Справа № 1-84/11
Провадження №
В И Р О К

іменем України

18.01.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Хрипун С.В.

при секретарі Бесчастній В.В.

за участю прокурора Юркової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Росія, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 та ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

03.09.2010 року приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання ІНФОРМАЦІЯ_6, маючи прямий умисел спрямований на шахрайське заволодіння чужим майном, мобільним телефоном, шляхом зловживання довірою, повідомлення неправдивої інформації та користуючись довірою потерпілої, підійшов до ОСОБА_2 та, реалізовуючи свій злочинний умисел, повідомив останній неправдиву інформацію щодо термінової необхідності зателефонувати, чим ввів її в оману і викликав у неї хибну впевненість в необхідності надання допомоги, після чого попросив скористатись її власним мобільним телефоном марки NOKIA 1100, вартістю 200 гривень. Отримавши від ОСОБА_2 мобільний телефон марки NOKIA 1100, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, з місця вчинення злочину зник, чим заподіяв ОСОБА_2 матеріального збитку на загальну суму 200 гривень.

Крім цього, ОСОБА_1 03.09.2010 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, перебуваючи по місцю свого тимчасового проживання ІНФОРМАЦІЯ_6, маючи прямий умисел на крадіжку чужого майна, у кімнаті, в якій проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та власника, таємно викрав шкатулку білого кольору у вигляді єнота вартістю 10 гривень, в середині якої знаходилась пара золотих сережок вагою 2,2 г. 585 проби вартістю 550 гривень. Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_1, зайшовши до веранди будинку, скористався відсутністю поруч сторонніх осіб та власника взув, та таким чином викрав, пару шкіряних туфель 42 розміру марки «Ерот» вартістю 200 гривень, чим спричинив ОСОБА_4 матеріально збитку на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_1, 17.09.2010 року о 23 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного спяніння в будинку ОСОБА_5 по вул. Дачна, 30 в с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області, де побачив, як ОСОБА_5 у своїй кімнаті заховав до шафи грошові кошти у сумі 3000 гривень та поряд з телевізором залишив мобільний телефон марки NOKIA 2700 вартістю 300 гривень. Побачивши грошові кошти та мобільний телефон марки NOKIA 2700, у ОСОБА_1 раптово виник злочинний умисел на їх таємне викрадення, реалізовуючи який він, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та дочекавшись коли власника речей засне, взяв їх, та поклав до своєї кишені, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел з місця вчинення злочину зник, чим спричинив ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 3300 гривень.

Допитаний у судовому засіданні підсудний свою вину у предявленому йому обвинуваченні визнав повністю, суду пояснив, що останні 5 років проживає зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 по вул. Дачна, 27 в с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області. Коли він посварився з ОСОБА_6, то з 04.08.2010 року по 03.09.2010 року, винаймав кімнату в будинку по вул. Мира, 10 в с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області. В даному будинку також проживали ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

03.09.2010 року приблизно о 11 годині, до нього підійшла гр. ОСОБА_2 та повідомила, щоб він забирав свої речі та йшов шукав собі нове місце проживання. В той час, він вирішив повернутися до дому, саме у Вінницьку область, Хмільнинський район, с. Чудинівці. Так як грошових коштів на дорогу в нього не було він вирішив заволодіти мобільним телефоном марки «Нокія 1100», який належить гр. ОСОБА_2, та продати його. Після чого, він зайшов до кімнати ОСОБА_2 та під приводом зателефонувати своєму знайомому, попросив у неї мобільний телефон. ОСОБА_2 дала телефон, він поклав його до своєї кишені та пішов до своєї кімнати. В себе в кімнаті він швидко зібрав свої речі, та розуміючи те, що грошей за продаж мобільного телефону на дорогу йому не вистачить, тому вирішив піти до кімнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4, щоб викрасти речі, які б можна було продати. Зайшовши до кімнати останніх, на столі він побачив білого кольору шкатулку у вигляді єнота в середині якої знаходились пара золотих сережок. Шкатулку з сережками він поклав до своєї кишені та, забравши свої речі, пішов до виходу з будинку. Перебуваючи у веранді будинку, побачив належні гр. ОСОБА_4 шкіряні туфлі 42 розміру, які взув, та з викраденим на маршрутному таксі поїхав на залізничний вокзал м. Києва. Перебуваючи в м. Києві, неподалік центрального залізничного вокзалу, він продав раніше незнайомому хлопцю золоті сережки ОСОБА_3 та мобільний телефон марки ОСОБА_2 за 400 гривень, саме за мобільний телефон незнайомець надав 150 гривень. За отримані гроші придбав квиток та того ж дня поїхав на до дому.

