АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/145/13 Доповідач - Ваврів І.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2013 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Вавріва І.З.

Суддів - Галіян Л. Є., Сарновський В. Я.,

при секретарі Цінькевич В.М.

з участю прокурора Вікарука Ю.Ю.

захисника ОСОБА_1

підозрюваного ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Тернопіль Вікарука Ю.Ю. на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області Петрушевського А.М. про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Тернопіль, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, жителя АДРЕСА_1, не судимого в силу ст.89 КК України

Заборонено підозрюваному ОСОБА_2, без дозволу слідчого, прокурора чи суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_2 Обов'язок за викликом прибувати до Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження.

Встановлено строк дії ухвали до 06 листопада 2013 року.

Як слідує із вищевказаної ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2013 року в провадженні слідчого СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області знаходяться об'єднані матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за № 0002281 від 10 червня 2013 року. Під час досудового розслідування встановлено, що 24 липня 2013 року ОСОБА_2, зберігаючи при собі наркотичний засіб, який він придбав за невстановлених слідством обставин, приніс його на вул. Злуки в м. Тернополі і поблизу будинку № 5 під час проведення оперативної закупки збув ОСОБА_5 за гроші в сумі 200 грн. медичний шприц ємкістю 5 мл. частково наповнений рідиною коричневого кольору, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб обіг якого заборонений - концентрат макової соломи (екстраційний опій), маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0, 0108 грам.

06 вересня 2013 року ОСОБА_2 затримано на підставі ст.208 КПК України та в цей же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 ККУКраїни.

Відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обираючи щодо нього запобіжний захід домашній арешт, суд першої інстанції виходив з того, що слідчий у клопотання, а прокурор у судовому засіданні не навели достатніх доказів щодо недостатності застосування більш м'яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризику, визначеному у клопотанні.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури м. Тернополя ОСОБА_3 вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України і тому просить ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 07 вересня 2013 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_4 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що санкція статті КК України, за якою підозрюється ОСОБА_2, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років і підозрюваний, усвідомлюючи це може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також вказує, що маючи синдром залежності від нарткотичних засобів, ОСОБА_2 може продовжувати свою злочинну діяльність.

Заслухавши доповідача - суддю апеляційного суду Тернопільської області, міркування прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу і, з мотивів викладених у ній, просить оскаржувану ухвалу про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_2 у виді домашнього арешту скасувати та ухвалити нову ухвалу, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_1, які вважають апеляцію прокурора безпідставною і просять залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов'язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов'язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що в матеріалах клопотання наявні докази того, що підозрюваний ОСОБА_2 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачені п.5 ч.1 ст.177 КПК України - можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Разом з цим, колегія суддів прийшла до переконання, що в матеріалах клопотання відсутні достатні докази того, що застосування більш м'яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, зокрема: можливості переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення і ця обставина, передбачена п.3 ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором не доведена, а тому суд, відповідно до вимог ч.2 ст.194 КПК України, зобов'язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Водночас, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, що має місце в даному випадку, суд має право застосувати більш м'який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов'язки, передбачені частиною п'ятою цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів вважає, що слідчий-суддя, розглянувши вказане клопотання, вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України ухвалив рішення про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною підозрюваному залишати житло цілодобово.

Тому, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питанян в апеляції прокурор, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 404, 405, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Тернополя Вікарука Ю.Ю. залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 06 вересня 2013 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в СВ Тернпільського МВ УМВС України в Тернопільській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_2 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_2 запобіжний захід у виді домашнього арешту - без змін.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.З. Ваврів