіла, зібравши речі, поїхала з квартири разом з батьком. В той же день вона звернулась з заявою до міліції, а наступного дня звернулась за допомогою до лікарні де пробула на стаціонарному лікуванні 10-12 днів.

Показання потерпілої в частині способу і механізму нанесення їй тілесних ушкоджень об`єктивно підтверджуються протоколом слідчого експерименту від 18.07.2013 р. (а.с. 45) в ході якого потерпіла дала пояснення та вказала, яким чином обвинуваченою наносились тілесні пошкодження потерпілій.

З висновку експерта № 1370е від 08.04.2013 р. (а.с. 16) вбачається, що у потерпілої виявлені тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гемартрозу лівого колінного суглобу, синця лівого колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні та які виникли у термін на який вказує потерпіла, тобто 26.02.2013 р., а з додаткового висновку експерта № 3147е віл 31.07.2013 р. (а.с. 63) вбачається, що з урахуванням характеру та локалізації тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої, можливо вказати, що вони не суперечать механізму їх утворення, на які вказує потерпіла в ході слідчого експерименту від 18.07.2013 р.

Показання потерпілої в частині її звернення до дільничного міліціонера підтверджуються показаннями вказаного дільничного міліціонера ОСОБА_12 , допитаного в судовому засіданні в якості свідка, який пояснив, що в лютому 2013 р. потерпіла звернулась до нього зі скаргою, що її матір ОСОБА_4 і вітчим ОСОБА_10 змінили вхідний замок в дверях квартири в якій вони мешкають і потерпіла не може потрапити додому. Свідок, знаючи, що конфліктні ситуації між потерпілою, обвинуваченою та ОСОБА_10 виникають не вперше, зателефонував ОСОБА_10 , який повідомив, що замок змінено в зв`язку з поломкою попереднього і що він вдома та може пустити потерпілу. Після цього потерпіла пішла додому і більше не поверталась, а через декілька днів свідкові стало відомо, що обвинувачена і ОСОБА_10 побили потерпілу в той день.

Показання потерпілої в частині її побиття підтверджуються також показаннями свідка ОСОБА_14 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що він сусід обвинуваченої, який проживає поверхом вище. Напередодні 26.02.2013 року, десь з 2 до 4 години ранку свідок чув крики, бій посуду і тріскіт меблів в квартирі обвинуваченої та з цього приводу викликав наряд міліції, який не приїхав. 26.02.2013 р. в обідній час, коли його дитина лягла спати, свідок почув з квартири обвинуваченої звуки бійки та крики і спустився до дверей тамбуру в якому розташована квартира обвинуваченої з метою втихомирити останню, однак двері йому не відчинили. Тоді він подзвонив в сусідню квартиру і двері відчинила сусідка. В цей час відчинились і двері в квартирі обвинуваченої з яких вийшла ОСОБА_4 , яка вислухала претензії свідка, висловилась нецензурною лайкою та плюнула свідкові в обличчя. В цей час з квартири вибігла заплакана та розпатлана потерпіла, сказала, що її б`ють і попросила викликати міліцію, однак обвинувачена не випустила її з квартири і зачинила двері. Свідок піднявся в свою квартиру звідки викликав наряд міліції, та вийшов на балкон. Коли він був на балконі то побачив, як з підїзду вийшла обвинувачена з якимось чоловіком. Свідок крикнув їм, щоб вони зачекали доки приїде міліція, на що чоловік озирнувся і вилаяв свідка. Через 20-40 хвилин свідок, не дочекавшись міліції, вийшов на вулицю, де зустрів бабусю та батька потерпілої, які стояли на дворі, а на балконі в квартирі обвинуваченої стояла потерпіла, яка плакала та розказувала, що її побили і зачинили в квартирі.