Побувши вдома два тижні, вирішив повернутися в с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області, щоб помиритися з ОСОБА_6

15.09.2010 року з викраденими у гр. ОСОБА_4 шкіряними туфлями, він повернувся жити до ОСОБА_6

17.09.2010 року приблизно о 21 годині він знаходився вдома коли йому зателефонував ОСОБА_5 Вони домовились піти до магазину та придбати алкогольні напої. Зустрівшись на вулиці вони пішли до продовольчого магазину, який розташований в с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської, де купили пляшку горілки та продукти харчування. Після цього приблизно о 22 годині прийшли додому до ОСОБА_5 по вул. Дачна, 30 в с. Малютянка, де випили пляшку горілки. Під час розпивання горілки, він сказав ОСОБА_5, що посварився зі своєю співмешканкою та попросився на ночівлю, на що останній погодився. Приблизно о 23 годині 30 хвили, вони пішли до кімнати ОСОБА_5, де останній на підлозі, поряд з ліжком, постелив йому матрац і дав постіль. Після цього він побачив, як ОСОБА_5, до шафи поклав грошові кошти, а поряд з телевізором залишив свій мобільний телефон марки «Нокія» 2700», і ліг спочивати на ліжко. В цей час він також ліг спочивати на підлозі. Дочекавшись коли ОСОБА_5 засне, він із шафи забрав грошові кошти у сумі 3000 гривень, поруч з телевізором забрав мобільний телефон марки «Нокія 27 00». Далі з викраденим він вийшов із будинку та пішов до залізничної станції «Малютянка», з якої на електричці поїхав у м. Київ. Викрадені грошові кошти у ОСОБА_5 витратив на власні потреби, а викрадений мобільний телефон марки «Нокія2700» десь загубив чи може хтось викрав в м. Києві.

У вчиненому щиро розкаюється, просить призначити йому покарання не повязане з позбавленням волі. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 визнає у повному обсязі, зобовязується відшкодувати завдану матеріальну шкоду.

Крім повного визнання підсудним своєї вини, його винність у вчиненні шахрайства та крадіжок підтверджується іншими доказами, дослідженими в процесі судового слідства.

Так, потерпіла ОСОБА_2, яка в судове засідання не зявилася з причин, визнаних судом поважними, на досудовому слідстві дала показання, які були оголошені у судовому засіданні (а.с.69-70), що вона на усних договірних умовах здала в оренду дві кімнати будинку: одну ОСОБА_4 та ОСОБА_3, іншу ОСОБА_1 Останній проживав у будинку на протязі одного місяці.

03.09.2010 року приблизно о 14 годині вона знаходилась у своїй кімнаті, де відпочивала, в цей час до кімнати зайшов ОСОБА_1 та попросив у неї мобільний телефон, щоб зателефонувати своєму знайомому. Так як, вона час від часу ОСОБА_1 давала телефон для користування, довіряла йому, на його прохання відповіла взаємністю та дала свій мобільний телефон. Після чого, ОСОБА_1, вийшов з її кімнати. Приблизно через одну годину, щоб забрати свій телефон, вона зайшла до кімнати, в якій проживав ОСОБА_1, де побачила, що останнього та його речей не має. Цього ж дня, приблизно о 19 годині до будинку прийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що ОСОБА_1 забрав її мобільний телефон.

Потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснила суду, що вони з ОСОБА_7 знімають кімнату у ОСОБА_2 в будинку по вул. Миру,10 в с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області, де також проживав ОСОБА_1

03.09.2010 року приблизно о 19 годині вони повернулися додому з роботи. Зайшовши до будинку, до них підійшла ОСОБА_2 і сказала, що ОСОБА_1 забрав у неї мобільний телефон і не повернув. Почувши це, вони вирішили перевірити свої речі. Під час огляду, в кімнаті, в якій вони проживають, потерпіла ОСОБА_8 виявила відсутність шкатулки у вигляді єнота білого кольору в середині якої знаходились золоті сережки вагою 2,2г. 585 проби вартістю 550 гривень. Потерпілий ОСОБА_4 виявив відсутність пари шкіряних туфель 42 розміру.

Потерпілий ОСОБА_4 просить призначити підсудному покарання не повязане з позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_8 просить стягнути з підсудного на її користь 560 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди та призначити ОСОБА_1 покарання не повязане з позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що 17.09.2010 року приблизно о 21 годині він зателефонував ОСОБА_1 та вони домовились піти до магазину, купити алкогольні напої. Зустрівшись, вони спочатку пішли до продовольчого магазину, який розташований в с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області, де придбали пляшку горілки та продукти харчування. Приблизно о 22 годині він разом з ОСОБА_1 прийшов до свого місця проживання, де випили пляшку горілки. Під час розпивання горілки, ОСОБА_1 сказав, що посварився зі своєю співмешканкою та попросився на ночівлю, на що він погодився. Приблизно о 23 годині 30 хвили, він разом із ОСОБА_1Д, пішов до своєї кімнати, де на підлозі, поряд з ліжком, він ОСОБА_1 застелив матрац і дав постіль. Після чого до шафи, поклав грошові кошти в розмірі 3000 гривень, а поряд з телевізором залишив свій мобільний телефон марки «Нокія» 2700 і ліг відпочивати, в цей час ОСОБА_1Д ліг відпочивати на матраці.

Прокинувшись наступного дня приблизно о 10 годині, він побачив, що ОСОБА_1 в будинку вже не було. Оглянувши кімнату, виявив, що не має вище вказаного мобільного телефону, після чого подивився до шафи і побачив, що зникли гроші в розмірі 3000 гривень.

Просить призначити підсудному покарання не повязане з позбавленням волі.

Винність підсудного у вчиненні шахрайства та крадіжки підтверджують докази, досліджені у судовому засіданні, а саме:

- заява потерпілої ОСОБА_2 від 27.09.2010 року, в якій вона просить прийняти міри до чоловіка на імя ОСОБА_1 , який на початку вересня 2010 року взяв у неї мобільний телефон і не повернув (а.с. 5);

- протокол огляду місця події, обєктом якого є будинок № 10 по вул. Миру в с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області (а.с.6-7);

- заява потерпілої ОСОБА_3 від 25.09.2010 року, в якій вона просить прийняти міри до ОСОБА_9 , який 03.09.2010 року викрав у неї шкатулку білого кольору у вигляді єнота в якій знаходились золоті сережки у формі шару вагою 2.2 г. та шкіряні туфлі чорного кольору 42 розміру, які належать її чоловіку (а.с. 16);

- протокол огляду місця події від 27.09.2010 року, обєктом огляду є приміщення житлового будинку по вул. Миру,10 в с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 18-19);

- явка з повинною ОСОБА_1, відповідно до якої останній зізнається у викраденні 03.09.2010 року мобільного телефону потерпілої ОСОБА_10, шкатулки та золотих сережок потерпілої ОСОБА_3, туфлі ОСОБА_4 з будинку по вул. Миру,10 в с. Малютянка (а.с.22);

- бірка на золоті сережки вагою 2.2 г. (а.с.24);

- довідка про те, що вартість шкіряних чоловічих туфель 42 розміру 2010 року станом на 03.09.2010 року становить 200 грн. (а.с.25);

- довідка про те, що вартість шкатулки білого кольору у вигляді єнота (для зберігання ювелірних виробів), яка була у використанні станом на 03.09.2010 року становить 10 грн. (а.с.26);

- заява потерпілого ОСОБА_5 від 25.09.2010 року, в якій він просить прийняти міри до ОСОБА_9, який 18.09.2010 року викрав у нього мобільний телефон марки «Нокіа 2700» та шкіряний гаманець у якому знаходились грошові кошти у сумі 3000 грн. (а.с. 32);

- протокол огляду місця події від 25.09.2010 року, обєктом огляду є приміщення кімнати житлового будинку по вул. Дачна,30 в с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 33);

- гарантійний талон на мобільний телефон марки «Нокіа 2700» (а.с.35);

- явка з повинною ОСОБА_1, відповідно до якої останній зізнається у викраденні 18.09.2010 року мобільного телефону та грошових коштів у сумі 3000 грн. у потерпілого ОСОБА_5 з кімнати будинку по вул. Дачна,30 в с. Малютянка (а.с.36);

- довідка про те, що вартість мобільного телефону марки «Нокіа 2700», який був у використанні станом на 03.09.2010 року становить 300 грн. (а.с.38).

Суд визнає, що підсудний, потерпілі давали суду правдиві показання суду, які відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються з іншими доказами по справі.

Таким чином, аналіз досліджених та оцінених доказів свідчить про те, що вина підсудного у вчиненні шахрайства та крадіжки доказана повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужими майном шляхом обману (шахрайство); за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному, суд бере до уваги, що вчинений злочин відноситься до злочинів невеликої та середньої тяжкості, ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставиною, що помякшує покарання підсудного, суд визнає щире каяття, обставин, що обтяжують покарання підсудного, не встановлено та призначає покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.190 КК України та у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Однак, приймаючи до уваги, що виправлення підсудного можливе без відбування покарання, враховуючи його щире каяття, позитивні характеристики, відсутність судимостей, а також те, що потерпілі не наполягають на позбавленні волі підсудного, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробування згідно ст.75 КК України.

Заявлений потерпілою ОСОБА_8 цивільний позов в порядку ст.28 КПК України підлягає до повного задоволення в сумі 560 грн., оскільки судом встановлено, що неправомірними діями підсудного потерпілій була заподіяна матеріальна шкода на вказану суму.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 81 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.323-324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190 та ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання:

· за ч.1 ст.190 КК України у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

· за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_1 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_1 обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 560 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Речові докази по справі :

· пару шкіряних туфель 42 розміру марки «Ерот», які знаходяться в камері схову речових доказів Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, повернути потерпілому ОСОБА_4 (а.с.66).

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з часу його проголошення.

Суддя : С.В.Хрипун