Справа
№1-35/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
квітня 2007 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мацедонської
В.Е.,

при секретарі Лаврик
І.В.,

за участю прокурора Бистрика
О.М.,

захисників ОСОБА_32.,
ОСОБА_25.,

захисника
з числа близьких родичів ОСОБА_33.,

законних
представників підсудних ОСОБА_24.,
ОСОБА_23.,

представника потерпілого ОСОБА_34.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в залі суду
в м.Києві кримінальну
справу за

обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця
с.Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, українця,
громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працює, проживає за
адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого 19.08.2005 р. Києво-Святошинським районним
судом Київської області за ст.ст.185 ч.3, 185 ч.2, 70 КК України до трьох років
одного місяця позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнений
від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки,

у
вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.187 ч.2, 304 КК України,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження, уродженця
с.Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, українця,
громадянина України, освіта середня, не одруженого, працює токарем III
розряду Товариства з обмеженою відповідальністю "Босна Ел Джі",
проживає за адресою: АДРЕСА_2, раніше не судимого,

у
вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.187 ч.2, 304 КК України,

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3року народження, уродженця м.Києва, росіянина, громадянина України,
освіта неповна середня, учня 11-го класу Боярської вечірньої загальноосвітньої
школи ІІ-ІП ступенів, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_3, раніше судимого
19.08.2005 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст.ст.185
ч.З, 186 ч.2, 69, 70 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі,
на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком два роки,

у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4року народження, уродженця
с.Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, українця,
громадянина України, освіта неповна середня, учня 10-го класу Боярської
вечірньої загальноосвітньої школи ІІ-ІП ступенів, не працює, проживає за
адресою: АДРЕСА_4, раніше не судимого,

у
вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.187 ч.2, 357 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.05.2006 р. близько 23.00 годин ОСОБА_2за попередньою
змовою та разом з ОСОБА_4та ОСОБА_3, за пропозицією останнього, перебуваючи в
лісосмузі поблизу залізничної станції "Тарасівка" в с.Тарасівка
Києво-Святошинського району Київської області, з метою відкритого заволодіння
чужим майном, вчинили напад на ОСОБА_5. та ОСОБА_6., застосовуючи до останніх
фізичне насильство, яке виразилось в тому, що ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4.
підійшли до ОСОБА_5. та ОСОБА_6., де ОСОБА_2. за допомогою фізичної сили рук
штовхнув ОСОБА_5. у спину, від чого той не втримався на ногах та впав на землю,
після чого ОСОБА_2. підійшов до ОСОБА_6. та почав тримати останнього за одяг
для того, щоб останній не чинив опір. В цей час ОСОБА_4., підійшовши до
ОСОБА_5., за допомогою дерев'яної палиці, знайденої ним у лісосмузі, наніс

2

ОСОБА_5.
декілька ударів по лівій нозі. Потім до ОСОБА_5. підійшов ОСОБА_3., який за допомогою
дерев'яної палиці, знайденої ним у лісосмузі, наніс ОСОБА_5. декілька ударів в
область голови та декілька ударів в область тулуба, внаслідок чого ОСОБА_5.
були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді інфікованих ран у тім'яній області
голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою
короткочасний розлад здоров'я. Після чого ОСОБА_3.
відкрито заволодів майном ОСОБА_5.: мобільним телефоном "Нокіа-2600"
вартістю 400,00 грн. з картою оператора мобільного зв'язку "Київстар"
вартістю 50,00 грн., який лежав в боковій кишені куртки, ОСОБА_4. відкрито
заволодів портмоне, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2 200,00 грн. та
документи, які належали ОСОБА_5., а саме: посвідчення громадянина, який
постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого
радіоекологічного контролю (категорія 4) серія НОМЕР_1на ім'я ОСОБА_5.,
посвідчення водія НОМЕР_2на ім'я ОСОБА_5., медичне посвідчення водія,№ НОМЕР_3
на ім'я ОСОБА_5., свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
№ НОМЕР_3на ім'я ОСОБА_5., талон до посвідчення водія НОМЕР_4на ім'я ОСОБА_5.,
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Мерседес-бенц», державний
номерний знак НОМЕР_5, на ім'я ОСОБА_5., що належали ОСОБА_5. та знаходились у
боковій кишені куртки, ОСОБА_2. за допомогою фізичної сили рук, утримуючи
ОСОБА_6., відкрито заволодів майном ОСОБА_6., а саме мобільним телефоном
"Нокіа-3020" вартістю 850,00 грн. з картою оператора мобільного
зв'язку "Київстар" вартістю 50,00 грн. та грошовими коштами в сумі
190,00 грн., що знаходилось в кишені піджака ОСОБА_6., чим заподіяли
потерпілому ОСОБА_5. матеріальну шкоду на суму 2 650,00 грн. та потерпілому
ОСОБА_6. матеріальну шкоду на суму 1 090,00 грн.

Крім того,
органами досудового слідства ОСОБА_1обвинувачується в тому, що 13.05.2006 р.
близько 23.00 годин він за попередньою змовою та разом з ОСОБА_2., ОСОБА_4. та
ОСОБА_3., за пропозицією останнього, перебуваючи в лісосмузі поблизу
залізничної станції "Тарасівка" в с.Тарасівка Києво-Святошинського
району Київської області, з метою відкритого заволодіння чужим майном, вчинили
напад на ОСОБА_5. та ОСОБА_6., застосовуючи до останніх фізичне насильство, яке
виразилось в тому, що ОСОБА_1залишився спостерігати за навколишньою обстановкою
для того, щоб у разі небезпеки попередити інших, а ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4.
підійшли до ОСОБА_5. та ОСОБА_6., де ОСОБА_2. за допомогою фізичної сили рук
штовхнув ОСОБА_5. у спину, від чого той не втримався на ногах та впав на землю,
після чого ОСОБА_2. підійшов до ОСОБА_6. та почав тримати останнього за одяг
для того, щоб останній не чинив опір. В цей час ОСОБА_4., підійшовши до
ОСОБА_5., за допомогою дерев'яної палиці, знайденої ним у лісосмузі, наніс
ОСОБА_5. декілька ударів по лівій нозі. Потім до ОСОБА_5. підійшов ОСОБА_3., який
за допомогою дерев'яної палиці, знайденої ним у лісосмузі, наніс ОСОБА_5.
декілька ударів в область голови та декілька ударів в область тулуба, внаслідок
чого ОСОБА_5. були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді інфікованих ран у
тім'яній області голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які
потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. Після чого ОСОБА_3. відкрито
заволодів майном ОСОБА_5.: мобільним телефоном "Нокіа-2600" вартістю
400,00 грн. з картою оператора мобільного зв'язку "Київстар" вартістю
50,00 грн., який лежав в боковій кишені куртки, ОСОБА_4. відкрито заволодів
портмоне з грошовими коштами в сумі 2 200,00 грн., що належали ОСОБА_5. та
знаходились у боковій кишені куртки, ОСОБА_2. за допомогою фізичної сили рук,
утримуючи ОСОБА_6., відкрито заволодів майном ОСОБА_6., а саме мобільним
телефоном "Нокіа-3020" вартістю 850,00 грн. з картою оператора
мобільного зв'язку "Київстар" вартістю 50,00 грн. та грошовими
коштами в сумі 190,00 грн., які знаходились в кишені піджака, чим заподіяли
потерпілому ОСОБА_5. матеріальну шкоду на суму 2 650,00 грн. та потерпілому
ОСОБА_6. матеріальну шкоду на суму 1 090,00 грн.

Також ОСОБА_1та ОСОБА_2. обвинувачуються в тому, що
достовірно знаючи про те, що ОСОБА_3. та ОСОБА_4. являються неповнолітніми та
маючи на них згубний вплив, бажаючи заподіяти шкоду їх духовно-моральному
благополуччю, бажаючи створити резерв для злочинності неповнолітніх та
дорослих, своїми діями та поведінкою викликати у них намір вчинити злочин,
психічний вплив на неповнолітніх ОСОБА_3. та ОСОБА_4. був настільки великим, що
13.05.2006 р. близько 23.00 години ОСОБА_3. сам запропонував вищевказаним
особам скоїти розбійний напад. Таким чином, ОСОБА_1та ОСОБА_2., маючи
психологічний вплив на неповнолітніх ОСОБА_3. та ОСОБА_4., схилили останніх до
скоєння злочину, а саме: 13.05.2006 р. близько 23.00 годин ОСОБА_1за
попередньою змовою та разом з ОСОБА_2., ОСОБА_4. та ОСОБА_3., за пропозицією
останнього, перебуваючи в лісосмузі поблизу залізничної станції
"Тарасівка" в с.Тарасівка Києво-Святошинського району Київської
області, з метою відкритого заволодіння чужим майном, вчинили напад на ОСОБА_5.
та ОСОБА_6., застосовуючи до останніх фізичне насильство, яке виразилось в
тому, що ОСОБА_1залишився спостерігати за навколишньою обстановкою для того,
щоб у разі небезпеки попередити інших, а ОСОБА_2.,

3

ОСОБА_3, ОСОБА_4. підійшли до
ОСОБА_5. та ОСОБА_6., де ОСОБА_2.
за допомогою фізичної сили рук штовхнув ОСОБА_5. у спину, від чого той не
втримався на ногах та впав на землю, після чого ОСОБА_2. підійшов до ОСОБА_6.
та почав тримати останнього за одяг для того, щоб останній не чинив опір. В цей
час ОСОБА_4., підійшовши до ОСОБА_5., за допомогою дерев'яної палиці, знайденої
ним у лісосмузі, наніс ОСОБА_5. декілька ударів по лівій нозі. Потім до
ОСОБА_5. підійшов ОСОБА_3., який за допомогою дерев'яної палиці, знайденої ним
у лісосмузі, наніс ОСОБА_5. декілька ударів в область голови та декілька ударів
в область тулуба, внаслідок чого ОСОБА_5. були заподіяні тілесні ушкодження у
вигляді інфікованих ран у тім'яній області голови, які відносяться до легких
тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. Після
чого ОСОБА_3.
відкрито заволодів майном ОСОБА_5.: мобільним телефоном "Нокіа-2600"
вартістю' 400,00 грн. з картою оператора мобільного зв'язку
"Київстар" вартістю 50,00 грн., який лежав в боковій кишені куртки,
ОСОБА_4. відкрито заволодів портмоне з грошовими коштами в сумі 2 200,00 грн.,
що належали ОСОБА_5. та знаходились у боковій кишені куртки, ОСОБА_2. за допомогою
фізичної сили рук, утримуючи ОСОБА_6., відкрито заволодів майном ОСОБА_6., а
саме мобільним телефоном "Нокіа-3020" вартістю 850,00 грн. з картою
оператора мобільного зв'язку "Київстар" вартістю 50,00 грн. та
грошовими коштами в сумі 190,00 грн., які знаходились в кишені піджака, чим
заподіяли потерпілому ОСОБА_5. матеріальну шкоду на суму 2 650,00 грн. та
потерпілому ОСОБА_6. матеріальну шкоду на суму 1 090,00 грн.

Також ОСОБА_4.
обвинувачується в тому, що 13.05.2006 р. близько 23.00 години ОСОБА_4.,
перебуваючи в лісосмузі поблизу залізничної станції "Тарасівка" в
с.Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, незаконно заволодів
важливими документами, які належали ОСОБА_5., а саме: посвідченням громадянина,
який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого
радіоекологічного контролю (категорія 4) серія НОМЕР_1на ім'я ОСОБА_5.,
технічним паспортом на автомобіль "Мерседес-бенц", серії НОМЕР_6,
виданого на ім'я ОСОБА_5., медичним посвідченням водія серії НОМЕР_7, виданим
на ім'я ОСОБА_5., свідоцтвом про загальнообов"язкове страхування №
НОМЕР_3, на ім'я ОСОБА_5., посвідченням водія НОМЕР_2на ім'я ОСОБА_5., талоном
до посвідчення водія № НОМЕР_8, виданим на ім'я ОСОБА_5.

Підсудний
ОСОБА_1в судовому засіданні свою вину не визнав, суду пояснив, що 13.05.2006 р.
ввечері до нього додому прийшли ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_2. Близько 22.00
години він разом з ОСОБА_2., ОСОБА_4. та ОСОБА_3. пішли на вул.Молодіжна в
м.Боярка до дівчат, але оскільки не застали їх вдома вирішили повернутися. Коли
вони підійшли до переїзду залізничної станції «Тарасівка», то ОСОБА_2. зустрів
свого знайомого, з яким розмовляв близько 10 хвилин. В цей час він попрощався з
усіма та пішов додому. Цієї ж ночі з 13.05.2006 р. на 14.05.2006 р. до нього
додому прийшли ОСОБА_2., ОСОБА_4. та ОСОБА_3., які розповіли йому, що в
лісосмузі с.Тарасівка вони скоїли розбійний напад на двох чоловіків, в яких
викрали грошові кошти, мобільний телефон та документи. Грошові кошти в його
присутності вони втрьох між собою і розподілили. Після чого ОСОБА_2. та
ОСОБА_4. пішли по домах, а ОСОБА_3.
залишився у нього ночувати. Підсудний ОСОБА_1суду
пояснив, що в перших своїх показаннях, в яких він визнавав себе винним, він
себе оговорив, оскільки злякався, що на нього можуть тиснути, а працівники
міліції скористались його психологічним станом. В подальшому він вирішив казати
правду, що не приймав участі в розбійному нападі, покази під час допитів та
відтворення обстановки та обставин події він давав добровільно, оскільки про
обставини подій знав зі слів ОСОБА_3., ОСОБА_2. та ОСОБА_4., просить суд
винести відносно нього виправдовувальний вирок.

Підсудний ОСОБА_2 свою вину визнав повністю, суду
пояснив, що 13.05.2006 р. близько 21.00 години він прийшов додому до ОСОБА_1.,
де вже знаходились ОСОБА_4., ОСОБА_3.
Близько 22.00 години він разом з ОСОБА_1., ОСОБА_4. та ОСОБА_3. пішли на
вул.Молодіжна в м.Боярка до дівчат, але оскільки не застали їх вдома вирішили
повернутися. Коли вони підійшли до переїзду залізничної станції «Тарасівка», то
він зустрів свого знайомого ОСОБА_7., з яким розмовляв близько 10 хвилин. В цей
час ОСОБА_1запитав
у ОСОБА_3., чи
піде він додому, і коли останній відмовився, то ОСОБА_1попрощався з усіма та пішов додому. Після ОСОБА_1. через
декілька хвилин пішов і ОСОБА_7 Близько 23.00 годин в лісосмузі поблизу
залізничної станції с.Тарасівка вони почули крики двох чоловіків, які вийшли з
кафе та перебували в стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_3. запропонував
скористатись нетверезим станом цих чоловіків та пограбувати їх, на що він та
ОСОБА_4. погодились. Підходячи до чоловіків, він та ОСОБА_3. підняли з землі
дерев'яні палиці, але потім він цю палицю викинув. Він підійшов до ОСОБА_5. та
штовхнув рукою в спину, від чого останній впав на землю, в цей час до нього
підбіг ОСОБА_3. та почав наносити удари дерев'яною палицею по тулубу та голові
ОСОБА_5., а ОСОБА_4. стояв поряд зі ОСОБА_3.

4

та чоловіком,
якому останній наносив удари. З бокової кишені куртки ОСОБА_5. ОСОБА_4.
витягнув портмоне, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2 000,00 грн. та
документи, а
ОСОБА_3. мобільний телефон «Нокіа-2600». ОСОБА_2. підійшов до
ОСОБА_6., який спіткнувся та впав на землю, нахилився над ним та почав тримати
за плечі та голову, щоб він не піднімався. Він в той час, поки ОСОБА_3. наносив удари ОСОБА_5., забрав у ОСОБА_6. мобільний телефон «Нокіа-3020».
Першим від чоловіків побіг ОСОБА_3., після нього ОСОБА_4., який крикнув
ОСОБА_2., щоб він тікав. Він також побіг за ОСОБА_3. та ОСОБА_4., через
декілька хвилин на відстані від того місця, де вони пограбували чоловіків, він
побачив ОСОБА_3. та ОСОБА_4. ОСОБА_3. показав мобільний телефон «Нокіа-2600»,
який він забрав у чоловіка, якому наносив удари палицею, ОСОБА_4. показав
портмоне, в якому знаходились документи та грошові кошти, які він забрав у чоловіка,
якому ОСОБА_3. наносив удари. Після чого ОСОБА_3. запропонував всім разом піти до будинку ОСОБА_1., на що всі погодились. В
будинку вони розповіли ОСОБА_1. про те, що скоїли розбійний напад на двох
чоловіків. В присутності ОСОБА_1. вони втрьох розподілили між собою гроші, які
виявили в портмоне, в сумі 1 950,00 грн. на трьох по 650,00 грн. кожному,
мобільний телефон «Нокіа-2600» залишився у ОСОБА_3., а мобільний телефон
«Нокіа-3020», який він забрав у ОСОБА_6., він нікому не показував, пояснивши, що
у чоловіка, якого він тримав, нічого при собі не було. Після чого він разом з
ОСОБА_4. пішли додому, а ОСОБА_3. залишився ночувати у ОСОБА_1. Наступного дня,
14.05.2006 p., близько 11.00 годин
він прийшов додому до ОСОБА_1., де застав разом з ОСОБА_1. також і ОСОБА_3.,
крім того, в будинку була мати ОСОБА_1. - ОСОБА_9. Через декілька днів він взяв
мобільний телефон «Нокіа-2600», яким ОСОБА_3. заволодів під час розбійного
нападу на ОСОБА_5., віддавши йому 50,00 грн, та продав телефон ОСОБА_8. за
150,00 грн. Мобільний телефон «Нокіа-3020» він через деякий час реалізував на
радіоринку в м.Києві за 180,00 грн., а гроші витратив на власні потреби.
Документи, які у ОСОБА_5. викрав ОСОБА_4., він забрав до себе додому, оскільки
побачив, що це його сусід, та сподівався найближчим часом підкинути йому
документи, і зберігав їх на даху своего будинку. Але не встиг підкинути
документи ОСОБА_5., і 17.07.2006 р. документи були вилучені працівниками
міліції. Підсудний ОСОБА_2. у скоєному щиро кається, повністю визнав цивільні
позови потерпілих ОСОБА_5. та ОСОБА_6., пояснює, що має постійну роботу токаря
в ТОВ "Босна Ел Джі" і повністю відшкодує заподіяну шкоду,
погоджується з вартістю та сумою викраденого майна, просить суд суворо його не
карати та надати можливість виправитись без ізоляції від суспільства.

Підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину не визнав, суду пояснив, що працює у
виробничому кооперативі «Теплоремонт» і з 02.05.2006 р. по 15.05.2006 р.
перебував у відрядженні в м.Володимир-Волинський, де працював разом з ОСОБА_10. на ВАТ «Володимир-Волинський цукровий завод». Підсудний ОСОБА_3. пояснив,
що вважає, що інші підсудні ОСОБА_2., ОСОБА_4. та ОСОБА_1його оговорюють, але
йому невідомо з яких причин. Про скоєний 13.05.2006 р. розбійний напад йому
стало відомо від працівників міліції, а тому просить суд виправдати його,
оскільки він не вчиняв злочину.

Підсудний ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, суду
пояснив, що 13.05.2006 р. близько 20.00 години він прийшов додому до ОСОБА_1.,
де вже знаходився ОСОБА_3. і через деякий час прийшов ОСОБА_2. Близько 22.00 години він разом з
ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3. пішли на вул.Молодіжна в м.Боярка до дівчат, але
оскільки не застали їх вдома вирішили повернутися. Коли вони підійшли до
переїзду залізничної станції «Тарасівка», то ОСОБА_2. зустрів свого товариша, з
яким почав розмовляти. В цей час ОСОБА_1попрощався з усіма та пішов додому. Після ОСОБА_1. через декілька хвилин
пішов і товариш ОСОБА_2. Близько 23.00 годин в лісосмузі поблизу залізничної
станції с.Тарасівка вони почули крики двох чоловіків, які вийшли з кафе та
перебували в стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_3. запропонував скористатись нетверезим станом цих чоловіків та пограбувати
їх, на що він та ОСОБА_2. погодились. Підходячи до чоловіків, ОСОБА_2. штовхнув
рукою в спину ОСОБА_5., від чого останній впав на землю. Він та ОСОБА_3.
підняли з землі дерев'яні палиці, і він наніс декілька ударів дерев'яною
палицею по лівій нозі ОСОБА_5., після чого викинув палицю. В цей час ОСОБА_3.
почав наносити удари дерев'яною палицею по верхній частині тулуба ОСОБА_5. Коли
він почув тріскіт від того, що палиця переламалася, то побачив, що ОСОБА_3.
викинув переламану палицю, підняв іншу та продовжував наносити удари по
ОСОБА_5., але точно назвати, в які частини тіла, він не може. В цей час ОСОБА_2
підійшов до ОСОБА_6. та почав дивитись по кишенях останнього. Коли він знову
підійшов до ОСОБА_5., то побачив, що останній перебував без свідомості, а
ОСОБА_3. витягнув у останнього мобільний телефон з бокової кишені куртки та
побіг у напрямку школи с.Тарасівка, тоді він з бокової кишені куртки ОСОБА_5.
витягнув портмоне, сподіваючись виявити там гроші. Після чого він разом з
ОСОБА_2. побігли в напрямку школи с.Тарасівка, де наздогнали ОСОБА_3. і разом з
яким пішли до будинку ОСОБА_1. В будинку вони розповіли ОСОБА_1. про те, що
скоїли розбійний напад на двох чоловіків. В

5

присутності
ОСОБА_1. вони втрьох розподілили між собою гроші, які були в портмоне ОСОБА_5.,
в сумі 2 000,00 грн. на трьох по 650,00 грн. кожному, мобільний телефон
«Нокіа-2600» залишився у ОСОБА_3., а
ОСОБА_2. сказав, що у ОСОБА_6. нічого не було. Документи на ім'я ОСОБА_5., які
знаходились в портмоне разом з грошима в сумі 2 000,00 грн., він хотів
викинути, оскільки не мав на меті їх використання та не знав, що в портмоне
знаходяться документи, але документи забрав ОСОБА_2., щоб непомітно
підкинути ОСОБА_5., який був його сусідом. Після чого він разом з ОСОБА_2.
пішли додому, а ОСОБА_3. залишився ночувати у ОСОБА_1. Наступного дня,
14.05.2006 p., він зустрівся з ОСОБА_3. та ОСОБА_2. і останній віддав
ОСОБА_3частину грошей за мобільний телефон «Нокіа-2600», яким ОСОБА_3.
заволодів під час розбійного нападу на ОСОБА_5., щоб ОСОБА_2. міг реалізувати
цей телефон за більшу ціну. Підсудний ОСОБА_4. у скоєному щиро кається,
повністю визнав цивільні позови потерпших ОСОБА_5. та ОСОБА_6., пояснює, що
буде працювати і повністю відшкодує заподіяну шкоду, погоджується з вартістю та
сумою викраденого майна, просить суд суворо його не карати та надати можливість
виправитись без ізоляції від суспільства, посилаючись на те, що він в сім'ї є
єдиною працездатною особою, має хвору матір, яку повинен утримувати.

Крім повного
визнання підсудними ОСОБА_2. та ОСОБА_4. своєї вини в скоєнні злочину, а також
не зважаючи на невизнання підсудним ОСОБА_3. своєї вини в скоєнні злочину, їх
вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

Так, потерпілий
ОСОБА_5суду пояснив, що 13.05.2006 р. біля 23.00 години він разом з ОСОБА_11.
після відпочинку в кафе та вживання спиртних напоїв направлялись через
лісосмугу в с.Тарасівка поблизу залізничної станції "Тарасівка" до
автомобіля, який залишили поблизу загальноосвітньої школи в с.Тарасівка.
Проходячи через лісосмугу поблизу залізничної станції с.Тарасівка, вони з
ОСОБА_11. розмовляли, коли він раптово отримав удар по голові ззаду і він
втратив свідомість. Хто саме наносив йому удар і чим, він не бачив. Через
деякий час, коли він прийшов до тями, біля нього знаходився незнайомий чоловік,
який намагався йому допомогти. Коли він сказав, що з ним був ОСОБА_11., то
жінка, яка була з невідомим чоловіком, пішла його шукати та через деякий час
привела. В цей час він виявив, що після нанесення йому удару у нього зникли
мобільний телефон "Нокіа-2600" з сім-картою "Київстар", а
також портмоне, в якому знаходились грошові кошти в сумі

2
200,00 грн., а також особисті документи на його ім'я:
водійське посвідчення, посвідчення громадянина, який постійно проживає або
постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю
(категорія 4), технічний паспорт на автомобіль "Мерседес-бенц",
посвідчення про загальнообов'язкове страхування, медичне посвідчення водія.
Невідомий чоловік, який знайшов його та ОСОБА_6., відвів їх до знайомих
ОСОБА_12. в с.Тарасівка, де їм надали першу медичну допомогу та викликали
працівників міліції. Потерпілий ОСОБА_5. просить суд стягнути з підсудних на
його користь 14 104,53 грн., в тому числі 2 250,00 грн. у відшкодування
матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок злочину, 1 854,53 грн. збитків,
пов'язаних з відновленням документів, та 10 000,00 грн. моральної шкоди, яку
він поніс внаслідок неможливості використання відпустки через знаходження на
лікарняному від отриманих тілесних ушкоджень, відчуття запаморочення та болю,
що стало наслідком нанесених ударів в область голови, порушення нормального
життєвого ритму та стосунків

3
оточуючими під час лікування, стресу, порушенням спокою,
відчуттям незахищеності та розчарування в людях, погіршенням умов
життєдіяльності, пов'язаних з втратою грошових коштів та особистих документів
на його ім'я, необхідністю поновлювати викрадені документи. Крім того,
потерпілий ОСОБА_5. не наполягає на позбавленні волі підсудних ОСОБА_2. та
ОСОБА_4., з огляду на визнання ними своєї вини, зобов'язання відшкодувати
заподіяну шкоду та молодий вік підсудних, а також наполягає на суворому
покаранні, пов'язаному з позбавленням волі, для ОСОБА_3. з огляду на його
лідируючу роль в розбійному нападі та безпосереднє нанесення ударів потерпілому
ОСОБА_5. по голові.

Потерпілий ОСОБА_11, допитаний в судовому засіданні, суду
пояснив, що 13.05.2006 р. біля 23.00 години він разом з ОСОБА_5. після
відпочинку в кафе та вживання спиртних напоїв направлялись через лісосмугу в
с.Тарасівка поблизу залізничної станції "Тарасівка" до автомобіля,
який залишили поблизу школи в с.Тарасівка. Проходячи через лісосмугу
с.Тарасівка, вони з ОСОБА_5. розмовляли, коли до них підскочило декілька
чоловік, яких він не може опізнати, оскільки було темно, дорога не
освітлювалась. Він отримав один удар в обличчя, від якого впав на землю, після
чого отримав один або декілька ударів по нозі. Що в цей момент відбувалось з
ОСОБА_5., він не бачив, оскільки знаходився обличчям до землі та, можливо,
втрачав свідомість. Через деякий час його та ОСОБА_5. підняли невідомі чоловік
з жінкою, які допомогли дійти до знайомих ОСОБА_5., де їм надали першу медичну
допомогу. Наступного дня зранку вони одразу ж звернулись до міліції, він з
приводу отриманих тілесних ушкоджень ніде не лікувався та медичне освідування
не проходив. Після нанесення йому ударів у нього було викрадено з кишені
піджака мобільний телефон "Нокіа-3020" вартістю 850,00 грн. з
сім-картою оператора мобільного зв'язку "Київстар" вартістю 50,00
грн. та грошові кошти в сумі 190,00 грн., а тому просить стягнути з підсудних

6

1 090,00 грн. у відшкодування
матеріальної шкоди, при цьому потерпший ОСОБА_11. вважає, що підсудні
заслуговують на суворе покарання.

Свідок ОСОБА_12
в судовому засіданні пояснила, що в ніч з 13.05.2006 р. на 14.05.2006 р.
близько 03.30 годин до її будинку АДРЕСА_5прийшли ОСОБА_5. та його начальник
ОСОБА_11., яких привів невідомий їй чоловік, оскільки ОСОБА_5. та ОСОБА_11.
перебували в стані алкогольного сп'яніння, у ОСОБА_5. була окровавлена рана на
голові, на обличчі у обох чоловіків була кров, а одяг був брудним. На її
запитання з приводу того, що трапилось, ОСОБА_5. відповів, що на нього з
ОСОБА_11. напали невідомі хлопці, побили їх та забрали гроші, мобільні телефони
та документи. Вона надала ОСОБА_5. та ОСОБА_6. першу медичну допомогу та
викликала працівників міліції.

Свідок ОСОБА_13
в судовому засіданні пояснила, що у її сина ОСОБА_1. є друзі ОСОБА_3., ОСОБА_2. та
ОСОБА_4. Деякий час ОСОБА_3. часто
залишався ночувати у них вдома разом з ОСОБА_1. 13.05.2006 р. близько 20.00
години вона уходила з будинку, оскільки працювала в нічну зміну, а коли
повернулася зранку 14.05.2006 р. близько 10.00 годин, то побачила у себе дома
разом з ОСОБА_1. також і ОСОБА_3.
Будь-яких грошових коштів, мобільних телефонів або документів у свого сина або
в своєму будинку вона не бачила.

Свідок ОСОБА_14
в судовому засіданні пояснила, що вранці 14.05.2006 р. близько 07.30 годин вона
вийшла зі свого будинку АДРЕСА_5на подвір'я та побачила ОСОБА_5., у якого на
голові була марлева пов'язка. Від її свекрухи ОСОБА_12. їй стало відомо, що
13.05.2006 р. у нічний час невідомі особи в лісосмузі с.Тарасівка напали на
ОСОБА_5. та його начальника та заподіяли їм тілесні ушкодження. В цей же день,
14.05.2006 p., коли вона була на роботі у Боярській центральній
районній лікарні, де вона працює медичною сестрою хірургічного відділення,
приїхав ОСОБА_5., і лікар ОСОБА_16. надав йому медичну допомогу, наклав шви на
голову, після чого ОСОБА_5. пішов додому.

Свідок ОСОБА_15
, допитана в судовому засіданні, суду пояснила, що 17.07.2006 р. працівники
Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області з даху будинку №
АДРЕСА_6, де вона проживає разом з сім'єю, вилучили документи на ім'я ОСОБА_5.,
а саме: посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на
території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серія
НОМЕР_1, посвідчення водія НОМЕР_2, медичне посвідчення водія НОМЕР_9,
свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування № НОМЕР_3,
талон до посвідчення водія НОМЕР_8, свідоцтво про реєстрацію транспортного
засобу «Мерседес-бенц», державний номерний знак НОМЕР_5. Після вилучення
вищезазначених документів її син ОСОБА_2. розповідав, що цими документами
заволодів під час розбійного нападу ОСОБА_4., який хотів їх викинути, але її
син ОСОБА_2. забрав ці документи, щоб непомітно повернути власнику, оскільки
ОСОБА_5. являється їхнім сусідом.

Свідок ОСОБА_17
суду пояснила, що 13.05.2006 р. близько 23.00 годин вона разом з чоловіком
ОСОБА_18. перебувала поблизу зупинки маршрутного таксі в с.Тарасівка поблизу
залізничного переїзду, де вони вживали пиво. Поки вони там перебували мимо них
пройшли два невідомі чоловіки, які перебували в стані алкогольного сп'яніння,
та попрямували в напрямку лісосмуги. Через деякий час в тому ж напрямку
попрямувала компанія молодих хлопців близько 6-7 чоловік, але, враховуючи, що
було темно та освітлення було відсутнє, вона не може упізнати цих хлопців.
Приблизно через 10 хвилин вона почула шум зі сторони лісосмуги, її чоловік
ОСОБА_18. хотів піти подивитись, що там відбувається, але вона йому не
дозволила. Через 10-15 хвилин вона з чоловіком ОСОБА_18. пішли додому через
лісосмугу с.Тарасівка та біля доріжки побачили одного з двох чоловіків, яких
вони бачили поблизу переїзду, який лежав на землі. Вони з чоловіком підняли
його з землі, вона підпалила запальничку та побачила, що голова у цього
чоловіка в крові. Коли він сказав, що був не один, вона пішла подивитись та на
невеликій відстані виявила другого чоловіка, який також сидів на землі з
розбитою головою. Ці чоловіки казали у них пропали мобільні телефони, гроші та
документи. Після чого вона з ОСОБА_18. відвели цих чоловіків до шкільного
стадіону с.Тарасівка, де її чоловік залишився, а вона пішла додому.

Свідок ОСОБА_18, допитаний в судовому засіданні, суду
пояснив, що 13.05.2006 р. близько 23.00 годин він разом з дружиною ОСОБА_19.
перебував поблизу зупинки маршрутного таксі в с.Тарасівка поблизу залізничного
переїзду, де вони вживали пиво. Поки вони там перебували, мимо них пройшли два
невідомі чоловіки, які знаходились в стані алкогольного сп'яніння, брутально
лаялися та попрямували в напрямку лісосмуги. Через деякий час в тому ж напрямку
попрямувала компанія молодих хлопців близько 6-7 чоловік, але він нікого з них
не знає. Приблизно через 10 хвилин він почув шум зі сторони лісосмуги та хотів
піти подивитись, що там трапилось, але ОСОБА_19. йому не дозволила. Через 10-15
хвилин він з дружиною пішли додому через лісосмугу с.Тарасівка та біля доріжки
побачили одного з двох чоловіків, яких вони бачили поблизу переїзду, який

7

лежав на землі. Вони
підняли його з землі, дружина підпалила запальничку, і вони побачили, що голова
у нього в крові. Коли він сказав, що був не один, ОСОБА_19. пішла подивитись
іншого чоловіка і через невеличкий проміжок часу повернулась з другим
чоловіком, який також був у крові. Ці чоловіки казали, що у них пропали
мобільні телефони, гроші та документи. Він разом з дружиною ОСОБА_19. відвели
цих чоловіків до шкільного стадіону с.Тарасівка, де дружина їх залишила та
пішла додому, а він довів цих чоловіків до знайомого одного з них на
вул.Шевченка в с.Тарасівка.

Свідок ОСОБА_20
на досудовому слідстві дав показання, які були оголошені в судовому засіданні
на підставі його заяви у відповідності до ст.ст.306, 314 КПК України, що
17.07.2006 р. працівниками Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в
Київській області на даху будинку № АДРЕСА_6, де він проживає, було виявлено та
вилучено документи на ім'я ОСОБА_5., а саме: посвідчення громадянина, який
постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного
контролю (категорія 4) серія НОМЕР_1, посвідчення водія НОМЕР_2, медичне
посвідчення водія № НОМЕР_3, свідоцтво про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № НОМЕР_3, талон до посвідчення водія НОМЕР_8, свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу «Мерседес-бенц», державний номерний знак
НОМЕР_5. Як дані документи опинились на даху будинку, його пасинок ОСОБА_2.
йому не розповідав.

Свідок
ОСОБА_21на досудовому слідстві дав показання, які були оголошені в судовому
засіданні на підставі його заяви у відповідності до ct.ct.3J[)6, 314 КПК України,
що 10.07.2006 р. він прийшов до ОСОБА_2.,
у якого побачив мобільний телефон «Нокіа-2600». Оскільки йому сподобався цей
телефон, він запропонував ОСОБА_2. продати його за 150,00 грн., на що останній
погодився. Він пішов додому, взяв гроші в сумі 150,00 грн. і в цей же день
придбав у ОСОБА_2. мобільний телефон «Нокіа-2600» за 150,00 грн., в якому
сім-карта оператора мобільного зв'язку була відсутня.

Свідок ОСОБА_22 на досудовому
слідстві дав показання, які були оголошені в судовому засіданні на підставі
його заяви у відповідності до ст.ст.306, 314 КПК України, що у нього є знайомі ОСОБА_4., з яким він
навчався в одному класі, та ОСОБА_1.,
з яким дружніх стосунків він не підтримував. Навесні 2006 р. він був
останній раз у будинку ОСОБА_1., але пригадати дату та місяць не може, останній
раз він бачив ОСОБА_1. також навесні 2006 р.

Свідок ОСОБА_7
на досудовому слідстві дав показання, які були оголошені в судовому засіданні
на підставі його заяви у відповідності до ст.ст.306, 314 КПК України, що
13.05.2006 р. близько 23.00 годин біля автобусної зупинки за переїздом
с.Тарасівка він зустрів ОСОБА_2.,
з яким ще було декілька хлопців, з яких йому відомий лише ОСОБА_4., інших
він не знає. Порозмовлявши з ОСОБА_2. декілька хвилин, він пішов додому, а
ОСОБА_2. залишився разом зі своїми друзями, ніхто з яких з ОСОБА_7. не пішов.

Крім повного визнання підсудними ОСОБА_2. та ОСОБА_4.
своєї вини в скоєнні злочину, а також не зважаючи на невизнання підсудним
ОСОБА_3. своєї вини в скоєнні злочину, їх вина підтверджується іншими
дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: заявою потерпілого ОСОБА_5.
від 14.05.2006 р. про відкрите заволодіння 13.05.2006 р. близько 23.00 години
поблизу лісосмуги с.Тарасівка невідомими особами із застосуванням фізичної сили
грошовими коштами в сумі 2 200,00 грн., мобільним телефоном
"Нокіа-2600", а також особистими документами на ім'я ОСОБА_5. (т.1
а.с.З), заявою потерпілого ОСОБА_6. від 14.05.2006 р. про відкрите заволодіння
13.05.2006 р. близько 23.00 години поблизу лісосмуги с.Тарасівка невідомими
особами із застосуванням фізичної сили грошовими коштами в сумі 200,00 грн. та
мобільним телефоном "Нокіа-3020" (т.1 а.с.4), протоколом огляду місця
події від 14.05.2006 р. з фототаблицею до нього, згідно якого оглянуто
залізничну станцію "Тарасівка" в с.Тарасівка, від якої веде ґрунтова
дорога шириною 1,5 м до лісосмуги, яка знаходиться поблизу залізничної станції
"Тарасівка", на відстані 10 м від колії ліворуч лісосмуга
закінчується, є пагорб, який покритий травою, на пагорбі на відстані 0,5 м від
ґрунтової дороги на відстані 10 м від залізничної колії, зі слів ОСОБА_5.,
13.05.2006 р. о 23.00 години він отримав удар по голові, в результаті удару
впав, після чого прийшовши до тями, виявив відсутність грошей, мобільного
телефону та особистих документів, на трав'яному покритті пагорба на відстані
2,5 м від бордюру ґрунтової дороги наявна пляма бурого кольору, схожа на кров,
будь-які сліди боротьби на траві та грунтовому покритті відсутні, далі ґрунтова
дорога проходить по лісосмузі та виходить на асфальтовану дорогу (т.1 а.с.5-9),
протоколом виїмки від 29.07.2006 p., згідно якого
у ОСОБА_6. було проведено виїмку гарантійного талону на мобільний телефон
"Нокіа-3020" (т.1 а.с.71), гарантійним талоном на мобільний телефон
"Нокіа-3020" (т.1 а.с.72), протоколом огляду речових доказів від
29.07.2006 р., у відповідності до якого оглянуто гарантійний талон на мобільний
телефон "Нокіа-3020" (т.1 а.с.73), протоколом відтворення обстановки
та обставин події від 20.09.2006 р. з фототаблицею до нього, в процесі чого
потерпілий ОСОБА_11. детально розповів та показав на місці, як він разом з
ОСОБА_5. 13.05.2006 р. вийшли з приміщення кафе в с.Тарасівка та направились в
напрямку лісосмуги с.Тарасівка, де до них підійшли невідомі йому хлопці, один з
яких наніс йому удар в область

8

обличчя, від якого він впав на землю, а потім йому
наносили удари обутими ногами по лівій нозі та обличчю, від яких він втратив
свідомість, коли він прийшов до тями, то виявив відсутність свого мобільного
телефону "Нокіа-3020" та грошових коштів в сумі 190,00 грн., після
чого до нього підійшли невідомий чоловік з жінкою, які відвели його до ОСОБА_5.
(т.1 а.с.77-79), протоколом пред'явлення предметів для впізнання від 29.07.2006
p., згідно якого потерпілий ОСОБА_5. серед наданих йому
мобільних телефонів "Нокіа-2600" впізнав під № 1 свій мобільний
телефон "Нокіа-2600" по зовнішнім ознакам (т.1 а.с.84), протоколом
огляду речових доказів від 29.07.2006 p., згідно якого
оглянуто мобільний телефон "Нокіа-2600" безійартісй оператора
мобільного зв'язку, який був відкрито викрадений у ОСОБА_5. під час розбійного
нападу 13.05.2006 р. близько 23.00 години на території лісосмуги в с.Тарасівка
(т.1 а.с.85), протоколом відтворення обстановки та обставин події від
20.09.2006 р. з фототаблицею
до нього, в процесі чого потерпілий ОСОБА_5. детально розповів та показав на
місці, як він разом з ОСОБА_11. 13.05.2006 р. вийшли з приміщення кафе в
с.Тарасівка та направились в напрямку лісосмуги с.Тарасівка, де він відчув удар
по голові зі спіни, після чого послідував ще один удар стороннім предметом, від
якого він впав на землю та втратив свідомість, коли він прийшов до тями, то
виявив відсутність свого мобільного телефону "Нокіа-2600", особистих
документів та грошових коштів в сумі 2 200,00 грн. та побачив, що біля нього
знаходяться невідомий чоловік з жінкою (т.1 а.с.91-93), довідкою Боярської
центральної районної лікарні від 29.09.2006 p.,
згідно якої ОСОБА_5. консультований в поліклінічному відділенні зазначеної
лікарні 14.05.2006 р. з приводу інфікованих ран тім'яної області (т.1 а.с.98),
висновком експерта № 381/Д від 29.09.2006 р., у відповідності до якого
14.05.2006 р. ОСОБА_5. оглянутий в Боярський центральній районній лікарні з
приводу інфікованих ран тім'яної області, виявлені тілесні ушкодження могли
утворитися від дії тупого предмета, не виключено, що таким предметом могла бути
дерев'яна палиця, могли утворитися в строк та при обставинах, що мали місце
13.05.2006 р. близько 23.00 години в лісосмузі поблизу залізничної станції в
с.Тарасівка під час нанесення ОСОБА_3. ударів дерев'яною палицею в область
голови ОСОБА_5., виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних
ушкоджень, що потягнули за собою короткочасний розлад здоров'я (т.1 а.с.103), протоколом
обшуку від 17.07.2006 p., згідно якого за місцем проживання ОСОБА_2. за адресою:
с.АДРЕСА_6, було виявлено та вилучено: посвідчення громадянина, який постійно
проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного
контролю (категорія 4) № НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_5., технічний паспорт на
автомобіль «Мерседес-бенц», медичне посвідчення водія на ім'я ОСОБА_5.,
свідоцтво про загальнообов'язкове страхування № НОМЕР_3, посвідчення водія
НОМЕР_2, талон до посвідчення водія НОМЕР_4(т.1 а.с.155), посвідченням
громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони
посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серія НОМЕР_1на ім'я
ОСОБА_5. (т.1 а.с.156), посвідченням водія НОМЕР_2на ім'я ОСОБА_5. (т.1
а.с.157), медичним посвідченням водія № НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_5. (т.1 а.с.158),
свідоцтвом про загальнообов'язкове державне соціальне страхування № НОМЕР_3на
ім'я ОСОБА_5. (т.1 а.с.159), талоном до посвідчення водія НОМЕР_4на ім'я
ОСОБА_5. (т.1 а.с.160), свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу
«Мерседес-бенц», державний номерний знак НОМЕР_5, на ім'я ОСОБА_5. (т.1
а.с.161), протоколом огляду речових доказів від 29.07.2006 p.,
згідно якого оглянуто посвідчення громадянина, який постійно проживає або
постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю
(категорія 4) серія НОМЕР_1на ім'я ОСОБА_5., посвідчення водія НОМЕР_2на ім'я
ОСОБА_5., медичне посвідчення водія № НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_5., свідоцтво про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування № НОМЕР_3на ім'я ОСОБА_5.,
талон до посвідчення водія НОМЕР_4на ім'я ОСОБА_5., свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу «Мерседес-бенц», державний номерний знак НОМЕР_5, на ім'я
ОСОБА_5. (т.1 а.с.162), протоколом відтворення обстановки та обставин події від
23.08.2006 р. з фототаблицею до нього, в процесі якого ОСОБА_2. детально
розповів та показав на місці, як він разом з ОСОБА_3. та ОСОБА_4. 13.05.2006 р.
близько 23.00 годин побачили, як ОСОБА_5. та ОСОБА_11. вийшли з кафе в
с.Тарасівка, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, та пішли в напрямку
лісосмуги, вони втрьох пішли за ними, почувши в лісосмузі шум, хтось
запропонував пограбувати даних чоловіків, на що інші двоє погодились, ОСОБА_3.
підняв з землі дерев'яну палицю, вони всі пішли до двох чоловіків, він підійшов
до ОСОБА_6., який перед цим самостійно впав на землю, нахилився над ним та
почав тримати його за плечі та голову, щоб він не піднімався, в цей час
ОСОБА_3. почав наносити іншому чоловікові, ОСОБА_5., удари знайденою дерев'яною
палицею по голові, а ОСОБА_4. у цього чоловіка, якому наносив удари ОСОБА_3.,
виймав щось з бокової кишені, як він потім дізнався, портмоне з документами та
грошима, а ОСОБА_3. забрав у чоловіка, якому наносив удари, мобільний телефон
«Нокіа-2600», він дістав з кишені піджака ОСОБА_6. мобільний телефон
«Нокіа-3020» та зі ОСОБА_3. та ОСОБА_4. побіг з місця злочину (т.1
а.с.168-174), протоколом виїмки від 14.07.2006 p.,
згідно якого у ОСОБА_8. було
вилучено мобільний телефон
«Нокіа-2600» (т.1 а.с. 185),
протоколом

9

відтворення
обстановки та обставин події від 31.08.2006 р. з фототаблицею до нього, в процесі якого ОСОБА_4.
детально розповів та показав на місці, як він разом з ОСОБА_3. та ОСОБА_2.
13.05.2006 p. близько 23.00 годин побачили, як ОСОБА_5. та ОСОБА_11.
вийшли з кафе в с.Тарасівка, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, та
пішли в напрямку лісосмуги, вони втрьох пішли за ними, почувши в лісосмузі шум,
хтось запропонував пограбувати даних чоловіків, на що інші двоє погодились, ОСОБА_3. та він підняли
з землі дерев'яні палиці, вони всі пішли до двох чоловіків, ОСОБА_2. підійшов
до ОСОБА_5. та штовхнув його рукою в спину, від чого останній впав на землю,
тоді ОСОБА_4. наніс йому один удар дерев'яною палицею по нозі нижче коліна, а ОСОБА_3. почав наносити
цьому ж чоловікові удари знайденою дерев'яною палицею по верхній частині
тулуба, коли він почув, що палиця у ОСОБА_3.
переламалася, то побачив, що ОСОБА_3. підняв
з землі іншу дерев'яну палицю та знову почав наносити удари по ОСОБА_5., але по
яких частинах точно сказати не може, в цей час ОСОБА_2. підійшов до ОСОБА_6. та
почав дивитись, що знаходиться в кишенях останнього, ОСОБА_3. витягнув з
кишені ОСОБА_5. мобільний телефон та побіг в напрямку школи с.Тарасівка, він з
бокової кишені куртки ОСОБА_5. дістав портмоне, в якому знаходились гроші та
документи, після чого разом з ОСОБА_2. побіг з місця вчинення розбійного нападу
(т.2 а.с.14-19), довідкою про вартість станом на 13.05.2006 р. мобільного
телефону «Нокіа-3020» - 850,00 грн., мобільного телефону «Нокіа-2600» - 400,00
грн., стартового пакету оператора мобільного зв'язку «Київстар» - 50,00 грн.
(т.2 а.с.81).

Допитаний в
судовому засіданні законний представник неповнолітнього підсудного ОСОБА_3. -
ОСОБА_23 суду пояснила, що вважає, що її син ОСОБА_3. не скоював злочину,
оскільки в період з 02.05.2006 р. по 15.05.2006 р. знаходився у відрядженні в
м.Володимир-Волинський, інші підсудні його оговорюють, тому просить виправдати
ОСОБА_3.

Допитаний в
судовому засіданні законний представник неповнолітнього підсудного ОСОБА_4. -
ОСОБА_23 суду пояснила, що дізналась про скоєння злочину ОСОБА_4. від
працівників міліції, мати у нього хворіє, раніше до кримінальної
відповідальності він не притягувався, злочинів не скоював, просить суд суворо
не карати ОСОБА_4. та не позбавляти його волі.

Доводи
підсудного ОСОБА_3. щодо
невизнання ним своєї вини в скоєному злочині спростовуються наведеною вище
сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а також показаннями
підсудних ОСОБА_2., ОСОБА_4.
та ОСОБА_1., свідка ОСОБА_9. Крім того, під час досудового слідства 18.08.2006
р. під час допиту ОСОБА_3. в
якості підозрюваного в присутності захисника ОСОБА_25. та законного
представника ОСОБА_24. (т.1 а.с.200) та під час очної ставки з ОСОБА_2. також в
присутності захисника ОСОБА_25. та законного представника ОСОБА_24. (т.1
а.с.201-204) ОСОБА_3.
стверджував, що в період з 02.05.2006 р. по 01.08.2006 р. він знаходився
постійно у відрядженні в с.Селищанське Черкаської області, додому на вихідні не
приїздив, ці ж покази підтвердив законний представник неповнолітнього
підсудного ОСОБА_24. (т.1
а.с.188-189). Потім ОСОБА_3. змінив свої показання та почав стверджувати про
знаходження його в період з 02.05.2006 р. по 15.05.2006 р. у відрядженні в
м.Володимир-Волинський, що свідчить про непослідовність позиції підсудного.
Крім того, у виробничому кооперативі "Теплоремонт" ОСОБА_3. офіційно не
працював, будь-яких документів щодо прийняття його на роботу та направлення у
відрядження не надано, згідно листа ВАТ "Володимир-Волинський цукровий
завод" договорів з ВК "Теплоремонт" укладено не було, тому суд
оцінює показання підсудного ОСОБА_3.
критично, як спосіб захисту підсудного направлений на уникнення кримінальної
відповідальності.

Показання свідків ОСОБА_26., ОСОБА_27та ОСОБА_28., які в
судовому засіданні підтверджували, що з 02.05.2006 р. по 15.05.2006 р. ОСОБА_3. знаходився у
відрядженні в м.Володимир-Волинський, судом не приймаються до уваги, оскільки
ці показання спростовуються показаннями підсудних ОСОБА_2., ОСОБА_4.,
ОСОБА_1. та свідка ОСОБА_9., які підтвердили присутність ОСОБА_3. 13.05.2006 р.
та 14.05.2006 р. в с.Тарасівка,
а також показаннями підсудних ОСОБА_2.,
ОСОБА_4., ОСОБА_1., які підтвердили безпосередню участь ОСОБА_3. 13.05.2006 р.
близько 23.00 годин в розбійному нападі на ОСОБА_5. та ОСОБА_6. в лісосмузі
с.Тарасівка. Крім того, показання свідків ОСОБА_26., ОСОБА_27та ОСОБА_28. не
підтверджуються документами ВК «Теплоремонт», в якому, зі слів зазначених
свідків, працював ОСОБА_3.,
оскільки ані під час досудового слідства, ані в судовому засіданні не надано
доказів прийняття ОСОБА_3. на
роботу, його відрядження до м.Володимир-Волинський, терміну такого відрядження,
підтвердження знаходження ОСОБА_3. у
м.Володимир-Волинський та виконання там робіт. Як вбачається з виробничої
характеристики на ОСОБА_3., яка
підписана головою ВК "Теплоремонт" ОСОБА_30. 14.08.2006 р. та
знаходиться в матеріалах справи (т.2 а.с. 148), ОСОБА_3. неодноразово протягом 2005-2006 p.p. запрошувався на
тимчасові роботи в ремонтно-будівельну бригаду ВК "Теплоремонт",
зокрема, в травні-липні 2006 р. працював в бригаді по ремонту димової труби ТЕС
цукрового заводу Селищанський Черкаської області, будь-яке зазначення у

10

виробничій характеристиці про роботу ОСОБА_3. в травні 2006 р. на цукровому заводі в м.Володимир-Волинський відсутнє, а
тому суд приходить до висновку, що показання свідків ОСОБА_26., ОСОБА_27. та
ОСОБА_28. направлені на те, щоб допомогти ОСОБА_3уникнути кримінальної відповідальності.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд визнає, що показання, які давали підсудні ОСОБА_4. та ОСОБА_2.
підтверджуються іншими дослідженими доказами по справі та свідчать про скоєння
ОСОБА_2. за попереднью змовою з ОСОБА_4. та ОСОБА_3., за пропозицією
останнього, дії яких були об'єднані єдиним умислом 13.05.2006 р. близько 23.00
годин в лісосмузі поблизу залізничної станції "Тарасівка" в
с.Тарасівка нападу на ОСОБА_5. та ОСОБА_6., застосовуючи до останніх фізичне
насильство, яке виразилось в тому, що ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4. підійшли до ОСОБА_5. та ОСОБА_6., де ОСОБА_2. за допомогою
фізичної сили рук штовхнув ОСОБА_5. у спину, від чого той не втримався на ногах
та впав на землю, після чого ОСОБА_2. підійшов до ОСОБА_6. та почав тримати
останнього за одяг для того, щоб останній не чинив^опір. В цей час ОСОБА_4.,
підійшовши до ОСОБА_5., за допомогою дерев'яної палиці, знайденої ним у
лісосмузі, наніс ОСОБА_5. декілька ударів по лівій нозі. Потім до ОСОБА_5.
підійшов ОСОБА_3., який за допомогою дерев'яної палиці, знайденої ним у
лісосмузі, наніс ОСОБА_5. декілька ударів в область голови та декілька ударів в
область тулуба, внаслідок чого ОСОБА_5. були запрціяиі тілесні ушкодження у
вигляді інфікованих ран у тім'яній області голови, які відносяться до легких
тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. Після
чого ОСОБА_3. відкрито заволодів майном ОСОБА_5.: мобільним телефоном
"Нокіа-2600" вартістю 400,00 грн. з картою оператора мобільного
зв'язку "Київстар" вартістю 50,00 грн., який лежав в боковій кишені
куртки, ОСОБА_4. відкрито заволодів портмоне, в якому знаходились грошові кошти
в сумі 2 200,00 грн. та документи на ім'я ОСОБА_5., а саме: посвідчення
громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони
посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серія НОМЕР_1на ім'я
ОСОБА_5., технічний паспорт на автомобіль "Мерседес-бенц", серії
НОМЕР_6, виданий на ім'я ОСОБА_5., медичне посвідчення водія серії НОМЕР_7,
видане на ім'я ОСОБА_5., свідоцтво про загальнообов'язкове страхування №
НОМЕР_3, на ім"я ОСОБА_5., посвідчення водія на ім'я ОСОБА_5., талон до
посвідчення водія № НОМЕР_8, виданий на ім'я ОСОБА_5., що належали ОСОБА_5. та
знаходились у боковій кишені куртки, ОСОБА_2. за допомогою фізичної сили рук,
утримуючи ОСОБА_6., відкрито заволодів майном ОСОБА_6., а саме мобільним
телефоном "Нокіа-3020" вартістю 850,00 грн. з картою оператора
мобільного зв'язку "Київстар" вартістю 50,00 грн. та грошовими
коштами в сумі 190,00 грн., які знаходились в кишені піджака, чим заподіяли
потерпілому ОСОБА_5. матеріальну шкоду на суму 2 650,00 грн. та потерпшому
ОСОБА_6. матеріальну шкоду на суму 1 090,00 грн.

Суд визнає, що вина підсудних в скоєнні злочинів доведена повністю, та
кваліфікує дії: ОСОБА_2 за ст.187 ч.2 КК України, тобто напад з метою
заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи
здоров'я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою
групою осіб;

ОСОБА_3 за ст.187 ч.2 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном,
поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала
нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб;

ОСОБА_4 за ст.187 ч.2 КК України, тобто напад з метою
заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи
здоров'я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою
групою осіб.

Суд виключає із пред'явленого ОСОБА_3обвинувачення кваліфікуючу ознаку повторність, оскільки згідно ст. 187 ч.2
КК України повторність буде мати місце під час скоєння розбою особою, яка
раніше вчинила розбій або бандитизм, але як вбачається з вироку
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.2005 р. ОСОБА_3. був засуджений за ст.ст.185 ч.З, 186 ч.2, 69, 70 КК України, що для розбою
не утворює повторності.

Обвинувачення ОСОБА_1. та ОСОБА_2. за ст.304 КК України у
втягненні неповнолітніх у злочинну діяльність ні досудовим слідством, ні
судовим слідством не доведено, що вбачається також з обвинувального висновку,
де зазначено, що досудовим слідством встановлено, що розбійний напад вчинений
за пропозицією неповнолітнього ОСОБА_3.

У відповідності до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування судами законодавства про відповідальність за
втягнення неповнолітніх у злочинну чи іншу антигромадську діяльність» № 2 від
27.02.2004 р. за змістом закону під втягненням неповнолітнього у злочинну чи
іншу антигромадську діяльність треба розуміти певні дії дорослої особи, вчинені
з будь-яких мотивів і пов'язані з безпосереднім впливом на неповнолітнього з
метою викликати у нього рішучість взяти участь в одному чи декількох злочинах
або займатись іншою антигромадською діяльністю. Втягнення

11

завжди передбачає наявність причинного зв'язку між діями
дорослої особи і виникненням у неповнолітнього бажання вчинити протиправні дії.
Зазначений наслідок може досягатися за допомогою всіх видів фізичного
насильства (заподіяння тілесних ушкоджень, мордування, катування тощо) і
психічного впливу (погроза застосувати насильство, завдати матеріальних
збитків, зганьбити в очах однолітків та товаришів, позбавити повсякденного
спілкування, переконання, залякування, обман, шантаж, підкуп, розпалювання
почуття помсти, заздрості або інших низьких почуттів; давання порад про місце й
способи вчинення злочину або приховання його слідів; обіцянка приховати сліди
злочину, забезпечити грошима, подарунками, розвагами тощо).

Доказів щодо вчинення ОСОБА_1. та ОСОБА_2. будь-яких дій,
які свідчили б про вплив на неповнолітніх ОСОБА_3. та ОСОБА_4. щодо схиляння їх
до скоєння розбійного нападу, про форми та способи втягнення їх у злочинну
діяльність, не добуто, тому вони підлягають виправданню за ст.304 КК України за
недоведеністю.

Крім того, винність підсудного ОСОБА_1 в скоєнні
розбійного нападу нічим не підтверджується. Крім його початкових показань в
якості підозрюваного 07.07.2006 р. (т.1 а.с.36-37) та під час відтворення
обстановки та обставин події від 07.07.2006 р. (т.1 а.с.38-42), які він давав
без участі захисника, та показань в якості підозрюваного 08.07.2006 р. (т.1
а.с.48-50), які він давав в присутності захисника ОСОБА_31., ОСОБА_1давав, з
його слів, оскільки злякався можливого тиску працівників міліції, інших
доказів, які б свідчили про його участь в розбійному нападі ані досудовим, ані
судовим слідством не добуто. Крім того, підсудні ОСОБА_2. та ОСОБА_4., як на
досудовому слідстві, так і в судовому засіданні, стверджували про те, що
підсудний ОСОБА_1не був присутнім під час розбійного нападу, не знав про наміри
його вчинити, а дізнався лише після того, як вони йому розповіли, чим вони
особисто заволоділи. А тому за відсутності доказів щодо участі ОСОБА_1. у
скоєнні розбійного нападу суд приходить до висновку про його виправдання за
ст.187 ч.2 КК України.