Об`єктивно показання потерпілої і свідка ОСОБА_14 підтверджує свідок ОСОБА_11 , допитаний в судовому засіданні, який пояснив, що він являється батьком потерпілої. 26.02.2013 року йому зателефонувала потерпіла, а потім його матір бабуся потерпілої, які повідомили, що потерпілу побила ОСОБА_4 зі співмешканцем та закрили її в квартирі. Свідок приїхав до будинку в якому проживала потерпіла з обвинуваченою де, в дворі, побачив свою матір з ОСОБА_14 , а на балконі свою доньку ОСОБА_6 . ОСОБА_14 розповів, що почув крики та шум і спустився вниз, йому відчинила двері обвинувачена, яка його облаяла та плюнула в нього і він викликав міліцію, а донька казала, що її побила обвинувачена з ОСОБА_10 і зачинили в квартирі. Свідок викликав міліцію та звернувся до служби, яка займається відчиненням замків. Спеціаліст приїхав приблизно о 16-17 годині, перевірив паспорт доньки з реєстрацією і відчинив двері. Потерпіла виглядала дуже погано, була зелена, заплакана, в білому брудному пуховику, скаржилась на головокружіння і погане самопочуття. Вона зібрала речі і коли вони виходили з`явилась обвинувачена, яка була в стані алкогольного сп`яніння і кричала. Свідок забрав доньку і повіз до відділення міліції, а потім до своєї матері, а наступного дня відвіз потерпілу в 56 МСЧ звідки її направили на лікування. За період з моменту як він забрав доньку з дому до її доставлення до лікарні ніхто доньку більше не бив.

Аналогічні показання в судовому засіданні дала і свідок ОСОБА_15 , яка пояснила, що вона являється бабусею потерпілої і матір`ю свідка ОСОБА_11 26.02.2013 року їй зателефонувала потерпіла і повідомила, що матір змінила замки і не впускає її в квартиру. Свідок порадила звернутись до дільничного, що потерпіла й зробила та повідомила свідкові, що її пустили в квартиру. Через деякий час потерпіла знову зателефонувала і повідомила, що її побили матір і її співмешканець ОСОБА_10 після чого зачинили її в квартирі і кудись пішли. Свідок відразу зателефонувала своєму синові ОСОБА_11 та пішла до будинку де жила потерпіла. Коли вона зайшла у двір будинку, то побачила, як обвинувачена та її співмешканець хутко виходили з двору, а з балкону їм кричав якийсь чоловік, що викликав міліцію. Також свідок побачила, що онука стоїть на балконі, а сусід з балкону поряд заспокоює її. Через деякий час приїхав її син, а потім майстер, який відкрив двері. Потерпіла зібрала речі і вони поїхали до міліції, а потім до свідка. Потерпіла погано виглядала, скаржилась на своє самопочуття, в неї все боліло, її нудило, білий пуховик був у слідах чоловічого взуття, а волосся розпатлане. Оскільки наступного дня потерпіла теж погано почувалась свідок з сином відвезли її до лікарні де потерпіла пробула близько двох тижнів.

Такі ж показання в судовому засіданні дала і свідок ОСОБА_16 , пояснивши, що вона дружина ОСОБА_11 26.02.2013 р. їй стало відомо, що щось відбувається з ОСОБА_6 . Вона забрала ОСОБА_11 і вони разом приїхали до будинку де живе обвинувачена. Потерпіла стояла на балконі і плакала. Вони намагались заспокоїти потерпілу, викликали міліцію, МЧС, а потім людину, яка відкрив двері. Після цього вони забрали потерпілу, яка сказала, що її побили матір і вітчим, і вони всі разом поїхали до міліції, де написали заяву. Крім того, свідок бачила як додому поверталась обвинувачена та свідок спілкувалась з сусідом, який пояснив,, що в квартирі постійні дебоші, п`янки і погодився разом з ними поїхати в міліцію написати заяву.

