Справа № 296/839/15-к
Вирок
Іменем України
01 квітня 2015 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0006222 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Житомира, освіта неповна середня, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 03.07.2001 р. Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 140 КК України на 6 місяців позбавлення волі, 24.12.2002 р. Богунським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі; 23.03.2005 р. Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 19.05.2005 р. Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 187, ч.2 ст.190 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, 13.04.2011 р. звільнений умовно-достроково на 9 місяців 12 днів,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2014 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу буд. №2/98 на майдані Згоди в м. Житомирі, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , який тримав в руці мобільний телефон «Samsung» моделі «GT-I8552 Galaxy Win Duos Titanium Grey».

В цей час і в цьому ж місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме вказаного мобільного телефону, який належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, перебуваючи у вказаному місці, ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, підійшов до ОСОБА_6 та попросив надати йому вказаний мобільний телефон для здійснення термінового телефонного дзвінка, при цьому повідомивши останньому, що поверне мобільний телефон після закінчення розмови, хоча наміру повертати його власнику не мав.

В свою чергу ОСОБА_6 , будучи впевненим в правильності та добросовісності дій ОСОБА_5 , не здогадуючись про його злочинні наміри, добровільно надав останньому належний йому мобільний телефон торгівельної марки «Samsung» моделі «GT-I8552 Galaxy Win Duos Titanium Grey» нібито для здійснення телефонного дзвінка. Отримавши у вказаний спосіб дане майно, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, здавши вказаний мобільний телефон до ломбарду «Скарбниця» по вул. Київській,120 в м. Житомирі.

Таким чином, ОСОБА_5 шляхом обману повторно заволодів чужим майном, яке належить ОСОБА_6 , а саме мобільним телефоном «Samsung» моделі «GT-I8552 Galaxy Win Duos Titanium Grey», вартістю 2111, 82 гривень, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що дійсно 02 грудня 2014 року при вище зазначених обставинах шляхом обману заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_6 , якого в подальшому здав до ломбарду «Скарбниця» за який отримав 830 гривень, які витратив на власні потреби своєї сім`ї. У вчиненому щиро розкаявся, зробив для себе належні висновки на майбутнє, просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Належним чином викликаний в судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не прибув, направив до суду заяву, в якій прохає проводити судове засіданні у його відсутності, будь-яких претензій матеріального характеру до ОСОБА_5 не має, на суворості покарання не наполягає, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечує. Суд не бачить перешкод до проведення судового засідання і ухвалення за його результатами відповідного рішення за відсутності потерпілого з огляду на положення ст. 325 КПК України.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, як умисні дії, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України є визнання вини, щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування заданої шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При вирішенні питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин в зв`язку з скрутним матеріальним становищем, суд вважає за необхідне призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі та обирає обвинуваченому покарання з застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого витрати на проведення експертизи.

Згідно з положенням до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 394 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (два) роки обмеження волі.

Застосувати до ОСОБА_5 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в сумі 615 гривень за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Речові докази: мобільний телефон «Samsung» моделі «GT-I8552 Galaxy Win Duos Titanium Grey», який переданий потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1