Провадження № 1кс/642/921/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 люте 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прудяне Харківської області, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

встановив:
09.11.2014 р. приблизно о 13.00 год. ОСОБА_6 зі своїм знайомим ОСОБА_7 зустрівся з потерпілим ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 в ході розмови ОСОБА_8 з ОСОБА_7 у ОСОБА_6 виник намір, направлений на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_8 , який він тримав при собі. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 , попрохав у ОСОБА_8 мобільний телефон для здійснення дзвінка приятелю, так як на його телефоні закінчились гроші. ОСОБА_8 повіривши ОСОБА_6 , погодився і передав йому свій мобільний телефон марки «Нокія 101», вартістю згідно товарознавчої експертизи № 4058 від 18.12.2014 р. 153 грн. Після цього, ОСОБА_6 одразу пішов з місця зустрічі у ломбард ПТ «Ломбард Скарбниця» розташованого за адресою: м. Харків вул. Потавський Шлях, 60 і заповнивши квитанцію на своє ім`я здав під заставу мобільний телефон марки «Нокіа101». Після чого, отримані кошти в розмірі 150 грн., обернув на свою користь.

Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України .

Обвинувачений ОСОБА_6 без примусу та тиску в повному обсязі беззаперечно визнав свою винуватість в інкримінованому його кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 190 КК України, щиро розкаявся.

В судовому засіданні 04.02.2015р. обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_8 і його законний представник ОСОБА_5 діючи добровільно, без застосування насильства та примусу, погроз уклали угоду про примирення.

Відповідно до змісту угоди, в ході розслідування кримінального провадження підозрюваний та потерпілий дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 190 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_6 у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 190 КК України, який є злочином невеликої тяжкості.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, а також вимогам ч.1 ст. 190 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Вивчивши документи кримінального провадження та опитавши сторони угоди, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання судом угоди про примирення.

Судом з`ясовано, що обвинуваченій ОСОБА_6 цілком зрозумілі його права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, дані наслідки йому зрозумілі.

Потерпілий ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_5 також розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, про що зазначено в угоді.

Після наданих роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди про примирення. Потерпілий та його представник також подали відповідну письмову заяву, що вони не заперечують проти затвердження угоди про примирення.

Прокурор також просив затвердити угоду про примирення.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди під час судового засідання суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_8 і його законним представником ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання за ч.1 ст. 190 КК України у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 474, 475 КПК України, суд,-

засудив:
Затвердити угоду про примирення від 04 лютого 2015 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_8 та його законним представником ОСОБА_5 .

Визнати винним та обрати узгоджене сторонами покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Головуючий: