Справа №1-61/07
ПОСТАНОВА

22 серпня 2007
року

в складі
головуючого судді Чир П.В.

при
секретарі Бойко
MM.

з участю
прокурора: Кураша
В.Є.

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Борщеві кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1за ст.
309 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
органами досудового слідства пред'явлено обвинувачення в тому, що він незаконно придбав, зберігав та перевозив наркотичний засіб без
мети збуту і дії кваліфіковано за ч. 1
ст. 309 КК України.

В
судовому засіданні адвокат підсудного ОСОБА_2 заявив клопотання в якому просить
кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1. за ч.1 ст.
309 КК України закрити на підставі ч. 4
ст. 309 КК України.

Підсудний
ОСОБА_1 підтримав клопотання адвоката.

Прокурор
вважає, що клопотання до задоволення не
підлягає.

Відповідно
до ч. 4 ст. 309 КК України, особа,
яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування
від наркоманії, звільняється від
кримінальної відповідальності за дії передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно
висновку спеціальної медичної наркологічної експертної комісії Тернопільського
обласного комунального наркологічного диспансеру № 300 від 17 травня 2007 року
( а.с. 70) ОСОБА_1 хворіє опійною наркоманією і йому
рекомендовано лікування від наркоманії.

З
висновку амбулаторної судово - психіатричної експертизи № 227 ( а.с. 75-76) ОСОБА_1 в даний час виявляє ознаки
розладу психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, який не досягає рівня психозу чи вираженого
недоумства.

Згідно
листів Чернівецького обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_1 знаходився на
лікуванні в стаціонарному відділенні обласного наркологічного диспансеру з
19.06. по 02.07.2007 року з діагнозом: «психічні та поведінкові розлади
внаслідок вживання опіоїдів. Синдром відміни».

Відповідно
до п.п.23, 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 4 «Про судову практику в
справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», вирішуючи питання про звільнення особи від
кримінальної відповідальності за ч. 4
ст. 309 КК України, суду необхідно зясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і
потребувала лікування від неї, чи дійсно
вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету
вилікуватися від наркоманії, а не
ухилитися у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
За змістом норми, передбаченої ч.4 ст
309 КК України, особа може бути
звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того коли вона
вчинила дії, які дають для цього
підстави, але до закінчення судового
слідства.

18 червня 2007 року під час розгляду даної
кримінальної справи судове слідство

було закінчено,
всі учасники процесу
виступили в судових дебатах, які
судом оголошено закінченими і
перед останнім словом судом було оголошено перерив до 26 червня 2007 року.

19 червня 2007 року ОСОБА_1 розпочав
лікування в наркологічному диспансері,
тобто

після закінчення судового слідства.

Крім
того ОСОБА_1 перебував на лікуванні з діагнозом «психічні та поведінкові
розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром відміни» і від наркоманії він не
лікувався.

За таких обставин суд
вважає, що підстав для звільнення
ОСОБА_1. від кримінальної відповідальності на підставі ч. ст.
309 КК України немає, а тому в
задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.
ст. 296, 317 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В
задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2 про закриття кримінальної справи про
обвинувачення ОСОБА_1за ч. 1 ст. 309 ч. 1 КК України на підставі ч.4 ст.
309 КК України відмовити.

На постанову може бути подано апеляцію до апеляційного суду Тернопільської
області

через
Борщівський районний суд протягом 15
діб.