АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження № 11-кп/774/108/к/15, справа №210/6065/14-к Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 222 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисників засудженого - адвоката ОСОБА_8 та ОСОБА_9

засудженого ОСОБА_10

розглянула 10 березня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальну справу за апеляціями прокурора та потерпілого ОСОБА_7 на вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українець, громадянин України, не судимий,

виправданий у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_10 у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання скасовано.

Позовну заяву прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу в інтересах державної установи КЗ «Міська клінічна лікарня №2» м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_10 1073 гривень 38 копійок в рахунок відшкодування витрат за лікування потерпілого ОСОБА_7 , та позов ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 798 гривень 25 копійок та моральної шкоди на суму 3000 гривень, - залишено без задоволення.

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_10 виправданий за ст.125 ч.2 КК України у вчиненні злочину при наступних обставинах.

05 серпня 2006 року приблизно о 22 годині 50 хвилин перед вхідними дверима в під`їзд №1 будинку АДРЕСА_1 , між раніше незнайомими мешканцями вказаного під`їзду ОСОБА_10 і ОСОБА_7 виникла конфліктна ситуація з приводу того, хто з них першим увійде до під`їзду. Коли ОСОБА_10 і ОСОБА_7 увійшли до під`їзду й піднялися на сходовий майданчик першого поверху під`їзду №1 будинку АДРЕСА_1 , між ними відбулася словесна сварка, предметом якої стали незачинені на замок вхідні металеві двері в під`їзд. Коли ОСОБА_7 знаходився з лівого боку від ліфтової кабіни першого поверху навпроти сходового маршу на другий поверх під`їзду №1 будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих через сварку неприязних стосунків, реалізовуючи раптово виниклий намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс скляною пляшкою, яка була в нього у руці, не менше двох ударів руками в область голови ОСОБА_7 , чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді черепного - мозкової травми у вигляді удару головного мозку легкого ступеня, субарахноїдальний крововилив, перелом носової перегородки, розриви шкіри в області нижньої стінки правого слухового проходу з перфорацією правої барабанної перетинки, різану рану правої скуластої області, які згідно з висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи Головного бюро судово-медичних експертиз МОЗ України № 729/09 від 23.10.12р. по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Висновки даної експертизи були покладені в основу оскарженого вироку суду першої інстанції.

У зв`язку із зміною тяжкості тілесних ушкоджень в процесі судового слідства, прокурором в порядку ст.277 КПК України 1960 року постановою від 28.11.2014р. було змінено обвинувачення у відношенні ОСОБА_10 з частини 1 статті 121 КК України на частину 2 статті 125 КК України.

Потерпілий ОСОБА_7 не погодився зі зміною обвинувачення прокурором, і суд першої інстанції правильно продовжив розгляд даної справи за обвинуваченням ОСОБА_10 за ст.121 ч.1 КК України.

Після дослідження та оцінки здобутих доказів в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина ОСОБА_10 доведена, а його дії необхідно кваліфікувати за ст.125 ч.2 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У зв`язку з тим, що потерпілий ОСОБА_7 письмово відмовився від обвинувачення ОСОБА_10 за ст.125 ч.2 КК України, керуючись ст. 27 УПК України 1960 р. і пунктом 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 року №13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» суд виправдав ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України, роз`яснивши потерпілому, що він має право звернутися до суду з заявою про порушення кримінальної справи за цим складом злочину в межах строків давності, передбачених ст.49 КК України.

В апеляції прокурор ставить питання про скасування вироку через істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону. На підтвердження зазначає, що суд, встановивши в мотивувальній частині оскарженого вироку, що ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ст.125 ч.2 КК України, в резолютивній частині вироку за вказаним складом злочину останнього виправдав, чим істотно порушив вимоги кримінально-процесуального закону. Крім того, звертає увагу на той факт, що після зміни прокурором обвинувачення з ст.121 ч.1 КК України на ст.125 ч.2 КК України та відмові потерпілого підтримати звинувачення за ст.125 ч.2 КК України, суд продовжив слухати справу в звичайному режимі, а саме за участі прокурора, чим також порушив вимоги кримінально-процесуального закону. Просить постановити свій вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним за ст.125 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень. На підставі ст.49 КК України, ч.1 п.2 ст.74 ч.5 КК України звільнити від кримінального покарання через сплив строків давності. Задовольнити позовну заяву потерпілого ОСОБА_7 , стягнувши з ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 798,25 гривень та моральної шкоди в сумі 3000 гривень, а також, задовольнити позовну заяву прокурора на користь 2-ої міської лікарні м. Кривого Рогу на суму 1073,38 гривень.

В апеляції потерпілий ОСОБА_7 просить виправдувальний вирок суду скасувати та постановити новий, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України та призначити йому суворе покарання. Стягнути з ОСОБА_10 спричинені матеріальну шкоду в розмірі 798,25 гривень та 3000 гривень моральної шкоди.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, яка підтримала апеляцію прокурора в повному обсязі, вважала, що вирок суду підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону, з постановленням нового вироку, яким необхідно визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України, призначивши йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень. На підставі ст.49 КК України, ч.1 п.2 ст.74 ч.5 КК України звільнити від кримінального покарання через сплив строків давності, позовні заяви задовольнити, вважала, що апеляція потерпілого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, в частині скасування вироку та задоволення позовної заяви; потерпілого ОСОБА_7 , який просив його апеляцію задовольнити, вирок суду скасувати, визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України та призначити йому суворе покарання. Стягнути з ОСОБА_10 спричинені йому матеріальну шкоду в розмірі 798,25 гривень та 3000 гривень моральної шкоди, та просив часткового задовольнити апеляцію прокурора, скасувавши виправдувальний вирок суду першої інстанції; виправданого ОСОБА_10 та його захисників адвоката ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які просили відмовити у задоволенні апеляцій прокурора та потерпілого у справі, а виправдувальний вирок суду першої інстанції залишити без змін; проаналізувавши доводи, що зазначені в апеляціях і зіставивши їх з матеріалами, що знаходяться у справі, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, апеляція потерпілого ОСОБА_7 частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з постановленням нового вироку, з наступних підстав.

Подані апеляції до набрання чинності Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 року, розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України, відповідно до вимог п.п.11, 15 Розділу ХІ "Перехідні положення" вказаного кодексу.

Відповідно до вимог ст.365 КПК України, вирок переглядається апеляційним судом у межах наданих апеляцій.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом першої інстанції обґрунтовано було підтримано зміну обвинувачення в суді прокурором зі ст.121 ч.1 КК України на ст.125 ч.2 КК України, що вбачається з постанови прокурора від 28.11.2014р. (а.с.146-148 Т.4).

При цьому, суд першої інстанції, врахувавши думку потерпілого, правильно продовжив розгляд даної справи за обвинуваченням ОСОБА_10 за ст.121 ч.1 КК України, а тому колегія суддів не вбачає по відношенню до потерпілого порушення вимоги ч.5 ст.277 КПК України 1960 року, про що зазначено в апеляції прокурора.

Також, не погоджується колегія суддів і з наведеними в апеляції потерпілого доводами, що суд першої інстанції безпідставно поклад в обґрунтування обвинувального вироку як доказ висновок повторної комісійної судово-медичної експертизи №729/09 від 23.10.12р. (а.с.217-229 Т.3), в якому, на думку апелянта, невірно встановлено ступінь спричинених йому тілесних ушкоджень, та вважає правильним рішення суду, що вказаний висновок судово-медичного експерта було отримано з дотриманням вимог ст.65, 66 КПК України 1960 року, а тому такий доказ у справі є допустимим. Висновки експерта після надходження справи до суду та ознайомленим з ним потерпілим не оскаржувався, будь-яких інших доказів потерпілим на підтвердження своєї позиції у справі надано не було.

Згідно з вимогами ст.323 КПК України 1960 року в основу вироку можуть бути покладені достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. При постановленні вироку суд колегіально чи суддя одноособово за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх достовірності, допустимості і достатності для вирішення питань, зазначених у ст.324 КПК України 1960 року.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що після дослідження та оцінки здобутих доказів в їх сукупності, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що вина ОСОБА_10 доведена, його дії правильно перекваліфіковані зі ст.121 ч.1 КК України на ст.125 ч.2 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Зокрема, висновки про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України підтверджуються, а його покази про одержання потерпілим тілесних ушкоджень від можливого падіння та ударяння головою об стіну під час нападу на нього потерпілого і подальшої бійки між ними - спростовуються доказами, які зібрані з додержанням вимог кримінально-процесуального закону, детально дослідженими та проаналізованими в суді першої інстанції, а саме показаннями:

· потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що 05.08.2006 року, у пізній вечірній час в під`їзд будинку АДРЕСА_1 після зробленого зауваження ОСОБА_10 , що той не закрив вхідні двері в під`їзд, ОСОБА_10 його вдарив пляшкою, яка була у нього в руках, в голову в правий вісок, після чого він втратив свідомість. Кількість ударів не пам`ятає, але у нього була різана рана голови та багато синців. Допускає, що в процесі самооборони, він міг завдавати ударів ОСОБА_10 . Він лежав в лікарні з 06.08.2006 року по 22.08.2006 роки, і самовільно залишив лікарню, оскільки міг втратити роботу. Підтримав обвинувачення за ст.121 ч.1 КК України у зв`язку з тим, що не згоден з останніми двома експертизами, які встановили йому легку ступінь тілесних ушкоджень, вважає, що така зміна ступеню тяжкості тілесних ушкоджень була обумовлена недбалим відношенням лікарів, які не описали в повній мірі всі отримані ним травми в історії хвороби (а.с.160-161 оборот Т.4);

· свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , які пояснили, що в 05.08.2006 році, будучи на чергуванні інспекторами патрульно-постової служби міліції. Прибули на виклик до під`їзду будинку АДРЕСА_1 , де в присутності багатьох людей побачили, під стінкою лежав хлопець, окровавлений, на першому поверсі, від нього був запах алкоголю, вони викликали швидку допомогу, поряд був хлопець з гематомами та ушкодженням на руці (а.с.159 -160 Т.4);

