Справа №1-П-4/07р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня
2007року Старовижівський районний суд Волинської області

В складі:
головуючого - судці Кузьмінця О.М. За
участю : секретаря Бондар О.С. прокурора
Хомича Ю.В. адвоката ОСОБА_1 потерпілогоОСОБА_2

законного пр-ка
особи, що вчинила суспільно-небезпечне
діяння -ОСОБА_3

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Стара Вижівка справу про застосування
примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця і жителя села Дубечне Старовижівського району Волинської
області, громадянина України, українця,
учня 10-го класу Дубечненської ЗОШ І-ІІІ
ст. , раніше не судимого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене
ст. 124 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 умисно
заподіяв з перевищенням меж необхідної оборони тяжке тілесне ушкодження при
таких обставинах.

8 серпня 2007
року біля 16 години, коли він з своїм
молодшим братом знаходилися в лісі Дубечненського лісництва, де розклали багаття, до них на легковому автомобілі під'їхав ОСОБА_2Не
назвавшись, хто він такий, ОСОБА_2почав
в'язати ременем рукиОСОБА_4. та з застосуванням фізичної сили садовити
останнього в салон свого автомобіля.

Захищаючись від
цих насильницьких дій ОСОБА_4 умисно наніс удар розкладним ножем ОСОБА_2в область
шиї, чим спричинив йому тяжке тілесне
ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

В судовому
засіданні ОСОБА_4 показав, що
8.08.2007року він разом з своїм молодшим братом знаходилися в лісі, де збирали ожину та розклали багаття.
Приблизно біля 16 години до них на автомобілі під'їхав незнайомий чоловік
-потерпілий по справі і став допитувався,
хто розклав багаття. А потім зав'язавши йому на руці ремінь намагався
посадити в салон автомобіля. А тому він,
з метою захисту вийняв з кишені штанів ножа і потерпілий сам на нього
наткнувся.

Однак факт
умисного нанесення ОСОБА_4ножем удару підтверджується показами
потерпілого, свідків та іншими
дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_2показав, що дійсно
8.08.2007року біля 16 години він виявив в лісі 2-х хлопців, які знаходилися біля багаття. А тому став
виясняти в них, хто розклав багаття та
хотів відвезти автомобілем одного з них,
а саме ОСОБА_4, в

кишені якого
виявив запальничку, в райвідділ міліції.
Спочатку він забрав запальничку в ОСОБА_4,
а коли той відмовився сідати в автомобіль, то зав'язавши на його руці ремінь, якого вийняв з своїх штанів, та заломивши за спинку його руку, посадив в салон автомобіля. Однак ОСОБА_4
виставив ногу і не давав можливості закрити дверцята. А коли він нагнувся і
почав закладати його ногу в автомобіль,
то відчув удар ножем в шию.

Свідок
ОСОБА_5., який був очевидцем цієї
події, підтвердив в судовому
засіданні, що дійсно бачив як ОСОБА_2застосовував до
ОСОБА_4 фізичне насильство, намагаючись
посадити його в автомобіль і останній захищаючись , вдаривОСОБА_2 номем в область
шиї.

А тому показання
ОСОБА_4 про те, що він не наносив удар
ножем потерпілому, суд вважає
необ'єктивними.

Факт умисного заподіяння
тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_2підтверджується
і висновком судово-медичної експертизи (а.с. 36, 37) з якого вбачається, що вОСОБА_2 виявлене тілесне
ушкодження у вигляді ножового поранення шиї зліва, яке утворилося від дії предмета, що має колото-ріжучі властивості, що узгоджується з обставинами даної справи.

І як вбачається
з висновку експерта дане тілесне ушкодження відноситься до тяжких за ознакою
небезпеки для життя.

Крім того, як вбачається з протоколів огляду і вилучення
речових доказів (а.с. 25, 26) в салоні автомобіля та в будинку де проживає
ОСОБА_4, були виявлені запальничка, складений ніж, одяг,
які належатьОСОБА_4. і свідчать про його причетність до заподіяння
потерпілому ножового поранення.

Таким чином
приведені докази в їх сукупності повністю підтверджують факт умисного
заподіяння ОСОБА_4тяжкого тілесного ушкодження при обставинах, коли він,
захищаючись він неправомірних посягань ,
наніс удар ножем в область шиї потерпілого. При цьому співмірність
захисту явно не відповідала вчиненому на нього посяганню, що є перевищенням меж необхідної
оборони, а тому вчинене ним
суспільно-небезпечне діяння слід кваліфікувати за ст.
124 КК України.

Однак
враховуючи, що суспільно-небезпечне
діяння ОСОБА_4 вчинив у віці 15 років тобто до досягнення ним віку, з якого може наступати кримінальна
відповідальність за ці дії, то у
відповідності до ст. 97 КК України до нього слід застосувати
примусові заходи виховного характеру,
передбачені ст. 105 КК України.

ОбираючиОСОБА_4.
запобіжний захід виховного характеру,
суд враховує його щире розкаяння,
позитивну характеристику по місцю навчання, а також те,
що раніше до кримінальної відповідальності не притягався, виховується у сім'ї з обома батьками, які здатні забезпечити його виправлення та
належне виховання і вважає за необхідне передати його під нагляд батьків.

Речові докази -
радіоприймач „Кіро", гроші в сумі
г7 грн. підлягають поверненнюОСОБА_4., а
складний ніж, ремінець, штани,
рубашка, запальничка підлягають
знищенню, оскільки не являють собою
ніякої матеріальної цінності.

Керуючись ст.
ст. 282, 447, 448 КПК
України, суд, -

постановив:

ОСОБА_4, визнати винним у вчиненні
суспільно-небезпечного діяння,
передбаченого ст. 124 КК України і на підставі ст. 97 КК України застосувати до нього
запобіжний захід, передбачений ст. 105 КК України у вигляді

передачі його
під нагляд батькам: ОСОБА_3 і ОСОБА_6.

Провадження в
даній кримінальній справі закрити.

Речові докази :
радіоприймач „ Кіро" та гроші в сумі 7 грн. передати їх власнику
ОСОБА_4, а складного ножа, штани і рубашку, реміня,
запальничку - знищити.

постанова
може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через
Старовижівський районний суд Волинської області протягом 15 діб з моменту її
проголошення.