Іллінецький районний суд Вінницької області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 серпня 2010 року Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мотрука М.І.

при секретарі Мозоль Л.І.

за участю прокурора Струся О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 15.03.2010 року Іллінецький районним судом Вінницької області по ст.309ч.1 КК України до штрафу -,

по ст. 129 ч., 125ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, 14.06.2010 року, близько 17.00 годин дня, знаходячись в своєму житловому будинку, що в с. Чортория по вулиці Демченка 28, Іллінецького району Вінницької області, вийшов зі свого будинку на подвіря, де помітив ОСОБА_2, який сперечався з ОСОБА_3, та підійшовши до ОСОБА_2 почав погрожувати йому вбивством, при цьому взявши в руки вила наніс ними удар ОСОБА_2, в область грудної клітки спричинивши тілесні ушкодження. Дану погрозу ОСОБА_2 сприйняв як реальну оскільки були реальні підстави побоюватись здійснення даної погрози.

Крім того, ОСОБА_1 14.06.2010 року, близько 17.00 годин в с. Чортория Іллінецького району Вінницької області, перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись в своєму домогосподарстві, яке розташоване по вулиці Демченка 28, взяв в руки вила та наніс ними удар ОСОБА_2 від чого той впав на землю, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді колотих ран по боковій поверхні правої половини грудної клітки, вивиху лівої плечової кістки, які згідно висновку експерта №191 від 24.06.2010 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоровя.

Будучи допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в скоєному злочині визнав в повністю і пояснив, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 разом зі своїм сином ОСОБА_3 14.06.2010 року він перебував в нетверезому стані та знаходився в своєму домогосподарстві. Біля 17.00 годин він почув якісь крики на подвірї, вийшов на подвіря та побачив, що між собою бються його син ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Він не стерпів такої поведінки потерпілого взяв вила, які стояли біля веранди та розвертаючись наніс ними удар ОСОБА_2 в праву сторону нижще грудей, від чого останній впав на землю і почав просити щоб його не вбивали. Потім він допоміг потерпілому піднятися на ноги та дав одежу, щоб закрити рану з якої йшла кров і ОСОБА_2 пішов додому. В скоєному чисто сердечно розкається та просить суд суворо його не карати.

Будучи опитаний в ході судового засідання потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 14.06.2010 року близько 17.00 годин він прийшов в с.Чорторию до свого знайомого ОСОБА_3, щоб забрати у нього свій велосипед. Коли він прийшов до ОСОБА_3 і сказав йому, щоб той віддав велосипед на що ОСОБА_3 йому відповів, що велосипед ще йому потрібний і він велосипед не віддасть. Тоді ОСОБА_2 пішов до приміщення літньої кухні, щоб забрати свій велосипед в цей час на нього накинувся ОСОБА_3 і між ними завязалась бійка. З будинку вийшов батько ОСОБА_3 ОСОБА_1 і взяв вила і наніс йому удар в груди. Він впав на землю, а з рани йшла кров. Потім йому допомогли піднятися на ноги і він забрав велосипед і пішов додому, а згодом його забрала швидка допомога Дашівської лікарні, де він лікувався. До підсудного претензій не має, шкода йому відшкодована в повному обємі, просить суд суворо його не карати.

Оскільки підсудній ОСОБА_1 визнав себе повністю винним в інкримінованому йому злочині, погоджується з зібраними доказами по справі, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за скороченою судовою процедурою, заслухавши думку прокурора, який не заперечує проти розгляду справи за скороченою судовою процедурою, відповідно до ст. 299 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та не опротестовуються, а саме в частині допиту свідків.

Крім повного визнання своєї вини підсудним у скоєні злочину, його вина також підтверджується і іншими матеріалами кримінальної справи, які зібрані в ході досудового слідства та дослідженими в ході судового засідання, а саме: протоколом огляду місця події в ході якого було виявлено та вилучено вила (а.с.5), протоколом огляду речового доказу (а.с.12), висновком судово-медичної експертизи №191 від 25.06.2010 року (а.с.17-18).

Оцінивши в сукупності всі дослідженні по справі докази, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 доведена повністю, дії підсудного ОСОБА_1 органом досудового слідства кваліфіковані вірно за ст.129 ч.1 КК України, як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, і по епізоду нанесення тілесних ушкоджень дії підсудного ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ст.125ч.2 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

Призначаючи підсудному міру покарання, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується по місцю проживання, як помякшуючі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного спяніння. За таких обставин, враховуючи дані про особу підсудного в їх сукупності суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід призначити міру покарання, в межах санкції статті ст. 129 ч.1 КК України у виді обмеження волі і в межах санкції ст. 125ч.2 КК України у виді обмеження волі. Враховуючи обставини справи, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і вважає за можливе призначити ОСОБА_1 міру покарання в межах санкції ст.129 ч.1, 125ч.2 КК України не повязану з ізоляцією підсудного від суспільства. При призначенні остаточної міри покарання підсудному ОСОБА_1 слід застосувати ст. 71 КК України, урахувавши покарання згідно вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 15.03.2010 року, тому призначити йому остаточне покарання у виді обмеження волі зі сплатою штрафу в розмірі 850 гривень, з застосуванням ст.75 КК України, встановивши йому іспитовий строк терміном на два роки, що буде необхідним для його виправлення і попередження нових злочинів.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 81 КПК України.

Підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323,324 КПК України суд-,

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні ним злочину, передбаченого ст.129 ч.1 КК України і призначити йому покарання по ст.129 ч.1 КК України у виді одного року обмеження волі.

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ст.125ч.2 КК України і призначити йому покарання по ст.125ч.2 КК України у виді двох років обмеження волі.

Відповідно до ст.70, 71 КК України остаточну міру покарання призначити ОСОБА_1 у виді двох років обмеження волі зі штрафом в розмірі 850 гривень.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування основного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю на два роки.

Речовий докази по справі вила, що знаходиться в кімнаті речових доказів Іллінецького РВ ГУМВС України У Вінницькій області повернути ОСОБА_1.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін підписка про невиїзд.

Апеляція на вирок суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти діб після його проголошення, через Іллінецький районний суд.

Головуючий: