Справа №-613/520/14-к Провадження №-1-кп/613/6/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року. Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участі прокурора - ОСОБА_2 ,
секретарів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_8 ,
потерпілої - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження №0000670 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сазоно-Баланівка Богодухівського району Харківської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, працюючої комірником Сазоно-Баланівської ЗОШ, заміжньої, такої, що має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_10 , 1999 р.н., зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
24 вересня 2013 року, приблизно о 13-20 годині, знаходячись в приміщенні магазину «Гардеробчик», розташованого за адресою: м.Богодухів, вул. Кооперативна 15, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скоїла крадіжку мобільного телефону «Нокіа-5800» загальною вартістю 241.00 грн., що належить ОСОБА_9 , чим спричинила останній матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця пригоди зникла, обернувши викрадене на свою користь.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому їй злочині не визнала, пояснила, що наприкінці вересня 2013 року, точну дату вона не пам`ятає, її чоловік ОСОБА_11 , повертаючись з роботи, біля залізничного переїзду на ст. Максимівка знайшов мобільний телефон «Нокіа» та приніс додому, телефон не працював. Пізніше їх син ОСОБА_12 вставив в нього сім-карту і почав користуватись телефоном. Приблизно через місяць приїхали працівники міліції, пояснили, що телефон викрадений та відібрали пояснення. Відшукати власника та повернути телефон не намагались, так як він спочатку не працював і вона вирішила, що телефон викинули.
Факт свого знаходження в магазині «Гардеробчик» в день викрадення у ОСОБА_9 телефону заперечувала, зазначивши, що наприкінці вересня лікувала зуби в м.Харкові та ймовірно у цей день відвідувала стоматолога.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_8 , її винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину повністю підтверджується наступними доказами:
· показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила в судовому засіданні, що 24.09.2013 року вона знаходилась в магазині «Гардеробчик», де примірювала брюки. В примірочній кабінці вона на один гачок повісила речі, а на інший телефон та вийшла з примірочної. В цей час до магазину зайшла ОСОБА_8 , з якою вона раніше не була знайома. Після того, як ОСОБА_8 пішла з магазину, потерпіла помітила зникнення телефону, одразу почала дзвонити на нього зі свого другого номеру, спочатку йшов виклик, а потім абонент став «поза зоною». Крім ОСОБА_8 до магазину заходили ще дві жінки, але вже після зникнення телефону, а також дівчина, але вона не підходила до примірочної. Також зазначила, що в телефоні був зазначений її другий номер та номера її батьків, записані як «мати» та «батько», а коли приблизно через місяць працівники міліції повернули їй телефон, майже вся інформація з телефону була видалена;

· показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які підтвердили, що восени 2013 року заходили разом до магазину «Гардеробчик» та чули розмову між продавцями про зникнення мобільного телефону;

· показаннями свідка ОСОБА_15 , яка показала в судовому засіданні, що 24.09.2013 року знаходилась в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », там знаходилась потерпіла ОСОБА_9 , яка міряла речі, до магазину зайшла жінка середніх років, детально її зовнішність вона не запам`ятала, але саме після того, як жінка пішла, ОСОБА_9 помітила, що зник її телефон, за цей час більше ніхто до магазину не заходив;
· даними протоколу огляду місця події від 01.10.2013 року, проведеного в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », якими зафіксована обстановка в магазині, місце розташування вхідних дверей та примірочної та фото таблицями до протоколу;

· даними протоколу огляду речей мобільного телефону «Нокіа-5800» та фото таблицею до нього;

· даними висновку товарознавчої експертизи №3205 від 15.10.2013 року, згідно з якими ринкова вартість мобільного телефону «Нокіа-5800» станом на 24.09.2013 року склала 241.00 грн.;

· даними довідки ПРАТ «МТС Україна» про вхідні та вихідні дзвінки та СМС по номеру ІМЕІ;

· відеозаписом з камер спостереження, яким зафіксовано як ОСОБА_8 заходить до приміщення магазину та через деякий час виходить з нього.

Відповідно до положень ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб, речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Як показала в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » перебуває у неї в оренді, над входом в магазин встановлена відеокамера, запис з вказаної камери вона добровільно надала працівникам міліції.
В матеріалах провадження наявний протокол огляду речей диску ASTRA CD-R, наданого ОСОБА_16 та постанова про визнання та приєднання вказаного диску до матеріалів провадження. Таким чином, досліджений в судовому засіданні диск з відеозаписом є допустимим доказом у даному провадженні.
В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , однак суд не враховує їх показання, так як вони не були очевидцями викрадення телефону, їх показання в частині того, чи являється жінка, зображена на відеозаписі їх співробітницею ОСОБА_8 чи це зовсім інша людина, не містять чіткої відповіді на це питання, крім того, як пояснили вказані свідки в судовому засіданні, працівники міліції перед переглядом відеозапису повідомили їх, що на вказаному записі зображена ОСОБА_8 .
Крім того, в судовому засіданні були допитані свідок ОСОБА_11 , який пояснив, що знайшов сенсорний телефон «Нокіа» на залізничному переїзді, приніс його додому та віддав синові та свідок ОСОБА_20 , яка пояснила, що жінкою на відеозаписі може бути вона сама, так як дуже схожа з сестрою та в зазначений період була в м.Богодухові, однак суд критично оцінює вказані свідчення, так як допитані особи є близькими родичами ОСОБА_21 її чоловіком та рідною сестрою.
Також в судовому засіданні за клопотанням захисника обвинуваченої була допитана свідок ОСОБА_22 /відповідні матеріали були відкриті стороною захисту стороні обвинувачення у встановленому ст.290 КПК України порядку/, яка зазначила, що восени 2013 року ОСОБА_8 часто їздила в м.Харків лікувати зуби та дійсно могла бути в Харкові 24.09.2013 року. Ці показання суд також не враховує, так як вони є припущенням і не підтверджують факт знаходження ОСОБА_8 в день викрадення у ОСОБА_9 телефону в іншому місті.
Сама ОСОБА_8 прізвища лікаря, у якого ніби то лікувалась в зазначений день, не назвала, клопотання про допит лікаря у якості свідка або про витребування відповідної терапевтичної форми, яка заповнюється у разі лікування пацієнта, не заявляла ані в період досудового розслідування, ані під час судового розгляду.
Таким чином, заперечення вини з боку обвинуваченої суд вважає безпідставним, так як воно спростовується показаннями потерпілої, не довіряти яким у суду не має підстав, так як потерпіла попереджалась про кримінальну відповідальність та її показання не суперечать іншим доказам, дослідженим у даному провадженні, в тому числі відеозапису з камер спостереження.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину, доказана повністю, її дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадання чужого майна.
Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_8 встановлено, що вона раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку психіатра та нарколога не перебуває, офіційно працює, за місцем роботи також характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітнього сина.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.
Обговорюючи питання про строк та вид покарання обвинуваченій, суд враховує тяжкість вчиненого, сукупність відомостей про особу обвинуваченої, той факт, що потерпіла не має до останньої претензій ані матеріального, ані морального характеру, і вважає за можливе призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією статті.
ОСОБА_8 заявлено клопотання про застосування до неї Закону України Про амністію у 2014 році у зв`язку з тим, що у неї на утриманні знаходиться неповнолітня дитина.
Відповідно до положень ч.2 ст. 86 КК України та ч.1 ст. 1 Закону України Про застосування амністії в Україні, особи, визнані винними у вчинені злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання законом про амністію.
Згідно із положенням п. в ст.1. Закону України Про амністію у 2014 році, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, засуджені за умисні злочини, , які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, які на день набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років та не позбавлені батьківських прав;
Згідно із ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Злочин, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості та вчинений 24.09.2013 року.
Як вбачається зі свідоцтва про народження, ОСОБА_8 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, існують підстави для застосування до ОСОБА_8 положень Закону України Про амністію у 2014 році та для звільнення останньої від відбування покарання.
Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з засудженої, запобіжний захід не обирався.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України. Куртку жіночу, яка була надана слідчому, але не була визнана речовим доказом, та у теперішній час зберігається в приміщенні Богодухівського РВ, також слід повернути власнику ОСОБА_8 .
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, Законом України Про амністію у 2014 році, Законом України Про застосування амністії в Україні,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді 1 /одного/ року позбавлення волі.
На підставі п. в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання.
Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта: за проведення судово - товарознавчої експертизи в сумі - 244 (двісті сорок чотири) грн. 50 коп.
Речові докази: мобільний телефон «Нокіа-5800», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_9 вважати повернутим за належністю; диск з відеозаписом з камер спостереження зберігати в матеріалах справи; жіночу куртку червоного кольору, надану ОСОБА_8 , яка не була визнаня речовим доказом, але яка знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського РВ ГУМВС України в Харківській області повернути ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ -