У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

Головуючого

Скотаря А.М.

суддів

Шевченко Т.В., Гошовської Т.В.

за участю прокурора

Брянцева В.Л.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 14 серпня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, на вирок апеляційного суду Донецької області від 21 березня 2008
року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

1979 року народження, громадянина України,

судимого 25 лютого 2004 року Іллічівським районним судом

м. Маріуполя Донецької області за ч.1 ст.122 КК України
на 2

роки обмеження волі, звільненого від відбування покарання
з

випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

засуджено
за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до
позбавлення волі на строк 14 років без конфіскації майна; за ч.4 ст.187 КК
України, із застосуванням ст.69 КК України, до позбавлення волі на 10 років без
конфіскації майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання за
сукупністю злочинів призначено у виді 15 років позбавлення волі без конфіскації
майна.

ОСОБА_2,

1986 року народження, громадянина України, не судимого,

засуджено
за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України,
із застосуванням ст.69 КК України, до позбавлення волі на 10 років без
конфіскації майна; за ч.4 ст.187 КК України, із застосуванням ст.69 КК України,
до позбавлення волі на 9 років без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст.70 КК
України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено у виді 10 років
позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_3,

1986 року народження, громадянина України, не судимого,

засуджено
за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України на 10 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, що є його власністю; за ч.4 ст.187 КК України на 9
років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю. На підставі
ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено у
виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його
власністю.

ОСОБА_4,

1986 року народження, громадянина України, не судимого,

засуджено
за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України на 13 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, що є його власністю; за ч.4 ст.187 КК України на 9
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. На
підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів
призначено у виді позбавлення волі на 13 років з конфіскацією всього майна, що
є його власністю.

Постановлено стягнути з засуджених
солідарно на користь потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 20000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_4, ОСОБА_3 засуджені за вчинення таких злочинів.

15 лютого 2007 року близько 20 години
названі особи домовилися вчинити розбійний напад та умисне вбивство з
корисливих мотивів ОСОБА_5 та його співмешканки ОСОБА_7 З цією метою в той же
день близько 20 години 20 хвилин вони проникли у двір будинку АДРЕСА_1, де
ОСОБА_2, згідно з розробленим планом, розбив лампочки освітлення, а ОСОБА_1
постукав у вікно. Дочекавшись, коли ОСОБА_6 вийшов з будинку, ОСОБА_1 напав на
нього і, застосувавши насильство, що є небезпечним для життя і здоров`я особи,
що зазнала нападу, наніс йому удари руками, ногами та руків`ям лопати по голові
та тулубу. В цей час ОСОБА_4 проник до будинку, де знаходилася ОСОБА_7, яка
висловила невдоволення їхніми протиправними діями. Після цього ОСОБА_4 з метою
позбавлення її життя з корисливих мотивів, напав на неї і, застосувавши
насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу,
наніс їй не менше 5 ударів руками по голові та тулубу, після чого завів її у
спальню, де утримував деякий час.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 затягнули до будинку ОСОБА_6, і разом із ОСОБА_3
зв`язали його. Названі особи оглянули приміщення будинку, шукаючи документи на
будинок АДРЕСА_2. Під час огляду ОСОБА_2 знайшов мобільний телефон «Сіменс»
вартістю 50 грн. та зарядний пристрій до нього вартістю 30 грн., а також
банківські картки «Промінвестбанку» на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_8, які привласнив.
Після цього, обіцяючи не позбавляти життя ОСОБА_7, з`ясував у ОСОБА_5 коди
доступу до цих карток. Коли ОСОБА_6 повідомив ці коди, ОСОБА_4, з метою
позбавлення життя ОСОБА_7, затягнув на її шию петлю з електропроводу, і так утримував
доти, поки вона перестала подавати ознаки життя. Смерть ОСОБА_7 настала від
механічної асфіксії внаслідок стискання органів шиї.

Після цього з метою позбавлення життя
двох осіб, з корисливих мотивів за
попередньою змовою групою осіб під час розбійного нападу ОСОБА_1 у присутності
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були готові допомогти йому, накинув на шию ОСОБА_5
ремінь, який затягнув, і так утримував, поки він не перестав подавати ознаки
життя. Смерть останнього настала на місці вчинення злочину від механічної
асфіксії внаслідок стискання органів шиї.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з метою приховування слідів злочину підпалили місця
розташування трупів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 і, заволодівши майном потерпілого на
суму 80 грн., з місця події зникли.

У касаційному поданні прокурор, який
брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок скасувати,
справу направити на новий судовий розгляд. Посилається на те, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 призначено надто м`яке покарання, що не відповідає ступеню тяжкості
вчинених злочинів. Крім того, вважає, що у суду не було підстав для
застосування ст.69 КК України щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у частині призначення
додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Заслухавши доповідь судді Шевченко Т.В., думку прокурора Брянцева В.Л.,
який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи, обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання
підлягає частковому задоволенню, а вирок скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.334 КПК України мотивувальна
частина обвинувального вироку повинна міститиь посилання на докази, на яких
ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного з зазначенням мотивів, з яких
суд відкидає інші докази.

Названі вимоги закону при постановленні
вироку в цій справі порушені.

Так, навівши показання підсудних в
судовому засіданні, суд зазначив, що вони не є достовірними, оскільки
спростовуються матеріалами справи, показаннями потерпілих та свідків. При цьому
суд вказав на безпідставність посилань підсудних на те, що показаннями на
досудовому слідстві вони давали під впливом незаконних методів слідства, однак
на ці показання у вироку не послався і не зробив їхнього аналізу.

Що стосується інших доказів, то суд
послався на показання потерпілих про заподіяння їм морального та матеріальної
шкоди. Щодо свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5, то не
виклавши їхніх показань, суд зазначив тільки, що, не будучи очевидцями злочину,
вони дали показання, що характеризують особи засуджених.

Крім того, суд послався на висновки
судово-медичних експертиз трупів загиблих ОСОБА_7 та ОСОБА_5, протокол огляду
місяця події та висновки судово-психіатричних експертиз щодо засуджених (без
посилання на аркуші справи, на яких ці документи знаходяться).

Всі інші докази обвинувачення суд
залишив поза увагою, не послався на них у вироку і не зазначив, чому він їх
відкидає.

За таких обставин в порушення вимог
ст.323 КПК України суд постановив вирок, який не можна вважати законним і
обґрунтованим.

Слушними є доводи касаційного подання
про безпідставність застосування ст.69 КПК України в частині призначення
додаткового покарання у виді конфіскації
майна засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Адже, мотивуючи таке рішення, суд послався
тільки на принцип гуманізму, однак не зазначив, які з обставин, що передбачені
ст.69 КК України, встановлені щодо названих засуджених. Крім того, суд також не
обґрунтував своє рішення будь-якими доказами (зокрема, щодо проживання у
будинку засуджених їхньої матері та стану її здоров`я). При цьому, треба
зазначити, що вирішуючи питання про застосування до засудженого конфіскації
майна, суд вправі конкретизувати, яке майно підлягає конфіскації.

Таким чином, внаслідок істотного
порушення кримінально-процесуального закону та неправильного застосування
кримінального закону на підставі ст.398
КПК України вирок підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий
розгляд, під час якого необхідно повно, всебічно і об`єктивно дослідити
обставини справи, постановити законний і обгрунтований вирок. В разі
підтвердження об`єму обвинувачення та кваліфікації дій засуджених покарання
слід призначити у відповідності з вимогами ст.65 КК України. Незастосування до
засуджених додаткового покарання у виді конфіскації майна слід вважати таким,
що не відповідає тяжкості вчинених злочинів та їхнім особам внаслідок м`якості.

Керуючись ст.ст.395, 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а
л и л а :

касаційне подання прокурора
задовольнити частково. Вирок апеляційного суду Донецької області від 21 березня
2008 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 скасувати. Справу направити
на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

С у д д і :

Шевченко Т.В. Скотарь А.М. Гошовська Т.В.