· свідків ОСОБА_13 , яка пояснила, що вона працює на швидкій допомозі фельдшером, 05.08.2006 року вона була на чергуванні, вони отримали виклик, приїхали на АДРЕСА_1 , перший під`їзд, на першому поверсі лежав чоловік на битому склі, було темно, стояли люди. Із слів була якась бійка. Вони його поклали на носилки надавали допомогу і перевезли його в травмпункт. Скло не бачила, воно відчувалось під ногами. В під`їзді був запах алкоголю і вона зробила висновок, що була розбита пляшка зі спиртним (а.с.162 162 оборот Т.4);

· свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що вона працювала старшою медсестрою на швидкій допомозі, 05.08.2006 року чергувала в зміну і в ввечері надійшов виклик в під`їзд по вул. Тинка, де в під`їзді лежав брудний хлопець і скаржився на головний біль, над ним стояв фельдшер, а вона подавала медикаменти. Свідки поясняли, що хтось напав на потерпілого ОСОБА_7 . У того була розітнута рана біля вуха, йшла кров. Коли виносили на носилках, вона ногою відкинула шийку битої пляшки (а.с.163 Т.4);

· свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що 05.08.2006 року ОСОБА_10 подзвонив чоловіку, і сказав що на нього напали. Чоловік одягнувся і спустився на перший поверх. Через час ОСОБА_16 прийшов додому весь у побілці, був одягнений в шортах і футболці, на обличчі були гематоми. Скаржився на біль в руці, вона йому допомогла вмиватися, переодягнутися. В лікарні ОСОБА_17 наклали гіпс спершу на одну руку, надалі на іншу (а.с.162 оборот-163 Т.4);

· свідка ОСОБА_18 , який поясняв, що ОСОБА_19 його молодший брат, він проживав свого часу з ним і його дружиною на АДРЕСА_2 . Пізно увечері 05.08.2006 року вони збирались лягати спати, йому подзвонив брат, в трубку задиханим голосом він йому сказав, що на нього напали, просив допомоги. Він одягнувся і спустився вниз на перший поверх, сів в ліфт, вийшовши з ліфта, побачив, що в під`їзді було тьмяне освітлення, бачив брата, сусідку і хлопця на підлозі. Першого побачив брата справа, сусідка була зліва, чоловік лежав попереду нього від ліфта головою. Він відразу підійшов до брата, побачив садно на обличчі, була порвана футболка в районі ворота, були незначні краплі крові. Він пояснив, що він зайшов в під`їзд, підійшов до ліфта, його хтось смикнув, він обернувся і отримав удар, він оборонявся і відштовхнув нападаючу людину. Сусідка вийшла через час, лежачий чоловік дихав і він чув запах пива. Він запропонував викликати міліцію і швидку допомогу. Лежачий чоловік був по статурі більше брата, він з ним не розмовляв, він думав, що той був п`яний. Він подзвонив по мобільному телефону і викликав швидку допомогу і міліцію. Приїхали співробітники міліції, він їх зустрів. Його брат поїхав на ліфті додому вмиватися, потім він завів міліціонерів в під`їзд і поїхав за братом. Той переодягнув футболку і вмивався. Вони приїхали на ліфті на перший поверх, побачили велику кількість незнайомих людей, з яких не всі були тверезі, вони кричали на брата що це він побив чоловіка. Вони вийшли на вулицю. Приїхала швидка допомога, деякий час стояли біля під`їзду, братові сказали їхати в тисячку самостійно. Вони поїхали в міліцію, написали заяву. Потім поїхали в 2-у міськлікарню, де братові надали першу допомогу (а.с.163 оборот 164 Т.4);

· свідка ОСОБА_20 , яка в судовому засіданні пояснила, що 05.08.2006 року пізно увечері приблизно в 23.00 години вона поверталася з гостей, її проводжала додому подруга з хлопцем, проживають по АДРЕСА_3 на другому поверсі. У під`їзді металеві двері, зайшла в під`їзд і побачила на першому поверсі ОСОБА_7 , свого сусіда і ОСОБА_10 , який теж жив в цьому будинку. Вона побачила між ними бійку, ця бійка відбувалась біля ліфта, прохід на сходи був вільний. На сходовому майданчику горіла лампочка. Вона злякалась і пройшла до себе додому (а.с.164 Т.4);

· свідка ОСОБА_21 , яка пояснювала, що підсудного і потерпілого знає, вони її сусіди. Вона живе на АДРЕСА_4 на першому поверсі. 05.08.2006 року приблизно о 23-00 годині, вона приймала ванну, почула шум і тупіт на сходовому майданчику, вона сказала дочці що якась бійка, тут подзвонили в двері дуже сильно, вона вискочила з ванної, почула голос хлопця, він просив про допомогу. Він говорив, що на восьмому поверсі живе його брат. Вона відкрила двері, побачила, що стоїть ОСОБА_10 весь в крові, у розірваній сорочці, він сказав що на нього напали. На майданчику лежав інший хлопець, до якого вона нахилилась і побачила, що це її сусід ОСОБА_22 , який теж був в крові, і лежав на підлозі в калюжі крові. ОСОБА_10 подзвонив братові і сказав, що на нього напали і просив спуститися. Вона зрозуміла, що була бійка. У під`їзді було темно. ОСОБА_18 викликав міліцію. Потім ОСОБА_7 відвезли в лікарню машиною швидкої допомоги (а.с.165 Т.4);

· свідка ОСОБА_23 , яка в судовому заїданні пояснила, що вона проживає по АДРЕСА_1 . Вона 05.08.2006 року сиділа на лавці біля під`їзду №2 спиною до під`їзду №1, на другій лавці сиділа ОСОБА_24 і вона з нею розмовляла. Вони почули крик, кричали що бійка, і всі, хто сиділи на лавці, побігли в перший під`їзд. Бачила як ОСОБА_7 забирала швидка допомога, ще бачила як ОСОБА_7 спершу лежав в під`їзді на підлозі, на боці, в крові, він не ворушився, і його віднесли в швидку (а.с.165 оборот Т.4);

· свідка ОСОБА_24 , яка судовому засіданні пояснила, що вона проживає по АДРЕСА_2 . 05.08.2006 року пізно увечері вона з ОСОБА_25 сиділи на лавці навпроти першого під`їзду. Вона бачила як ОСОБА_7 йшов до дверей під`їзду, став біля дверей, слідом за ним йшов хлопець в навушниках, у нього в руках була пляшка, вони зайшли в двері під`їзду №1. Через деякий час пройшла ОСОБА_26 . Через деякий час вибігла ОСОБА_27 з 4 квартири, вона кричала, що ОСОБА_28 убили, вони всі побігли, до під`їзду, але в під`їзді була міліція. Потім вона зайшла в під`їзд побачила, що освітлення слабке, ОСОБА_7 сидів, потім почав нахилятися, у нього були судоми, вона запитала що з ним, але він не усвідомлював, вона почала його оглядати. Він був весь в крові, за вухом розріз, була калюжа крові, на стінках кров. Відчинились двері ліфта, з нього вийшли два хлопця, у одного був забинтований палець. Вона підбігла до них і почала казати, що ж вони наробили, вони сказали що вони тверезі. Приїхала швидка допомога, ОСОБА_7 винесли на носилках і повезли в лікарню. Він був скривавлений. Сорочку ОСОБА_7 вони викинули в урну (а.с.165 оборот 166 Т.4).

Вина обвинуваченого підтверджується вивченими та проаналізованими у судовому засіданні письмовими матеріалами справи, а саме:

· показаннями свідка ОСОБА_29 , який в судовому засіданні просив оголосити його свідчення, надані під час досудового розслідування, оскільки пройшло багато часу, та підтримав їх в повному обсязі. Пояснював, що він проживає за адресою: АДРЕСА_5 з 1993 року і по теперішній момент. 05 серпня 2006 року приблизно о 23 годині він вийшов на вулицю разом зі своїми друзями, після чого сів на лавку біля під`їзду №3 будинку АДРЕСА_1 , тобто він знаходився спиною до під`їзду №1 будинку АДРЕСА_1 , їх було близько 10 чоловік. Бачив, що на лавці біля під`їзду №2 будинку АДРЕСА_1 сиділи літні жінки. Звернув увагу, що по дорозі йшла сусідка ОСОБА_30 , яка живе в квартирі АДРЕСА_6 , яка пройшла до під`їзду №1 будинку, тобто в свій під`їзд. Приблизно через 5 7 хвилин після того, як до під`їзду увійшла дівчина до під`їзду № 3 під`їхав автомобіль «ППС» «Жигулі» п`ятої або сьомої моделі. Жінка міліціонер запитала, в якому під`їзді знаходиться квартира АДРЕСА_7 або АДРЕСА_8 . ОСОБА_29 відповів, що в під`їзді №1 і вказав на свій під`їзд. Після чого автомобіль ППС під`їхав до під`їзду №1, співробітники міліції зайшли до під`їзду. Доки він сидів на лавці нічого підозрілого не чув і нікого підозрілого не бачив. Він не звертав увагу на те, чи виходив будь-хто з під`їзду №1. Приблизно через 10 хвилин після того, як приїхала машина ППС він вирішив піти і подивитися, що саме сталося в під`їзді і чому приїхала міліція.. Коли він увійшов до під`їзду №1, то побачив, що на сходовому майданчику першого поверху лежить ОСОБА_7 . ОСОБА_31 , що проживає в квартирі АДРЕСА_9 був весь в крові і бився у судомах, обличчя практично не було видно. З правого боку в скроневій області була відкрита рана, з якої йшла кров, а під правим оком була гематома, яка практично закривала його праве око. Костя лежав на сходовому майданчику першого поверху навпроти сходів на другий поверх, голова спиралась об стінку, обличчя було повернене убік до ліфтової кабіни. Одяг на ОСОБА_32 був порваний, він не розмовляв. Поряд з ним була калюжа крові, вгорі на стінці над ним теж були величезні плями крові. Крім того, на сходовому майданчику першого поверху були сусіди і співробітники міліції. Він вийшов на вулицю, підійшов до автомобіля ППС, де побачив, що в автомобілі ППС знаходяться два брати, які проживають в його під`їзді на восьмому поверсі. Співробітники міліції заборонили йому розмовляти з ними, тому він відразу ж повернувся в під`їзд, під`їхала швидка допомога, він допоміг медичним працівникам віднести ОСОБА_33 на носилках з під`їзду в машину швидкої допомоги, після чого він пішов додому. Коли він увійшов до під`їзду, то бачив, що слідів крові було багато. (т.1 а.с.99, т.4 а.с.159 оборот 160);