Свідок ОСОБА_17 , будучи допитаним в судовому засіданні, підтвердив показання потерпілої і свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_15 в частині стану обвинуваченої та відчинення дверей квартири. Так, він пояснив, що він надає послуги з відчинення замків. 26.02.2013 року йому зателефонував чоловік, як з`ясувалось пізніше ОСОБА_11 , який повідомив, що дівчина зачинена в квартирі і попросив приїхати та відчинити замок. Десь о 17-00 годин свідок приїхав на АДРЕСА_3 , де зустрівся з ОСОБА_11 та побачив дівчину, потерпілу у справі, яка стояла на балконі на третьому поверсі. Вона скинула свідкам ключі від домофону, ключі від замка перших дверей в тамбурі та свій паспорт. Свідок звірив дані реєстрації паспорта з адресою та погодився відчинити замок. Вони з ОСОБА_11 піднялись на третій поверх де останній відчинив перші двері, а свідок відчинив замок других дверей. З квартири вийшла потерпіла, яка була дуже сумна, обличчя було заплакане. Після цього дівчина почала збирати речі і в цей час додому прийшла обвинувачена, яка почала кричати, що поламали її двері. Коли вона з`явилась, то було добре видно, що потерпіла її боїться.

Під час досудового слідства було оглянуто електричний конвектор, яким, зі слів потерпілої, наносились їй тілесні пошкодження (а.с. 40). Вказаний конвектор має металевий корпус, який має пошкодження у вигляді вм`ятини на передній панелі внизу в середній частині. Також у верхній частині на місці кріплень зрушені з місця болти.

Всі вищеперелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, узгоджуються між собою, доповнюють один одного і дають можливість суду, виключно в межах пред`явленого обвинувачення, прийти до однозначного висновку про те, що 26 лютого 2013 року близько 14.00 годин обвинувачена з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 спричинила тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості потерпілій ОСОБА_6 і її дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні в якості свідків було допитано ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і ОСОБА_20 .

Так, свідок ОСОБА_18 пояснила, що в один з днів лютого, точну дату вона не пам`ятає, вона разом зі своїм чоловіком приїхала до м. Дніпропетровська до свого сина ОСОБА_20 , який в той час був на роботі, а тому свідок з чоловіком о 13-00 годин прийшли до місця його проживання, де їх зустріла обвинувачена. Через деякий час додому прийшла потерпіла, яка влаштувала сварку з обвинуваченою з приводу змінених замків, а потім зачинилась в своїй кімнаті. Після цього обвинувачена зі свідком і її чоловіком пішли на кухню. В цей час в двері ще хтось подзвонив і обвинувачена пішла відчиняти, а через декілька хвилин повернулась нічого не пояснивши. Ще через деякий час прийшов ОСОБА_20 , який пообідав і вони вчотирьох вийшли на вулицю де свідок з чоловіком пішли в бік зупинки громадського транспорту, а обвинувачена з ОСОБА_10 пішли в бік магазину. При цьому з балкону ніхто не кричав і жодних конфліктів не було.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що він з дружиною ОСОБА_18 26.02.2013 року приїхали до свого сина ОСОБА_20 в м. Дніпропетровськ десь о 13-00 годин. ОСОБА_20 був на роботі, а тому вони прийшли до нього додому де їх зустріла обвинувачена. Через 20-30 хвилин після їх приходу додому прийшла потерпіла, яка посварилась з обвинуваченою через ключі та пішла до себе в кімнату, а свідки з обвинуваченою пішли на кухню. Приблизно о 14-00 годин додому прийшов ОСОБА_20 , який пообідав і вони вчотирьох вийшли на вулицю де свідок з чоловіком пішли в бік зупинки громадського транспорту, а обвинувачена з ОСОБА_10 пішли в бік магазину. При цьому, поки вони були вдома більше ніхто не приходив, з балкону їм ніхто не кричав і жодних конфліктів не було.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 24 чи 25 лютого 2013 р. він змінив серцевину одного замку, так як потерпіла загубила ключ і обвинувачена повинна була дати потерпілій ключ від зміненого замка. 26.02.2013 року він працював коли зателефонувала його матір і сказала, що вони з вітчимом приїхали. Вони поїхали до нього додому де була обвинувачена, а коли свідок звільнився, то також приїхав додому де побачив матір, вітчима і обвинувачену. Свідок пообідав та вони всі разом зібрались і пішли з квартири. Коли вони виходили, то сусід з балкону погрожував свідкові, але той уваги на це не звернув. Поки свідок був вдома ніхто не приходив, однак зі слів обвинуваченої йому відомо, що ще до його приходу приходив сусід який сварився на шум. Про сварку з потерпілою свідок дізнався зі слів обвинуваченої і коли він прийшов додому, то потерпіла була в кімнаті. Повернувся додому свідок в той день десь о 17-00 годин, потерпілу він не бачив, повечеряв і ліг спати. Також ввечері йому розповіла обвинувачена, що їх замок зламали, але деталі він не уточнював.