Крім того, за ст.357 ч.З КК України ОСОБА_4. підлягає
виправданню за відсутністю складу злочину в його діях, оскільки, як вбачається
з показань ОСОБА_4., коли він заволодів портмоне ОСОБА_5., він сподівався, що
знайде там гроші, та переслідував корисну мету особистого збагачення, про
наявність у портмоне документів, належних потерпілому, йому відомо не було,
умислу, спрямованого на незаконне заволодіння документами ОСОБА_5., він не мав.
Як вбачається з показань підсудного ОСОБА_2. та потерпілого ОСОБА_5., з бокової
кишені ОСОБА_5. дійсно було викрадене портмоне, в якому знаходились грошові
кошти та документи на ім'я ОСОБА_5., крім того, і підсудний ОСОБА_2., і
підсудний ОСОБА_4. в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_4. мав бажання
викинути викрадені документи, оскільки не мав на меті їх використання, а
ОСОБА_2. забрав їх з метою повернути власнику ОСОБА_5., будь-яких інших доказів
щодо умислу ОСОБА_4. на заволодіння документами досудовим слідством та судовим
слідством не добуто.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості
вчинених злочинів та особи підсудних.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_2 . суд
враховує, що скоєний злочин відноситься до тяжких злочинів, ОСОБА_2. за місцем
проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога
та у лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, другорядну роль в
скоєнні розбійного нападу, обставинами, які пом'якшують покарання, суд визнає
щире каяття, часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди, відсутність
судимостей, позитивні характеристики, обставин, які обтяжують покарання, не
виявлено, та приймаючи до уваги наявність декількох обставин, що пом'якшують
покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить
до висновку про можливість призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням
ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст.187 ч.2 КК
України та не призначати обов'язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації
майна. Однак, приймаючи до уваги, що виправлення ОСОБА_2. можливе без
відбування покарання, враховуючи його щире каяття, відсутність судимостей,
позитивні характеристики, зобов'язання відшкодувати заподіяну шкоду, а також
враховуючи, що потерпілий ОСОБА_5. не наполягає на позбавленні волі підсудного
ОСОБА_2., суд приходить до висновку про можливість звільнити ОСОБА_2. від
відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_3суд враховує,
що скоєний злочин відноситься до тяжких злочинів, ОСОБА_3. за місцем проживання
та навчання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та у
лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий, росте у багатодітній сім'ї,
ініціативну та лідируючу роль в скоєнні розбійного нападу, обставинами, які
пом'якшують покарання, суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, виховування у
багатодітній родини, позитивні характеристики, обставин, які обтяжують
покарання, не виявлено, та приймаючи до уваги наявність декількох обставин, що
пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості

12

вчиненого злочину, суд приходить до висновку про
можливість призначити покарання за ст.187 ч.2 КК України у вигляді позбавлення
волі із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в
санкції ст.187 ч.2 КК України та не призначати обов'язкове додаткове покарання
у вигляді конфіскації майна. При цьому суд не знаходить підстав для призначення
ОСОБА_3іншого
більш м'якого виду покарання.

19.08.2005 р.
ОСОБА_3. засуджений Києво-Святошинським районним судом Київської
області за ст.ст.185 ч.3, 186 ч.2, 69, 70 КК України до трьох років трьох
місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,104 КК України звільнений від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки. Враховуючи,
що ОСОБА_3. скоїв
новий злочин 13.05.2006 р. протягом іспитового строку, суд вважає за необхідне
на підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком,
частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 19.08.2005 р.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_4. суд
враховує, що скоєний злочин відноситься до тяжких злочинів, ОСОБА_4. за місцем
проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та у
лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, другорядну роль в скоєнні
розбійного нападу, обставинами, які пом'якшують покарання, суд визнає щире
каяття, скоєння злочину неповнолітнім, відсутність судимостей, позитивні
характеристики, обставин, які обтяжують покарання, не виявлено, та приймаючи до
уваги наявність декількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про
можливість призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням
ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст.187 ч.2 КК
України та не призначати обов'язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації
майна. Однак, приймаючи до уваги, що виправлення ОСОБА_4. можливе без
відбування покарання, враховуючи його щире каяття, відсутність судимостей, позитивні
характеристики, зобов'язання відшкодувати заподіяну шкоду, неповнолітній вік, а
також враховуючи, що потерпший ОСОБА_5. не наполягає на позбавленні волі
підсудного ОСОБА_4., суд приходить до висновку про можливість звільнити
ОСОБА_4. від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75,104 КК
України.

Цивільні позови ОСОБА_5. та ОСОБА_6. у відповідності до
ст.28 КПК України підлягають до задоволення у відшкодування матеріальної шкоди
на корить ОСОБА_5. частково в сумі 3 349,88 грн. та на користь ОСОБА_6.
повністю на суму 1 090,00 грн., зважаючи на спричинення матеріальної шкоди в
зазначених сумах внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4.,
визнанням позовних вимог підсудними ОСОБА_2. та ОСОБА_4. в повному обсязі,
зважаючи на відсутність у неповнолітніх ОСОБА_3. та ОСОБА_4. майна, достатнього
для відшкодування заподіяної шкоди.

Враховуючи п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України
№ 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями), при визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості, суд приймає до уваги, що моральна шкода
потерпілому ОСОБА_5. спричинена неправомірними діями підсудних ОСОБА_2.,
ОСОБА_3., ОСОБА_4., моральні страждання пов'язані з перенесенням потерпілим
болі у зв'язку із спричиненням легких тілесних ушкоджень, порушенням
нормального життєвого ритму та стосунків з оточуючими під час лікування,
стресу, порушенням спокою, відчуттям незахищеності та розчарування в людях,
погіршенням умов життєдіяльності, пов'язаних з втратою грошових коштів та
особистих документів на його ім'я, необхідністю поновлювати викрадені
документи, появою негативних психоемоційних почуттів самозвинувачення та
зниження самооцінки, порушенням душевної рівноваги, необхідності психологічної
перебудови, але також суд приймає до уваги матеріальний стан підсудних ОСОБА_3.
та ОСОБА_4., які не працюють, навчаються у школі, не мають майна, достатнього
для відшкодування заподіяної шкоди, матеріальний стан підсудного ОСОБА_2., який
працює токарем III розряду ТОВ "Босна Ел Джі", підсудні ОСОБА_2.
та ОСОБА_4. зобов'язуються відшкодувати заподіяну шкоду, а тому суд вважає за
доцільне задовольнити цивільний позов в частині моральної шкоди частково в сумі
3 000,00 грн.

Керуючись
ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого
ст.187 ч.2 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК
України у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців
без конфіскації майна.

ОСОБА_2 за ст.304 КК України виправдати.

13

На підставі
ст.75 КК України ОСОБА_2
звільнити від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 2 (два)
роки 6 (шість) місяців.

На підставі
ст.76 КК України покласти на ОСОБА_2 обов'язки повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання,
періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Зарахувати в строк відбуття
покарання строк тримання під вартою з 14.07.2006 р. по 17.07.2006р.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2до
вступу вироку в законну силу

залишити підписку про невиїзд.

ОСОБА_3 визнати винним
у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, та призначити йому
покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк
5 (п'ять) років без конфіскації майна.

На підставі
ст.71 КК України до призначенбго ОСОБА_3покарання
частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.2005 р., та призначити
остаточне покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення
волі на строк 5 (років) років 1 (один) місяць без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання рахувати з
28.04.2007 р.

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_3 до
вступу вироку в законну силу змінити з підписки про невиїзд на тримання під
вартою в Київському слідчому ізоляторі (№ 13) Управління державного
департаменту України з питань виконання покарань в м.Києві та Київській
області, взявши його під варту в залі суду.

ОСОБА_4 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, та призначити
йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі на
строк 4 (чотири) роки без конфіскації майна.

ОСОБА_4 за ст.357 ч.З КК України
виправдати.

На підставі
ст.ст.75, 104 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з
випробуванням - іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі
ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов'язки повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання,
періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

ОСОБА_1 у
вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.187 ч.2, 304 КК України, виправдати за
недоведеністю.

Міру запобіжного
заходу у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі (№ 13) Управління
державного департаменту України з питань виконання покарань в м.Києві та
Київській області, обрану відносно ОСОБА_1, скасувати, звільнивши його з-під
варти в залі суду негайно.

Речові докази:
мобільний телефон "Нокіа-2600", посвідчення громадянина, який
постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого
радіоекологічного контролю (категорія 4) серія НОМЕР_1на ім'я ОСОБА_5.,
посвідчення водія НОМЕР_2на ім'я ОСОБА_5., медичне посвідчення водія № НОМЕР_3
на ім'я ОСОБА_5., свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування № НОМЕР_3на ім'я ОСОБА_5., талон до посвідчення водія НОМЕР_4на
ім'я ОСОБА_5., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Мерседес-бенц»,
державний номерний знак НОМЕР_5, на ім'я ОСОБА_5., що передані на зберігання
ОСОБА_5, залишити ОСОБА_5.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 1 116,63 (одну тисячу сто шістнадцять гривень
шістдесят три копійки) грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 1 000,00
(одну тисячу) грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_6 364,00 (триста шістдесят
чотири) грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 та його матері
ОСОБА_24 на користь ОСОБА_5 1 116,63 (одну тисячу сто шістнадцять гривень
шістдесят три копійки) грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 1 000,00 (одну
тисячу) гривень моральної шкоди, на користь ОСОБА_6 364,00 (триста шістдесят
чотири) грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 та його матері ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_5 1 116,63 (одну тисячу сто шістнадцять гривень шістдесят три копійки)
грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 1 000,00 (одну тисячу) грн.

14

моральної шкоди, на користь ОСОБА_6
364,00 (триста шістдесят чотири) грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської
області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15
(п'ятнадцяти) діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_3. - протягом
15 (п'ятнадцяти) діб з моменту вручення йому копії вироку.