У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Пекного С.Д. і Школярова В.Ф.,

за участю прокурора

Морозової С.Ю.,

розглянувши в
судовому засіданні у м. Києві 22 квітня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника -
адвоката ОСОБА_2 на судові рішення щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 травня
2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1народження, такого,

що не має судимості на підставі ст. 89 КК України,

засуджено за :

- ч. 2 ст. 296 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 125 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 визначено
остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у
виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Ухвалою Апеляційного суду
Чернігівської області від 27 липня 2006 року зазначений вирок залишено без зміни.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_3,
судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржено.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він разом з ОСОБА_3, 06
грудня 2005 року поблизу приміщення кафе “Два капітани”, розташованому в смт. Гончарівське
Чернігівського району Чернігівської області, грубо порушуючи громадський
порядок, із мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались
особливою зухвалістю, групою осіб, завдали декілька ударів ОСОБА_4 в область
голови.

Після цього, прийшовши до
АДРЕСА_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно
завдали численні удари руками та ногами по голові ОСОБА_4, спричинивши йому
легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я, а потім
відкрито заволоділи його майном на загальну суму 1443 грн. 30 коп.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить вирок щодо ОСОБА_1 змінити,
виключити із обвинувачення ч. 2 ст. 296 КК України, перекваліфікувати його дії
з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 цього ж закону і призначити покарання на
підставі ст. 75 КК України. Вказує, що судове слідство проведено однобічно,
неповно й необ'єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи. Зазначає, що в судовому засіданні не здобуто доказів про наявність
попередньої змови між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на відкрите заволодіння майном
потерпілого. Стверджує, що в ОСОБА_1 не було умислу на вчинення хуліганства,
оскільки він завдав удари потерпілому на ґрунті особистих неприязних стосунків.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора про
залишення судових рішень щодо ОСОБА_1 без змін; перевіривши матеріали справи та
обговоривши наведені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що
підстав для її задоволення немає.

Висновок суду щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні злочинів,
за які його засуджено, ґрунтується на досліджених і перевірених у судовому
засіданні доказах у тому числі показаннях самого ОСОБА_1 у яких він визнав, що
вони з ОСОБА_3 біля входу в кафе, в присутності інших осіб, завдали ОСОБА_4
удари по голові, а прийшовши з потерпілим до гуртожитку продовжили його побиття
та заволоділи майном.

Ці його показання узгоджуються із показаннями засудженого ОСОБА_3, який
підтвердив, що зазначені у вироку злочини щодо ОСОБА_4 він учинив разом з
ОСОБА_1

Як показав потерпілий ОСОБА_4 в день події ОСОБА_1 разом
з ОСОБА_3 біля кафе, в присутності інших людей, повалили його на землю, після
чого вдвох побили його. У цей же день, перебуваючи в гуртожитку, засуджені на
ґрунті неприязних стосунків завдали йому численні удари в різні частини тіла, а
потім відкрито викрали його майно.

Показання засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_4 повністю узгоджуються
з даними протоколів відтворення обстановки та обставин події за участю
засуджених, протоколів виїмки та обшуку, висновку судово-медичної експертизи,
іншими доказами.

Уся сукупність зібраних по справі доказів була ретельно проаналізована
судом, що дало можливості дійти обґрунтованого висновку про доведеність
винності ОСОБА_1 у вчиненні хуліганських дій щодо потерпілого ОСОБА_4,
спричинення йому легких тілесних ушкоджень та відкритому заволодінні майном
потерпілого.

Дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 125
КК України кваліфіковано правильно.

При призначенні ОСОБА_1 покарання суд відповідно до вимог
ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про
його особу і правильно призначив покарання в межах санкції законів, за якими
його визнано винним.

Судом апеляційної інстанції ретельно перевірялись доводи ОСОБА_1 та його
захисника про відсутність в його діях хуліганського мотиву та попередньої змови
з ОСОБА_3 і з наведенням відповідних мотивів ці доводи були визнані
безпідставними, з чим погоджується і колегія суддів.

Апеляційний розгляд справи проведений у відповідності з вимогами
кримінально-процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам
ст. 377 КПК України.

Перевіркою матеріалів справи істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які були б підставою для зміни або
скасування судових рішень, у справі не встановлено.

З урахуванням наведеного та
керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2006
року щодо ОСОБА_1 та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 27
липня 2006 року, постановлену щодо цього вироку залишити без зміни, а касаційну
скаргу захисника - адвоката ОСОБА_2- без задоволення.

с у д д і :

Синявський О.Г. Пекний С.Д. Школяров В.Ф.