· протоколом огляду місця події від 13.08.2006 року, в ході якого був оглянутий сходовий майданчик на 1 поверсі в першому під`їзді будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 5);

· заявою ОСОБА_7 щодо проведення розгляду за фактом отримання ним травми 06.08.2006 року близько 00.10 годин в під`їзді №1 будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 12);

· заявою ОСОБА_10 від 06.08.2006 року про притягання до кримінальної відповідальності хлопця на ім`я ОСОБА_31 , який 05.08.2006 року близько 23.00 годин завдав йому ударів в голову, грудну клітку (т.1 а.с. 8);

· висновком судово-медичної експертизи № 3310 (2666; 2598) від 09.10.2006 року, згідно з якому ОСОБА_10 , 1986 року народження були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді садна верхніх кінцівок, синяків і ударів м`яких тканин обличчя, крововилив в ліве око, вклинений перелом 1 пальця лівої кисті зі зміщенням уламків і крайній внутрішньо-м`язовий (суставний) перелом основи нігтьової фаланги 5 пальця правої кісті зі зміщенням уламків, які по своєму характеру відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я. Ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею, або при ударі об предмети, які мають такі ж властивості, що могло бути при обставинах, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи і потерпілим. Час виникнення тілесних ушкоджень може відповідати 05.08.2006 року. (т.1 а.с. 28 30);

· протоколом очної ставки від 06.12.2006 року між ОСОБА_10 і свідком ОСОБА_34 , яка підтвердила, що бачила як ОСОБА_10 та ОСОБА_7 стояли біля дверей в під`їзд, у ОСОБА_10 в руках була пляшка і між ними виникла перемовка хто перший увійде до під`їзду (т.1 а.с. 45, 46);

· протоколом очної ставки від 06.12.2006 року між ОСОБА_10 і свідком ОСОБА_35 , який підтвердив, що бачив як підсудний ОСОБА_10 та ОСОБА_36 стояли біля дверей в під`їзд, і між ними виникла сварка хто перший увійде до під`їзду (т.1 а.с. 48);

· протоколом очної ставки між ОСОБА_10 і ОСОБА_7 від 06.12.2006р., в ході якої ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_10 в під`їзді будинку завдав йому удару предметом схожим на пляшку по голові, потім завдав йому ще декілька ударів, після чого він знепритомнів і прийшов в себе в лікарні. А ОСОБА_10 пояснював, що він завдавав ударів обороняючись від ОСОБА_7 , який завдавав йому ударів по тулубу, рукам, голові, потім ОСОБА_7 впав і знепритомнів (т.1а.с. 51 53);

· висновком судово-медичної експертизи № 4010 від 27.12.2006 року, згідно з якою ОСОБА_7 , 1976 року народження були заподіянні тілесні ушкодження - закрита внутрішня черепна травма: удар головного мозку, субарахноїдальний крововилив, різана рана обличчя, удар м`яких тканин обличчя, посттравматичний розрив шкіри правого слухового проходу, перфорація правої барабанної перетинки. Ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути неозброєна рука, взута нога нападаючого (нападаючих), або будь-який предмет, який має такі ж властивості за типом удару в область голови і обличчя, що могло бути при обставинах, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи і самим потерпілим; різана рана обличчя від дії гостро-ріжучого предмету. По характеру ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Потерпілому нанесено не менше 2-х ударів тупими предметами в область обличчя в короткий проміжок часу один за іншим. Взаємне розміщення потерпілого і нападаючого могло бути різним. Виникнення всіх тілесних ушкоджень при одинокому падінні з висоти власного росту виключається. Час виникнення ушкоджень відповідає 05.08.2006 року (т.1 а.с. 58, 59);

· висновком додаткової судово-медичної експертизи № 4163 (3310) від 27.12.2006 року, згідно з якою ОСОБА_10 , 1986 року народження був спричинений вклиненний перелом 1 пальця лівої кісті зі зміщенням уламків, який скоріш за все міг виникнути при завданні удару. Виникнення всіх тілесних ушкоджень при одинокому падінні з висоти власного росту виключається. Тілесні ушкодження могли виникнути в короткий проміжок часу одні за іншими. Судово-медичних даних про послідовність нанесення тілесних ушкоджень немає. Взаємне розміщення потерпілого і нападаючого могло бути різним. У даному конкретному випадку мало місце не менше 16 ділянок на тілі потерпіло із застосуванням фізичної сили. Судово-медичних даних про те, що потерпілий на момент спричинення йому тілесних ушкоджень знаходився в стані алкогольного сп`яніння немає. (т.1 а.с. 68-69);

· протоколом очної ставки від 14.12.2006 року між потерпілим ОСОБА_7 і свідком ОСОБА_26 , яка підтвердила, що в під`їзді будинку вона бачила потерпілого ОСОБА_7 і підсудного ОСОБА_10 , який був в навушникам, і якому ОСОБА_7 робив зауваження, завдав удару, після чого вона втекла додому (т.1 а.с. 72-73);

· протоколом очної ставки від 25.12.2006 року між ОСОБА_10 і свідком ОСОБА_21 , яка пояснила що до неї стукав підсудний, просивпро допомогу, оскільки на нього напали, і коли вона відкрила двері, побачила, як на підлозі в калюжі крові лежав її сусід ОСОБА_7 (т.1 а.с. 74- 75);

· протоколом очної ставки від 25.01.2007 року між ОСОБА_10 і свідком ОСОБА_24 , яка підтвердила що бачила як ОСОБА_7 і ОСОБА_10 заходили в під`їзд, у останнього в руках була пляшка, а через деякий час побачила в під`їзді ОСОБА_7 без свідомості, також бачила плями крові, і що все обличчя ОСОБА_7 було в крові (т.1 а.с.80-82);

· протоколом очної ставки від 25.01.2007 року між ОСОБА_10 і свідком ОСОБА_23 , яка підтвердила, що бачила лежачого в під`їзді ОСОБА_7 в крові і який бився в судомах (т.1 а.с.84);

· протоколом додаткового огляду місця події від 06.02.2007 року, згідно з яким був проведений додатковий огляд місця події огляд приміщення під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с.107 118);

· протоколом відтворення обстановки і обставин події від 06.02.2007 року з потерпілим ОСОБА_7 , в ході якого він показав яким чином і де ОСОБА_10 завдавав йому ударів (т.1 а.с.119 127);

· протоколом відтворення обстановки і обставин події від 06.02.2007 року зі свідком ОСОБА_26 , яка показала, що вона не бачила як ОСОБА_7 бив ОСОБА_10 , але вона бачила лежачого ОСОБА_7 в несвідомому стані в калюжі крові, злякавшись побігла додому (т.1 а.с.128 135);

· залученими до матеріалів кримінальної справи копіями документів з Криворізької міської станції швидкої медичної допомоги копія картки виклику № 76 за 05.08.2006 роки відносно ОСОБА_7 копія сторінок з журналу викликів Криворізької міської станції швидкої медичної допомоги за 05.08.2006 роки, згідно яких зафіксований виклик швидкої допомоги по вул. Тинка 15 перший під`їзд з 23.16 годин 05.08.2006 року по 0.05 годин, з вказівкою того що із слів тих, що оточують годину тому побили невідомого, скаржиться на головний біль, запаморочення, нудота, слабкість (т.1 а.с.138 141);

· залученими до матеріалів кримінальної справи копіями документів з прийомного покою КУ «2-га міська лікарня м. Кривого Рогу» - копія сторінок з журналу реєстрації хворих, що звернулися за невідкладною медичною допомогою в травмпункт відносно ОСОБА_10 ; копія сторінок з журналу госпіталізації хворих, що поступили в лікарню, відносно ОСОБА_7 (т.1 а.с.144 149);

· висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1216 (4163 06) від 27.04.2007 року, згідно з якою ОСОБА_10 , 1986 року народження були заподіянні садно правої кісті і крайній перелом нігтьової фаланги 5 пальця правої кісті, які могли виникнути при нанесенні ним ударів. Садна правого плечового і ліктьових суглобів, правого передпліччя, правої кісті, синяки і удари м`яких тканин обличчя, крововилив в ліве око, які по своєму характеру відносяться до легких тілесним ушкоджень; перелом 1 пальця лівої кісті і перелом 5 пальця правої кісті до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я (т.1 а.с.166-167);

· постановою від 11.07.2007 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_10 по ст. 121 ч.1 КК України (т.1 а.с.177);

· постановою від 11.07.2014 року про припинення кримінальногопереслідування по ст.122 ч.1 КК України відносно ОСОБА_7 на підставі п.1 ст.213, п.2 ч.1 ст.6 КПК України за відсутністю в діянні складу злочину у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 діяв в межах необхідної оборони (т.1 а.с.178-179);

· постановою від 11.07.2007 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_7 по ст.125 ч.1 КК України (т.1 а.с.182-183);

· постановою від 11.07.2007 року про відмову в порушенні кримінальної справивідносно ОСОБА_7 по ст.296 ч.1 КК України за відсутністю складу злочину (т.1 а.с.186);

· постановою від 11.07.2007 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_10 по ст.296 ч.1 КК України за відсутністю складу злочину (т.1 а.с.189);

