АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа
№11а-329
2008р. Головуюча у
1-й інс-т. Кушнір Н.В.

Категорія:
ст.286 ч.2КК України Доповідач: Квятковський А.С

15 липня
2008
року Судова палата в кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської області
в складі:

Головуючого: Квятковського А.С.

Суддів: Матюхи Ю.В., Гладкого С.В.

З участю прокурора: Войтюка А.М.

Захисника: ОСОБА_1

Засудженого: ОСОБА_2

розглянула у відкритому
судовому засіданні у залі апеляційного
суду в м. Рівне апеляцію засудженого ОСОБА_2 та
захисника-адвоката ОСОБА_1 на вирок Рівненського районного суду від 18 грудня
2007
року.

Цим вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, росіянин, уродженець м.Вологда, Російської Федерації, прож.: АДРЕСА_1, одружений, працює майстром ТзОВ “Конгломерат”, раніше не судимий,

засуджений за ст.286 ч.2 КК
України на п'ять років позбавлення волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами терміном на три
роки.

На підставі ст.1 п.”б”
Закону України “Про амністію”від 19 квітня
2007року ОСОБА_2звільнено від
відбування основного покарання.

Як установлено судом, 24 липня
2002 року, біля першої години ночі
ОСОБА_2, керуючи по дорученню автомобілем
НОМЕР_1 під час руху на
автодорозі Суховоля -Стара Рафалівка
Володимирецького району в напрямку м.Кузнецовськ з швидкістю 60-80км/год., в
районі дачних ділянок, в порушення п.1.4, 1.5, 12.1, 12.2, 12.3, 13.3 Правил
дорожнього руху не вибрав безпечну швидкість руху, а при виникненні небезпеки у
вигляді автомобіля НОМЕР_2, який стояв на його смузі руху з увімкнутим світлом
фар на смузі його руху, невірно оцінив ситуацію, не вжив заходів до зменшення швидкості,
аж до повної зупинки транспортного засобу, маючи технічну можливість це
зробити, і під час невиправданого об'їзду автомобіля, скоїв наїзд на пішоходів
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_3 загинув на місці події, а
ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

В поданій апеляції,
засуджений ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_1 доводить, що
досудове і судове слідство проведено однобічно і неповно, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, а вирок суду постановлений з істотними порушеннями
вимог КПК

При цьому доводять, що всупереч вимогам ст.323 КПК суд поклав в основу
докази, здобуті в ході досудового слідства, проігнорувавши показання свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про те, що автомобіль “Опель-Омега” стояв на
зустрічній смузі руху з увімкнутим дальнім світлом фар і без аварійної
сигналізації та показання експерта Янішевського С.В. про те, що слідчим неповно
поставлені питання, які з'ясувались в суді, а тому при іншому моменті
виникнення небезпеки для водія може бути інший висновок по справі. Крім того
суд обґрунтував свої висновки на доказах, які здобуті слідством поза межами
встановлених ст.120КПК строків розслідування справи

Вказують, що в порушення вимог
ст.87КПК повний перебіг судового
засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не вівся. Під час
розгляду справи було задоволено клопотання підсудного про участь у справі
перекладача, однак суд обмежився його участю лише в одному судовому засіданні.
Відмову в забезпеченні участі перекладача суд мотивував тим, що ОСОБА_2 розуміє
українську мову.

У
доповненні до апеляції зазначають, що було порушено правила підсудності справи
і її безпідставно направлено для розгляду не за місцем вчинення злочину.

За наведених обставин просять вирок скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав свою
апеляцію та його захисника, захисника - адвоката про скасування вироку за
істотних порушень вимог КПК, думку прокурора про залишення вироку без зміни,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція підлягає задоволенню з таких підстав..

Відповідно до вимог ст.323 КПК України вирок суду має бути законним та
обґрунтованим, а згідно зі ст.334 КПК у мотивувальній частині вироку мають бути
наведені докази, на яких ґрунтується висновок суду із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає
інші докази.

Проте суд цих вимог закону не дотримався.

На обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного
злочину суд послався на відтворення обстановки і обставин події, протокол
огляду місця ДТП, показання потерпілих, свідків, висновок судово-медичної
експертизи та висновки автотехнічних експертиз №5652 від 10 грудня 2003р. та № 984 від 16 квітня
2003року.

Поряд з цим, належної оцінки
доказам, у відповідності вимог ст.67КПК суд не дав.

Так, посилаючись на висновок автотехнічної експертизи №984 від 16 квітня
2003року (а.с..с.92-97), як один з доказів вини підсудного у дорожньо-транспортній
події, суд у вироку зазначив лише один з його пунктів - 4.1, де йдеться про те,
що у випадку застосування гальмування в
момент виявлення автомобіля Опель-Омега з увімкнутою аварійною сигналізацією на
відстані 73.3; 65.2 м водій ОСОБА_2 мав технічну можливість зупинити
транспортний засіб.

Між тим, зазначений висновок експертизи
містить й інші твердження, яким суд не дав належної оцінки і не навів
доводи на їх спростування. Зокрема, у п.1 цього висновку зазначено, що в ситуації, яка розглядається,
водій автомобіля Опель-Омега ОСОБА_3, повинен був керуватись вимогами пунктів
15.1.1, 15.2, 19.4, а після виходу із салону автомобіля на дорогу, він як
пішохід повинен був керуватись вимогами пунктів 4.4, 4.14, 4.10 та 4.8 “Правил
дорожнього руху України”. У п.4.3, 4.4 вказаного висновку відповідно зазначено,
що при інших об'єктивних можливостях експертиза не може зробити висновок чи
водій ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, а при умові
об'єктивної можливості виявлення пішохода
на віддалі 24.7м - не мав технічної можливості уникнути наїзду на
пішохода.

Як видно з вироку, посилання суду на висновок автотехнічної експертизи
№5652 від 10 грудня 2003року (а.с.168-174) про те, що причиною даної
дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору слід вважати
невідповідність дій водія “Фольксваген-Пасат” ОСОБА_2 вимогам п.12.3 Правил
дорожнього руху в частині застосування ним об'їзду зупиненого автомобіля
“Опель”, замість екстреного гальмування, - прямо суперечить вищевказаному
висновку авто технічної експертизи №984.

У
ній, зокрема в п.4.2 зазначено, що
враховуючи положення стоячого автомобіля “Опель-Омега” на проїзній частині
дороги, габаритну ширину транспортних засобів та величину безпечного бокового
інтервалу між транспортними засобами в процесі об'їзду водій автомобіля
“Фольксваген - Пасат” ОСОБА_2 мав технічну можливість виконати маневр об'їзду
перешкоди у вигляді стоячого автомобіля “Опель”, по смузі свого руху з
забезпеченням безпечного бокового інтервалу без виїзду за межі проїзної частини
дороги.

У
матеріалах кримінальної справи є ще й третій висновок судової авто технічної
експертизи (а.с.55 - 60 т.1), згідно якої водій ОСОБА_2 не мав технічної
можливості запобігти наїзду на пішохода шляхом негайного гальмування, а
причиною дорожньо-транспортної пригоди визначено факт перебування пішохода в
смузі руху автомобіля.

За наявності таких суперечностей у висновках експертиз, суд мав би
усунути їх шляхом аналізу всіх зібраних в справі доказів і зазначити у вироку,
які вихідні дані він визнає такими, що відповідають дійсності і з їх
урахуванням оцінити висновок експерта. У даному випадку суттєвими є показання
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 стосовно обставин зупинки
автомобіля “Опель”, місця перебування потерпілих перед зіткненням і в момент
зіткнення, увімкнення аварійної сигналізації, а також показання свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і самого ОСОБА_2 щодо цих обставин. З матеріалів
справи видно, що крім інших даних (протоколу огляду місця події, відтворення)
ці показання покладені в основу вихідних даних для експертів.

При цьому суду слід було виходити з того, що згідно зі ст.67
Кримінально-процесуального кодексу України
висновок експерта не має наперед установленої сили, а також переваги над
іншими доказами і, як і всі вони, має бути оцінений судом за внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді
всіх обставин справи в їх сукупності та відповідно до закону.

В
роз'ясненнях Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.7 постанови ”
Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини
проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на транспорті” від 23 грудня 2005року №14,
- зазначено, що у випадках, коли
передбачені ст.286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення
правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше
водіями транспортних засобів, суди повинні з'ясовувати характер порушень, які
допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил
одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути
дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що
за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила
Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою
особою, котра керувала транспортним засобом.

За загальними положеннями, п.п.1.1, 1.4 Правил дорожнього руху - ці
Правила відповідно до Закону України “Про дорожній рух” встановлюють єдиний
порядок дорожнього руху на всій території України, де кожний учасник дорожнього
руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці
Правила.

Таким чином повнота й об'єктивність судового розгляду в даній справі
може бути забезпечена з урахуванням зазначених керівних роз'яснень Пленуму та
Правил дорожнього руху, наряду з вимогами кримінального та
кримінально-процесуального закону.

Висновок
судово-автотехнічної експертизи має бути
об'єктивним, науково-обгрунтованим і таким, щоб не викликав
будь-яких сумнівів у його достовірності.

Виходячи з наведеного, за наявності у даній справі декількох, проведених
судово автотехнічних експертиз, які є
одним з джерел доказів, але своїми висновками
відрізняються один від одного, суд повинен був обговорити питання про
можливість проведення повторної експертизи,
доручивши її іншим експертам. При цьому можливо не лише в судовому
засіданні, а й експертним шляхом ретельно з'ясувати питання чи перебувають допущені
ОСОБА_2 порушення Правил дорожнього руху
у причинному зв'язку з ДТП, оскільки, як видно зі справи можливість уникнути
зіткнення не визначалась лише його односторонніми діями. Дана обставина може
свідчити про можливу змішану форму вини обох водіїв у ДТП, що є важливим
чинником при вирішенні питання і про відшкодування майнової шкоди як це
передбачено ст.1193ЦК.

Крім того, при судовому розгляді справи
допущено ряд істотних порушень вимог процесуального закону, які
відповідно до вимог ст.370КПК є безумовною підставою для скасування вироку.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 13 червня 2005року подав заяву про
фіксування судового процесу технічними засобами (т.2 а.с.9). Проте повне
фіксування судового процесу, всупереч вимогам ст.87 КПК України судом не
проводилось. Із протоколів на а.с. т.2 - 25, 33-35, 46-48, 53, 55, 61,63, 73,
80, 109, 111, 113, 117, 121,124, 126, 127, 129,132-133, 148, 153, 156, 169, 262
вбачається, що звукозапис у цих судових засіданнях не здійснювався, а деякі
судові засідання відбувались не за місцем їх призначення у суді м.Кузнецовська,
як було визначено самим судом, а в м.Рівне.

За клопотанням підсудного про надання йому перекладача з російської
мови, у судовому засіданні 5 липня 2006року (а.с.89-92 т.2) приймала участь
перекладач ОСОБА_11. Однак, 15 жовтня 2007 року суд своєю постановою, в
порушення вимог ст.19 КПК позбавив підсудного можливості користуватись
послугами перекладача за відсутності на це його згоди і в подальшому судові засідання
проведено без перекладача.

За таких обставин, у зв'язку з однобічністю й неповнотою судового
слідства, істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону вирок суду
першої інстанції згідно ст.368, п.4,10 ст.370 КПК України підлягає скасуванню,
а справа направленню на новий судовий розгляд. З метою оперативного розгляду
справи, та відповідно до ст.37КПК
кримінальну справу направити за місцем вчинення злочину.

При новому судовому розгляді справи суду належить всебічно й повно
дослідити всі обставини справи, а при необхідності вирішити питання про
призначення повторної судово авто технічної експертизи, в порядку ст.315-1КПК
доручити органу досудового слідства проведення відтворення обстановки й
обставин події за участю очевидців із залученням експертів після чого дати
належну оцінку зібраним в справі доказам і залежно від встановленого
постановити законний та обґрунтований вирок.

Керуючись ст.ст.365,366
КПК України, судова палата,-

УХВАЛИЛА:

Апеляції
засудженого ОСОБА_2 та захисника-адвоката ОСОБА_1 на вирок
Рівненського районного суду
від 18 грудня 2007року задовольнити.

Вирок Рівненського суду від 18 грудня
2007
року відносно ОСОБА_2 скасувати,
а справу направити на новий судовий розгляд у Володимирецький районний суд
Рівненської області.

Головуючий:

Судді: