У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Мороза М.А.,

суддів

Верещак В.М., Заголдного
В.В.

розглянула
у судовому засіданні 11 жовтня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця смт. Єланець Миколаївської області, раніше
судимого:

- 28 лютого 2002 року за ч. 3 ст. 185, ст. 15-ч. 3 ст.
185, ст. 70

КК України на 3 роки 2 місяця позбавлення волі, звільненого

26 травня 2004 року умовно-достроково на 11 місяців 3
дня;

- 10 березня 2005 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки

позбавлення волі, а на підставі ст. 71 КК України
остаточно

визначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 2 червня 2005 року за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки

позбавлення волі, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України
остаточно

визначено 4 роки позбавлення волі,

засуджено
за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі, а на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано
невідбуту частину за вироком суду від
28 лютого 2002 року 3 місяця позбавлення волі і визначено 1 рік 3 місяця
позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів,
передбачених ч. 1 ст. 309 КК України та
ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України остаточно визначено 4 роки 4 місяця позбавлення
волі.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Миколаївської області від 13 липня
2006 року вирок змінено, виключено з нього посилання суду на призначення
покарання ОСОБА_1 на підставі ст. 71 КК України у
виді 1 року 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, передбачених ч. 1
ст. 309 КК України та ч.2 ст. 185 КК України, шляхом часткового складання
покарань призначено до відбуття 3 роки 11 місяців позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано
винним у тому, що він 24 жовтня 2004 року у невстановленої слідством особи
незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту особливо небезпечний
наркотичний засіб - макову солому вагою
37 г.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону
при призначенні йому покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, просить
змінити ухвалу апеляційного суду та виключити з вироку крім призначення
покарання на підставі ст. 71 КК України у виді 1 року 3 місяців позбавлення
волі ще й 3 роки позбавлення
волі, які він вважає відбутими ним за вироком від 2 червня 2005 року, та
призначити до відбуття 1 рік позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у
задоволенні скарги слід відмовити.

Відповідно
п. 4 ст. 70 КК України, якщо засуджений винен у злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього
вироку, йому призначається покарання за сукупністю злочинів за правилами,
передбаченими в частинах першій-третій цієї статті. У цьому випадку в строк
покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується
покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був засуджений вироком від 2
червня 2005 року за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, початок
строку відбування судом визначено рахувати з 17 травня 2005 року. Тому суд,
призначаючи засудженому покарання за даним вироком за ч. 1 ст. 309 КК України у
виді 1 року позбавлення волі, згідно ч. 4 ст. 70 КК України обґрунтовано
призначив покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 2 ст. 185 КК
України, та шляхом часткового складання покарань остаточно визначив 3 роки 11
місяців позбавлення волі, постановивши рахувати початок строку відбування
покарання також з 17 травня 2005 року.

Підстави для призначення покарання за вироком від 2 червня 2005 року за ч.
2 ст. 185 КК України без урахування остаточного покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 4
ст. 70 КК України за цим вироком викладені в ухвалі апеляційного суду і
засудженим не оскаржуються.

Тому правильність застосування апеляційним судом кримінального закону при призначенні ОСОБА_1 покарання сумнівів не
викликає.

Дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 309 КК України кваліфіковано вірно.

Вивченням матеріалів справи не виявлено порушень
кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну
постановлених у справі судових рішень.

Призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст.
65 КК України.

Отже, передбачені ст. 398 ч. 1 КПК
України підстави для призначення справи щодо ОСОБА_1 до касаційного розгляду
відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційної скарги засудженого
ОСОБА_1 відмовити.

С у д д і :

Верещак В.М. Заголдний В.В. Мороз М.А.