дата документу :
Справа № 359/2456/15-к
Провадження № 1-КП/359/187/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого 29.04.2013 р. вироком Олександрійського міськрайонного судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання, 26.11.2014 р. ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області скасовано іспитовий строк, встановлений вироком від 29.04.2013 р., та направлено в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання у виді 2 років позбавлення волі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

встановив:
Обвинувачений таємно викрав чуже майно (вчинив крадіжку) за таких обставин.
28.10.2014 р., приблизно о 07 год. 00 хв., ОСОБА_3 прибув до терміналу "D" ДП МА "Бориспіль" за адресою: Київська обл., м. Бориспіль-7, на власному автомобілі марки "ВАЗ-21099" синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою зустрічі дружини свого друга ОСОБА_5 , яка повинна була прилетіти о 10 год. 20 хв. 28.10.2014 р.
В подальшому, того ж дня, приблизно о 07 год. 05 хв. ОСОБА_3 підійшов до кав`ярні "MEETING POINT", яка знаходиться на першому поверсі терміналу "D" ДП МА "Бориспіль" за адресою: Київська обл., м. Бориспіль-7. Знаходячись біля стійки вказаної кав`ярні, за прилавком якої знаходився менеджер ОСОБА_6 , ОСОБА_3 помітив мобільний телефон марки "Nokia-105" чорного кольору, який знаходився на барній стійці. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, він замовив собі їжу, а потім дочекавшись поки менеджер кав`ярні відвернеться та відійде, ОСОБА_3 зможе викрасти мобільний телефон.
Продовжуючи реалізовувати свій кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 користуючись тим, що менеджер кав`ярні " ІНФОРМАЦІЯ_2 " ОСОБА_6 відволіклась готуванням його замовлення, останній пересвідчився в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав мобільний телефон марки Nokia-105" (ІМЕІ: НОМЕР_2 ) ОСОБА_6 вартістю 319 грн., який знаходився на барній стійці, вимкнув його та поклав до лівої зовнішньої кишені своєї куртки.
Після чого, ОСОБА_3 разом з вищевказаним викраденим майном, вийшов з терміналу "D" та направився до свого автомобіля марки "ВАЗ-21099", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на паркувальному майданчику, з правого боку від терміналу "D" ДП МА "Бориспіль". Знаходячись в салоні свого автомобіля, ОСОБА_3 дістав з карману викрадений мобільний телефон марки Nokia-105" (ІМЕІ: НОМЕР_2 ), та поклав його на пасажирське сидіння, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.
У такий спосіб своїми злочинними діями ОСОБА_3 незаконно заволодів чужим майном та спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 319 гривень 00 копійок.

Обвинувачений визнав вину у вчиненні злочину.

Під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_3 показав, що 28.10.2014 р. близько 07 год. 00 хв. він прибув на своєму автомобілі марки "ВАЗ-21099", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , до терміналу "D" ДП МА "Бориспіль", який знаходиться за адресою: Київська обл., м. Бориспіль-7, для того, щоб зустріти дружину свого друга, яка повинна була в цей день прилетіти о 10 год. 20 хв. В цей же день, приблизно о 07 год. 05 хв. він пішов до кав`ярні назву якої не пам`ятає , яка знаходиться на першому поверсі терміналу "D" ДП МА "Бориспіль". Знаходячись, біля стійки вказаної кав`ярні, за прилавком, якої перебував менеджер ОСОБА_6 , він помітив мобільний телефон "Nokia-105" чорного кольору, який лежав на барній стійці. В цей час, у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону.
Він замовив собі їжу і став чекати коли менеджер відвернеться від прилавку та піде готувати їжу.
В той час, поки менеджер відволіклася на готування його замовлення, він переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і, викрав мобільний телефон марки "Nokia-105" ОСОБА_6 , який знаходився на барній стійці, вимкнув його та поклав до лівої зовнішньої кишені своєї куртки. Після того, він разом з викраденим майном, вийшов з терміналу "D" ДП МА "Бориспіль" та направився до свого автомобіля, який знаходився на паркувальному майданчику з правого боку від терміналу "D" ДП МА "Бориспіль". Перебуваючи в салоні свого автомобіля, він дістав викрадений мобільний телефон марки "Nokia-105", поклав його на пасажирське сидіння, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення злочину. На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд вважає недоцільним досліджувати докази відносно цих обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого кваліфіковані:

- за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Таку кваліфікацію дій ОСОБА_3 суд вважає правильною.

