АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/195/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - зловживання впливом
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 23 березня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ланівці, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, має на утриманні неповнолітню дитину, працюючий директором ПП «Природній дар», раніше не судимий:

визнаний винним за ч.2 ст. 369-2 КК України ( в редакції Закону №3207- VI від 07.04.2011 року, із змінами, внесеними згідно із Законами № 221- VII від 18.04.2013, № 222- VII від 18.04.2013 року) і призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Згідно вироку суду, на початку березня 2014 року ОСОБА_9 , перебуваючи в місті Тернополі поблизу магазину «Берізка», що в м.Тернопіль, проспект Злуки 4 «а», звернувся до ОСОБА_8 з приводу можливості позитивного вирішення питання, пов`язаного із терміновим оформленням права власності на нерухоме майно, яке належить його покійній матері, а саме: на житлову квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

В цей час, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на отримання від ОСОБА_9 неправомірної вигоди за вплив на нотаріуса з метою прийняття ним в користь ОСОБА_9 позитивного рішення щодо термінового оформлення та посвідчення правовстановлюючого документу для набуття останнім права власності на вищевказану квартиру.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 під час наступної зустрічі із ОСОБА_9 , 27 березня 2014 року, близько 14 години, перебуваючи по проспекту Злуки в м. Тернопіль поблизу магазину «Берізка», повідомив ОСОБА_9 , що завдяки своїм знайомствам, має можливість шляхом впливу на нотаріуса, вирішити питання, пов`язане із терміновим оформленням та посвідченням правовстановлюючого документу для набуття ним права власності на житлову квартиру, яка належить йог покійній матері. При цьому, ОСОБА_8 повідомив, що за вплив на нотаріуса, ОСОБА_9 повинен передати йому неправомірну вигоду в сумі 4000 євро, оскільки у іншому випадку, ОСОБА_9 не зможе терміново вирішити питання щодо набуття права власності на квартиру, у зв`язку із тим, що його матір померла, а набути право власності на квартиру можна лише після спливу строку на прийняття спадщини.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 29 квітня 2014 року ОСОБА_8 близько 12 години на території подвір`я, що знаходиться біля будинку АДРЕСА_3 , одержав від ОСОБА_9 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди в сумі 2000 гривень, за вплив на нотаріуса, який відповідно до примітки ст.369-2 КК України є особою, уповноваженою на виконання функцій держави, з метою прийняття ним в користь ОСОБА_9 позитивного рішення щодо термінового оформлення та посвідчення правовстановлюючого документу для набуття ним права власності на житлову квартиру, яка належить його покійній матері, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок Тернопільського міськрайонного суду від 23 березня 2015 року скасувати, і кримінальне провадження закрити. Або ж у випадку коли суд апеляційної інстанції дійде переконання про наявність в діях ОСОБА_8 складу злочину, просить призначити більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Свої доводи мотивує тим, що вирок суду першої інстанції необхідно скасувати, з підстав однобічності та неповноти досудового розслідування, а також з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на доказах, які відповідно до вимог закону є недопустимими, мають суб`єктивний та упереджений зміст, і не спростовують тих доводів та обставин, на які посилався обвинувачений під час розгляду справи, як на підставу його невинуватості у вчиненні злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 , який в судових дебатах підтримав свою апеляцію, захисника, який в судових дебатах підтримав подану своїм підзахисним апеляційну скаргу та просить вирок суду першої інстанції скасувати та кримінальне провадження закрити, або ж пом`якшити призначене покарання, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 401 КПК України, вирок переглядається апеляційним судом у межах поданої апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винність ОСОБА_8 в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними в вироку доказами, яким суд дав всебічну й об`єктивну оцінку.

Так, суд першої інстанції вірно взяв до уваги показаннями свідка ОСОБА_9 , допитаного в судовому засіданні, який повідомив суду, що у середині лютого 2014 року він звернувся до ОСОБА_8 з приводу термінового переоформлення квартири, яка належить його покійній матері, оскільки він має намір її продати. При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 йому повідомив, що у нього є знайомий нотаріус, який зможе допомогти у цьому питанні. За такі послуги, як його так і нотаріуса «виготовлення нотаріально посвідченого доручення, в яке будуть внесені завідомо неправдиві відомості», необхідно буде передати йому (тобто ОСОБА_8 ) грошові кошти в сумі 4000 євро.

Дані показання підтверджуються в заяві на ім`я начальника управління СБ України від 9 квітня 2014 року, відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_9 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_8 , який вимагає у нього неправомірну вигоду за вплив на знайомого нотаріуса з метою термінового переоформлення права власності із житлової квартири, яка належить його покійній матері.

Факт наявності даної заяви підтверджується витягом з кримінального провадження №000086 від 12.05.2014 року, згідно якого заява ОСОБА_9 про повідомлення про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 від 10.04.2014 року, слідчим, відповідно до вимог ст.214 КПК України, цього ж дня внесена до ЄРДР, на підставі чого розпочато досудове розслідування.

Тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що твердження ОСОБА_8 у апеляційній скарзі про неналежність і недопустимість даної заяви, як доказу у кримінальному провадженні щодо нього не відповідає дійсності.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про порушення ст. 104 КПК України щодо протоколу огляду місця події від 29 квітня 2014 року, то вони спростовуються наступним.

Даний протокол огляду місця події від 29 квітня 2014 року під час якого у ОСОБА_8 виявлено і вилучено квитанцію про оплату послуг ПАТ «Тернопільміськгаз» є належним чином складений і відповідає вимогам статей 104, 105, 106, 223, 234, 237 КПК України.

Щодо зауважень ОСОБА_8 то вони безпідставні, адже як видно із даного протоколу огляду місця події то у відповідності до ст. 104 КПК України він підписаний усіма учасниками даної слідчої дії, вказаними у вступній частині протоколу.

Твердження обвинуваченого про відсутність у нього наміру незаконно заволодіти коштами ОСОБА_9 , а отриманні кошти від заявника він узяв у зв`язку із важким матеріальним становищем у його сім`ї, з твердим наміром повернути їх у подальшому власнику є надуманими і такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Так, даними протоколу про результати аудіо- відео контролю особи від 30 квітня 2014 року та доданого до нього диску із відеозаписом вбачається, що у квітні 2014 року відбулися розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з приводу порядку переоформлення нотаріусом права власності на квартиру, яка належить його померлій матері, необхідності передачі йому правовстановлюючих та інших документів щодо квартири.

При цьому із змісту вказаних розмов вбачається, що ОСОБА_8 діяв свідомо, чітко розуміючи, що говорить. При цьому ОСОБА_9 було повідомлено, що він за допомогою знайомого нотаріуса виготовить доручення «заднім числом» від імені матері ОСОБА_9 на нього, в якому буде передбачено право ОСОБА_9 розпоряджатись майном матері, а саме квартирою.

За такі послуги як його, так і нотаріуса -«виготовлення нотаріально посвідченого доручення, в яке будуть внесені завідомо неправдиві відомості», необхідно буде передати йому грошові кошти в сумі 4000 євро.

При цьому ОСОБА_8 виявив юридичну обізнаність в питаннях спадкового права, яку з огляду на його освіту, він міг отримати лише через спілкування із знайомим нотаріусом.

Крім того, зафіксовано розмову, яка відбулася між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 29 квітня 2014 року на території подвір`я будинку, де проживає обвинувачений, в ході якої ОСОБА_8 отримав 2000 гривень в якості неправомірної вигоди за вплив на нотаріуса з метою прийняття ним в користь ОСОБА_9 позитивного рішення щодо термінового оформлення та посвідчення правовстановлюючого документу для набуття ним права власності на житлову квартиру, яка належить його покійній матері.

Оскільки доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування вироку із закриттям провадження стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 369-2 КК України (в редакції Закону №3207- VI від 07.04.2011 року, із змінами, внесеними згідно із Законами № 221- VII від 18.04.2013, № 222- VII від 18.04.2013 року), не вбачається.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення волі призначене у відповідності до вимог ст.ст.65-67 КК України, із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючих покарання обставин та даних про особу винного.

Зокрема, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до корупційних, підриває авторитет держави та довіру до державних органів влади, конкретні обставини справи, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується за місцем проживання, пом`якшуючу покарання обставину наявність на утриманні неповнолітньої дитини і вірно призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі.

Таке покарання, на думку колегії суддів, є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, під час апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено підстав для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 23 березня 2015 року залишити без задоволення.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 23 березня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2