· висновком експерта №78 від 12.06.2009 року, згідно якого у ОСОБА_7 був наступний діагноз: черепно-мозкова травма, удар головного мозку 1 ступеню, субарахноїдальний крововилив, рана правої скроневої області, удар м`яких тканин лівої скроневої і пароорбитальной областей, розривши шкіри правого вушного проходу і точкова перфорація барабанної перетинки. Виявлені тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я тривалістю 6 днів, але ні більше трьох тижнів. Тривале лікування потерпілого на стаціонарному і амбулаторному лікуванні базувалося на скаргах хворого і клінічному підході до лікування подібної патології, який базується і направлений на профілактику можливих ускладнень в таких випадках. Встановлений діагноз черепно-мозкова травма, удар головного мозку 1 ступеня, субарахноїдальний крововилив не містять ознак тяжких тілесних ушкоджень. Експертних даних які могли б визначити знаряддя травми немає. Експертних даних, за виникнення ушкоджень внаслідок падіння потерпілого не встановлено. Кількість алкоголю в крові потерпілого 1,4 %, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння загострює перебіг черепно-мозкової травми, завжди утрудняє правильну діагностику характеру і тяжкості черепно-мозкового ушкодження, а іноді і симулює картину травми мозку. (т.2 а.с.189 -197);

· висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи, проведеною в Головному бюро судово-медичних експертиз МОЗ України № 729/09 від 23.10.12р., згідно з якою у потерпілого ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження у вигляді - черепно-мозкової травми у вигляді удару головного мозку легкого ступеня, субарахноїдальний крововилив, перелом носової перегородки, розриви шкіри в області нижньої стінки правого слухового проходу з перфорацією правої барабанної перетинки, різана рана правої скулової області, які по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. (т.3 а.с.217-229).

Дослідивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про критичне відношення до пояснень свідка ОСОБА_20 , які вона давала на досудовому слідстві у зв`язку з їх суперечністю, оскільки на одній очній ставці вона вказала, що бачила сварку між ОСОБА_7 і ОСОБА_10 та бачила як ОСОБА_7 ударив ОСОБА_10 , а на відтворенні обстановки і обставин подій вона вказувала, що бачила лежачого на сходовому майданчику ОСОБА_7 . При цьому, суд першої інстанції правильно прийняв показання свідка ОСОБА_37 дані в судовому засіданні, коли вона пояснила, що вона підіймалася по сходах і побачила бійку між підсудним і потерпілим, вона злякалась і пішла вгору по сходах.

Твердження ОСОБА_10 під час апеляційного розгляду, що він діяв в межах необхідної оборони, захищаючись від незаконних посягань потерпілого ОСОБА_7 були предметом розгляду в суді першої інстанції та не знайшли свого підтвердження і в судовому засіданні при апеляційному розгляді, оскільки вони спростовані свідченнями потерпілого ОСОБА_7 , які є об`єктивними, співвідносяться з встановленими обставинами справи, та іншими доказами , про що правильно було зазначено судом першої інстанції.

Крім того, постановою слідчого від 11.07.2014 року кримінальне переслідування по ст.122 ч.1 КК України відносно ОСОБА_7 було припинене на підставі п.1 ст.213, п.2 ч.1 ст.6 КПК України за відсутністю в діянні складу злочину у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 діяв в межах необхідної оборони (т.1 а.с.178-179). Дана постанова не була скасована у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає її законною і обґрунтованою і приймає при постановленні даного вироку.

Не дивлячись на невизнання вини ОСОБА_10 у інкримінованому йому злочині, передбаченому ст.125 ч.2 КК України, як під час судового розгляду в суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції, колегія суддів, після дослідження матеріалів справи та всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, оцінивши здобуті докази у справі з урахуванням вимог ст.ст.65-67 КПК України 1960 року, приходить до висновку, що його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ст.125 ч.2 КК України. Вважає доведеною вину ОСОБА_10 у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст.125 КК України

При цьому, виправдувальний вирок суду першої інстанції у відношенні ОСОБА_10 підлягає скасуванню на підставі ст.371 КПК України 1960 року, оскільки суд встановивши вину підсудного ОСОБА_10 доказаною у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України, виправдав його за відсутності скарги потерпілого, чим допустив неправильне застосування кримінального закону.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, потерпілий у справі ОСОБА_7 звернувся до правоохоронних органів із заявою, в якій просив розібратись та встановити яким чином ним були отриманні травми (а.с.12 Т.1), у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави, з яких суд першої інстанції виправдав ОСОБА_10 у вчиненні злочину із-за відсутності скарги потерпілого.

Колегія суддів, також, не погоджується і з доводами прокурора щодо його неможливості приймати участь в судовому засіданні при розгляді кримінальної справи за обвинуваченням по ст.125 КК України після зміни обвинувачення прокурором зі ст.121 ч.1 КК України, з врахуванням того, що потерпілий під час судового розгляду відмовився від підтримання обвинувачення за зміненим обвинуваченням прокурора та наполягав на підтриманні обвинувачення за ст.121 ч.1 КК України, що є його правом відповідно до вимог ст.277 ч.4 КПК України 1960 року.