Оцінюючі показання вищевказаних свідків, суд приймає їх критично, та вважає, що в частині показань свідки ОСОБА_19 і ОСОБА_18 можуть добросовісно помилятись, а частина показань вищевказаних свідків направлена на уникнення відповідальності їх невістки та сина, так як ці показання явно суперечать показанням потерпілої і свідків і, крім того, свідок ОСОБА_19 не змогла чітко назвати дату подій, а свідок ОСОБА_18 , хоча й назвав дату, але був не впевнений в ній під час допиту. Більш того, показання цих свідків не узгоджуються між собою і частині обставин приходу в квартиру ОСОБА_14 .

Показання свідка ОСОБА_10 суд також сприймає критично, оскільки його показання суперечать показанням як потерпілої, так і свідка ОСОБА_12 в частині того, що останній телефонував ОСОБА_10 і той говорив, що він знаходиться дома та відчинить двері потерпілій.

Суд вважає, що такі показання ОСОБА_10 направлені на уникнення від відповідальності.

Показання обвинуваченої, дані нею в судовому засіданні, суд сприймає як направлені на уникнення відповідальності та оцінює критично, оскільки на досудовому слідстві, обвинувачена двічі давала різні показання, а в судовому засіданні дала показання, які суперечать тим, що були надані під час досудового слідства. При цьому суд не обгрунтовує показаннями обвинуваченої, данними на досудовому слідстві, свої висновки у справі, а лише застосовує їх з метою оцінки показань останньої, даних в судовому засіданні.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_21 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середнього ступеню тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце реєстрації, раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_21 , відповідно до ст. 66 КК України, в судовому засіданні не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_21 відповідно до ст. 67 КК України являється вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено показаннями як потерпілої так і свідка ОСОБА_11 .

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді обмеження волі, оскільки більш м`яке покарання визначене санкцією ч. 1 ст. 122 КК України у вигляді виправних робіт призначити не можливо, так як обвинувачена не працює, а більш суворе покарання у вигляді позбавлення волі суд не вважає за доцільне застосовувати враховуючи особу обвинуваченої. Більш того, саме таке покарання, на думку суду, буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що обтяжують покарання обвинуваченої, а також посприяє подальшому виправленню останньою та попередження вчинення нею нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2067,51 гривень, суд вважає, що з урахуванням встановлених судом обставин та принципу диспозитивності, з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь цивільного позивача, на підставі ст. 1166 ЦК України, підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 2067,51 гривень розмір витрат підтверджених чеками (а.с. 124-134)

Вирішуючи заявлений ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, суд приходить до висновку, що позивачу, протиправними діями обвинуваченої спричинена значна моральна шкода, яка виразилась у наступному: моральних переживаннях потерпілої за своє здоров`я та життя під час спричинення їй тілесних ушкоджень; моральних переживаннях потерпілої в зв`язку зі спричиненими тілесними ушкодженнями, які потребували тривалого часу для лікування; порушенням нормальних життєвих зв`язків потерпілої і необхідності відшукувати додаткові зусилля в зв`язку з лікуванням та необхідністю відвідування правоохоронних органів,

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок отримання травм, характер немайнових втрат порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалість немайнових втрат, які продовжуються до сьогоднішнього дня. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача в 10000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. ст. 1167 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити їй покарання у виді одного року обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту її затримання після набрання вироком законної сили.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2067,51 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 гривень, а всього 12067,51 гривень (дванадцять тисяч шістдесят сім гривень п`ятдесят одна копійок).

Речові докази конвектор електричний CE-1502LK повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченій та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1