Так, майно, яким заволодів обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні, ОСОБА_3 не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим у відсутності інших осіб. За цією ознакою воно є таємним та визначається як крадіжка. ОСОБА_3 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. В результаті них він одержав фактичну можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденим майном. Таким чином, вчинений обвинуваченим злочин є закінченим.

Тому суд вважає, що ОСОБА_3 повинен бути засуджений:

- за ч. 1 ст. 185 КК України, а саме за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Обираючи обвинуваченому кримінальне покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, дані, які характеризують його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості.

При призначенні обвинуваченому покарання суд виходить з того, що ОСОБА_3 виявив щире каяття з приводу вчиненого злочину. Ця обставина у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого.

Обставини, які обтяжують його покарання, відсутні.

Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем відбування покарання характеризується посередньо, неодружений, на утриманні дітей та будь-яких інших осіб не має.

Тимчасово не працює. Як вбачається з заяви від 30.03.2015 р. потерпіла жодних претензій до обвинувачуваного ні морального, ні матеріального характеру не має (а.с.25).

З урахуванням цих обставин в сукупності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_3 належить призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до цього покарання слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2013 року.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення 28.10.2014 р., тобто в цей час він перебував на іспитовому строку.

Пунктом 10 ППВСУ "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. передбачено, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Тому перевиховання та виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства. Підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відсутні.

При визначенні остаточного покарання суд враховує положення ст. 71 КК України. Так, обвинувачений ОСОБА_3 засуджений Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2013 року до 2 років позбавлення волі, та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.11.2014 р. ОСОБА_3 скасовано іспитовий строк, встановлений вироком від 29.04.2013 р., та направлено його в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання у виді 2 років позбавлення волі. З 26.11.2014 року ОСОБА_3 утримується під вартою.

Станом на 30.03.2015 року залишок невідбутої частини призначеного йому покарання становить 1 рік 7 місяців 26 днів. Указана частина невідбутого покарання підлягає частковому приєднанню.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, підстав для його обрання немає, оскільки останній відбував покарання в Божковській виправній колонії (№ 16), та на підставі ухвали Бориспільського міськрайнного суду Київської області від 30.03.2015 р., його переведено з колонії до слідчого ізолятора для участі у судових засіданнях під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Підсумовуючи вищезазначене суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи, тяжкість злочину та особу обвинуваченого.
Згідно обвинувального акту, компакт-диск із відеозаписом із камери зовнішнього спостереження, яка встановлена в кав`ярні "MEETING POINT" від 28.10.2014 р. визнано речовим доказом, разом с тим, прокурор не приєднував постанову про визнання речовим доказом даний компакт - диск, тому суд позбавлений вирішити це питання.

Речові докази: мобільний телефон марки Nokia-105" (ІМЕІ: НОМЕР_2 ) слід залишити у володінні потерпілої ОСОБА_6 .
Цивільний позов не пред`являвся.
Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 22, ч. 9 ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, ч. 2, ч. 3 ст. 373, ст. ст. 374-376 КПК України, ст.ст. 65-67, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72, ч. 1 ст. 185 КК України, суд -

присудив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.04.2013 року, і за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та 2 місяці.

Початок строку покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його переведення до Київського слідчого ізолятору № 13 управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області ДПтС України, а саме з 30 березня 2015 року.

До вступу вироку суду в законну силу ОСОБА_3 залишити тримати під вартою в Київському слідчому ізоляторі № 13 Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Речові докази: мобільний телефон марки Nokia-105" (ІМЕІ: НОМЕР_2 ), - залишити у володінні потерпілої ОСОБА_6 .
Судові витрати по справі відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1