Крім того, згідно зі ст.27 ч.3 КПК України 1960 року, якщо справа про будь-який із зазначених у частині 1 цієї статті злочинів має особливе громадське значення,.....чи з інших причин не може захистити свої законні інтереси, прокурор порушує справу і при відсутності скарги потерпілого. Крім того, ч.4 ст.27 КПК України1960 року, також, встановлено, що прокурор вправі в будь-який момент вступити в справу, порушену суддею за скаргою потерпілого, про злочини, зазначені в частині 1 цієї статті, і підтримувати обвинувачення в суді, коли цього вимагає охорона державних або громадських інтересів чи прав громадян.

Призначаючи покарання, колегія суддів, відповідно до вимог ст.ст.50, 65-66 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, характеристику особи винного, який раніше не судимий (а.с.196, 197 Т.1), згідно довідок Обласного комунального закладу «Психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг» від 13.12.2006р. №6963 та від 19.12.2006р. №7716 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.201, 203 Т.1), позитивно характеризується (а.с.198, 199 Т.1). Колегією суддів не було встановлено обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, передбачені ст.ст.66, 67 КК України.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи винного, його ставлення до скоєного, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення ОСОБА_10 буде покарання у виді штрафу, у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєний ним злочин.

Виходячи з того, що з дня вчинення ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, який у відповідності до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, на даний час минули строки давності, встановлені п.2 ч.1 ст.49 КК України, однак ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину не визнав і про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності клопотань не заявляв, а під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції заперечував проти застосування до нього строків давності, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч.5 ст.74 КК України звільнити його від призначеного за ч.2 ст.125 КК України покарання на підставах, передбачених ст.49 КК України..

Вирішуючи цивільний позов потерпілого про відшкодування завданих матеріальної та моральної шкоди, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.28 КПК України 1960 року особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред`явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою.

Згідно з положеннями ст.334, ст.335 ч.1 КПК України 1960 року, у мотивувальній частині вироку викладаються підстави для задоволення або відхилення цивільного позову, а також підстави для відшкодування матеріальних збитків у випадках, передбачених ч.3 ст.29 КПК України.

Відповідно до вимог ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого, що передбачено ст.1206 ЦК України.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч. 3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На підставі наведеного колегія суддів вважає необхідним цивільні позови потерпілого ОСОБА_7 та прокурора в інтересах Державної установи КУ «Міська клінічна лікарня №2» м. Кривого Рогу задовольнити повністю (а.с.9, 11, 18-19 Т.2).

Так, як встановлено під час апеляційного розгляду, внаслідок протиправних дій ОСОБА_10 , які проявилися в умисному заподіянні ним легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, останньому була завдана матеріальна шкода, яка виявилася в пошкоджені одягу: футболки, вартістю 153 грн. та брюк, вартістю 302 гривні, а також в період знаходження на лікуванні у 2-ій міськлікарні міста, його родичами придбавались медикаменти на загальну вартість 343,25 грн., що підтверджується відповідними чеками (а.с.20 Т.2), у зв`язку з чим, на користь потерпілого ОСОБА_38 підлягає стягненню завданий матеріальний збиток на загальну суму 798,25 грн.

Крім того потерпілому ОСОБА_7 була завдана моральна шкода внаслідок протиправних дій ОСОБА_10 , виходячи з характеру, обсягу та глибини заподіяних йому душевних страждань і переживань, вимушених змін у його житті, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану здоров`я, підлягає відшкодуванню на користь потерпілого в розмірі заявлених 3000 грн. На переконання колегії суддів, такий розмір моральної шкоди буде в повній мірі відповідати принципам розумності, виваженості і справедливості.

Також, підлягає задоволенню і цивільний позов прокурора Саксаганського району м.Кривого Рогу в інтересах КУ «Міська клінічна лікарня №2» м. Кривого Рогу на загальну суму 1073,38 грн., які були витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_7 під час перебування у лікарні з 05.08.2006 року по 22.08.2006 року у нейрохірургічному відділенні медичного закладу (а.с.192, 195 Т.1).

Керуючись ст.ст.365, 366, 371, 378 КПК України 1960 року, п.п. 11, 15 Розділу ХІ "Перехідні положення " Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляцію прокурора задовольнити в повному обсязі, апеляцію потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року, яким ОСОБА_10 виправдано у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України , скасувати.

Постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_10 від призначеного за ч.2 ст.125 КК України покарання на підставах, передбачених ст.49 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених внаслідок злочину, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 спричинену внаслідок вчиненого злочину матеріальну шкоду в сумі 798 (сімсот дев`яносто вісім) гривень 25 копійок та моральну шкоду в сумі 3000 (три тисячі) гривень.

Цивільний позов прокурора Саксаганського району міста Кривого Рогу в інтересах комунального закладу «Міська клінічна лікарня №2» міста Кривого Рогу до ОСОБА_10 про відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_7 , задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь комунального закладу «Міська клінічна лікарня №2» міста Кривого Рогу витрати на лікування потерпілого ОСОБА_7 в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 38 копійок.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_10 у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання - скасувати

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом одного місяця з моменту проголошення вироку.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2