ОбычныйСправа
№ 1-48/2008 року
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

7
травня 2008 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді:
Попович С. С.

секретаря:
Черкес У. О.

прокурора
Костерєвої О.О.

захисника
адвоката ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківська кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1р. н., уродженця c. Товмачик
Коломийського району Івано-Франківської області, проживає: АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, освіта вища юридична, одруженого, не працює, на утриманні
малолітній син 2003 р. н., раніше не судимого,

- за ст.
ст. 190 ч. 4, 364 ч. 3 КК України, -

встановив:

Підсудний
вчинив зловживання владою та службовим становищем, тобто умисне, з корисливих
мотивів, використання службовою особою влади та службового становища всупереч
інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам,
свободам та державним інтересам, що вчинено працівником правоохоронного органу,
а також заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене
повторно в особливо великих розмірах.

Злочин и
вчинено за наступних обставин.

Наказом
голови ДПА в Івано-Франківській області № 13-о від 28 січня 2003 року старшого
лейтенанта податкової міліції ОСОБА_1було призначено на посаду виконуючого
обов'язки начальника відділу боротьби з незаконним обігом підакцизних товарів
міжрайонного податкового відділу податкової міліції Державної податкової
інспекції в м. Івано-Франківську.

Наказом голови
ДПА в Івано-Франківській області № 41-0 від 04 квітня 2003 року підсудного
ОСОБА_1. було призначено на посаду начальника відділу боротьби з незаконним
обігом підакцизних товарів міжрайонного податкового відділу податкової міліції
Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську.

Згідно
Положення про відділення боротьби з незаконним обігом підакцизних товарів МГВПМ
ДПІ в м. Івано-Франківську, затвердженого начальником МГВПМ ДПІ в м.
Івано-Франківську 22 квітня 2003 року, відділення є структурним підрозділом
МГВПМ ДПІ в м. Івано-Франківську. Основним завданням відділення є виявлення та
припинення фактів кримінального ухилення від сплати акцизного збору,
незаконного обігу підакцизних товарів, марок акцизного збору, викриття фактів
адміністративних правопорушень при обігу підакцизних товарів, виявлення,
вилучення, взяття на облік та забезпечення обернення на користь держави
безхазяйного, спадкового майна і скарбів.

Розділ 11
Положення про відділення боротьби з незаконним обігом підакцизних товарів МГВПМ
ДПІ в м. Івано-Франківську, п. 2.2, до основних завдань і функцій відділу
віднесено розробка заходів по поточному і перспективному плануванню та
здійсненню оперативно-розшукових заходів щодо викриття злочинів у сфері
оподаткування та порядку сплати акцизного збору.

Згідно п.
4.1 Положення про відділення боротьби з незаконним обігом підакцизних товарів
МГВПМ ДПІ в м. Івано-Франківську начальник відділу організовує роботу по
виконанню завдань і функцій покладених на відділ. А згідно п. 4.3 Положення
начальник відділу забезпечує дотримання встановленого порядку розгляду
інформації про злочини та інші правопорушення у сфері оподаткування, що
надходить до відділу. Вказані обов'язки відображені в посадових інструкція
начальника відділення боротьби з незаконним обігом підакцизних товарів МГВПМ
ДПІ в м. Івано-Франківську ОСОБА_1. від 03 лютого 2003 року та 14 квітня 2003
року, з якими ОСОБА_1. ознайомлений в належному порядку.

Наказом
голови ДПА в Івано-Франківській області № 65-о від 26 квітня 2004 року ОСОБА_1.
призначено на посаду старшого оперуповноваженого відділення по організації
викриття злочинів в базових галузях економіки оперативного відділу міжрайонного
головного відділу податкової міліції Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську.

Наказом голови
ДПА в Івано-Франківській області № 312-о від 31 жовтня 2005 року підсудного
ОСОБА_1. призначено на посаду оперуповноваженого сектору боротьби з ухиленням
від сплати податків Коломийського відділу податкової міліції УПМ ДПА в
Івано-Франківській області.

Під час
виконання своїх службових обов'язків підсудний ОСОБА_1., будучи працівником
податкової міліції МГВПМ ДПІ в м. Івано-Франківську, тобто будучи працівником
правоохоронного органу, здійснював функції представника влади, який наділений
правом у межах своєї компетенції ставити вимоги, а також приймати рішення,
обов'язкові для виконання фізичними та юридичними особами незалежно від
відомчої належності та підлеглості. Здійснюючи функції представника влади,
підсудний ОСОБА_1. неодноразово проводив перевірки та приймав рішення в порядку
ст. 97 КПК України щодо службових осіб підприємств, засновником яких являється
громадянин Туреччини ОСОБА_3.

Так, 05
березня 2003 року підсудним ОСОБА_1 за результатами розгляду матеріалів
документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства ТзОВ
“Вельтур” винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи
відносно директора та головного бухгалтера ТОВ “Вельтур” на підставі ст. 6 п. 2
КПК України за відсутністю в їх діях складу злочину передбаченого ст. 212 ч. 1
КК України.

15 березня
2003 року підсудним ОСОБА_1 відмовлено в порушенні кримінальної справи по факту
виявлення безгосподарного майна лісу кругляка твердої породи на складській
площадці ТзОВ “Ер і Джес” ( власником якого є та ж особа, що є і власником ТОВ
“Вельтур” ОСОБА_3 ) на підставі ст. 6 п. 1 за відсутністю події злочину.

29 березня
2003 року за результатами розгляду матеріалів документальної перевірки
дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТзОВ “Ер і Джес” за
період з 01 січня 2001 року до 01 січня 2003 року підсудним ОСОБА_1 винесено
постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб
вказаного підприємства на підставі ст.6 п. 2 КПК України за відсутністю в їх
діях складу злочину, передбаченого за ст. 212 ч. 1 КК України.

08 січня
2003 року, 14 березня 2003 року, 08 травня 2003 року за результатами розгляду
матеріалів документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства
ТзОВ “Вельтур” за період з 18 жовтня 2001 року до 01 листопада 2002 року
підсудним ОСОБА_1 тричі винесено постанови про відмову в порушенні кримінальної
справи відносно директора ОСОБА_3та головного бухгалтераОСОБА_4. вказаного
підприємства на підставі ст. 6 п. 2 КПК України за відсутністю в їх діях складу
злочину передбаченого ст. 207 КК України.

Тобто, під
час виконання своїх службових обов'язків, будучи працівником правоохоронного
органу, а саме працівником податкової міліції МГВПМ ДПІ в м. Івано-Франківську,
підсудний ОСОБА_1. здійснював функції представника влади і відносно
підприємств, директором ( співзасновником ) яких був громадянин Туреччини
ОСОБА_3. Крім того, проводячи перевірки та приймаючи рішення в порядку ст. 97
КПК України відносно службових осіб підприємств, директором ( співзасновником )
яких був ОСОБА_3, в 2003 році ОСОБА_1., використовуючи свій соціально-правовий
статус службової особи, службовий авторитет зав'язав довірчі стосунки з
ОСОБА_3.

У вересні
2003 року у ОСОБА_1. виник злочинний умисел на заволодіння обманним шляхом
грошовими коштами, належними ОСОБА_3, в особливо великих розмірах. З метою
реалізації свого злочинного наміру, у вересні 2003 року ОСОБА_1. прийшов до
адміністративного приміщення ТзОВ “Вельтур”, що знаходиться в м.
Івано-Франківську по вул. Макухи, 41-А, директором якого був ОСОБА_3,
зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів та
використовуючи своє службове становище начальника відділу боротьби з незаконним
обігом підакцизних товарів міжрайонного податкового відділу податкової міліції
ДПІ в м. Івано-Франківську, діючи всупереч інтересам служби, використовуючи
соціально-правовий статус службової особи, службовий авторитет, можливість
здійснення впливу на діяльність інших осіб, запропонував ОСОБА_3 надати йому
кошти в розмірі двох тисяч чотирьохсот доларів США в якості позики. При цьому
підсудний ОСОБА_1. не мав наміру повертати вказані кошти та усвідомлював, що
ОСОБА_3 сприймає його як службову особу - представника влади, який наділений
правом у межах своєї компетенції ставити вимоги, а також приймати рішення,
обов'язкові для виконання фізичними та юридичними особами незалежно від їх
відомчої належності чи підлеглості.

З метою
реалізації свого злочинного наміру, направленого на заволодіння грошовими
коштами належними ОСОБА_3, шляхом обману та зловживання довірою, начальник
відділу боротьби з незаконним обігом підакцизних товарів міжрайонного
податкового відділу податкової міліції ДПІ в м. Івано-Франківську підсудний
ОСОБА_1., використовуючи свої довірчі стосунки з ОСОБА_3, ввів ОСОБА_3в оману
щодо наявності в підсудного ОСОБА_1. можливості вчинення відповідних дій в
інтересах ОСОБА_3, створюючи у потерпілого ОСОБА_3переконання у необхідності
задоволення його майнових вимог в обмін на сприяння у здійсненні
підприємницької діяльності. ОСОБА_3, будучи введеним в оману шахрайськими діями
підсудного ОСОБА_1. у вересні 2003 року надав йому кошти у розмірі двох тисяч
двохсот п'ятдесяти доларів США, що на той час по відношенню до національної
валюти складало 11 700 ( одинадцять тисяч сімсот ) гривень.

Крім того
підсудний ОСОБА_1., перебуваючи у боргових відносинах з свідком по справі
ОСОБА_5., та будучи їй зобов'язаний повернути грошові кошти в сумі 27 500
гривень, продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи свій злочинний умисел на
заволодіння грошовими коштами ОСОБА_3 з метою виконання майнових зобов'язань
перед ОСОБА_5. та з корисливих мотивів підсудний ОСОБА_1. 16 квітня 2004 року
домовився з ОСОБА_3 про зустріч в адміністративному приміщенні ТзОВ “Вельтур”,
яке знаходилось в м. Івано-Франківську по вул. Незалежності, 63. З метою
реалізації свого злочинного наміру, 16 квітня 2004 року підсудний ОСОБА_1.
прийшов до адміністративного приміщення ТзОВ “Вельтур”, що знаходився в м.
Івано-Франківську по вул. Незалежності, 63, директором якого був ОСОБА_3,
зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно з корисливих мотивів та
використовуючи своє службове становище начальника відділу боротьби з незаконним
обігом підакцизних товарів міжрайонного податкового відділу податкової міліції
ДПІ в м. Івано-Франківську, всупереч інтересам служби, використовуючи
соціально-правовий статус службової особи, службовий авторитет, можливість
здійснення впливу на діяльність інших осіб, створюючи у потерпілого
ОСОБА_3переконання у необхідності задоволення його майнових вимог в обмін на
сприянні у здійсненні підприємницької діяльності, запропонував ОСОБА_3 придбати
в нього автомобіль “Skoda Fabia Classik 1.2/40kw” д.н.з. НОМЕР_1.

Підсудний
ОСОБА_1. запропонував ОСОБА_3 придбати автомобіль “Skoda Fabia Classik
1.2/40kw” д.н.з. НОМЕР_1 на таких умовах :

1. ОСОБА_3
надаєОСОБА_1. 16 квітня 2004 року 28 000 гривень;

2.
Підсудний ОСОБА_1. передає ОСОБА_3 автомобіль в користування на підставі
довіреності на експлуатацію транспортного засобу;

3. ОСОБА_3
буде проводити подальші виплати за кредитним договором підсудного ОСОБА_1. в ІФ
ОД АППБ “Аваль” №014/14-4/3179 від 13 жовтня 2003 року.

4. Після
сплати за вказаним кредитним договором підсудний ОСОБА_1. передає право
власності на автомобіль “Skoda Fabia Classik 1.2/40kw” д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3.

Такий
порядок проведення придбання даного автомобіля підсудний ОСОБА_1. пояснив
ОСОБА_3 тим, що автомобіль “Skoda Fabia Classik 1.2/40kw” д.н.з. НОМЕР_1
знаходиться в кредитній заставі в ІФ ОД АППБ “Аваль” за кредитним договором
№014/14-4/3179 від 13 жовтня 2003 року і він не може його відчужити одразу,
крім того підсудний ОСОБА_1. вказав, що винен ОСОБА_5. грошові кошти в розмірі
п'яти тисяч доларів США, що на той час у відношенні до національної валюти
складало 27 500 гривень. При вчиненні шахрайських дій відносно ОСОБА_3,
підсудний ОСОБА_1. усвідомлював, що ОСОБА_3 сприймає його як службову особу -
представника влади, який наділений правом у межах своєї компетенції ставити
вимоги, а також приймати рішення, обов'язкові для виконання фізичними та
юридичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості.

Начальник
відділу боротьби з незаконним обігом підакцизних товарів міжрайонного
податкового відділу податкової міліції ДПІ в м. Івано-Франківську ОСОБА_1.,
використовуючи свої довірчі стосунки з ОСОБА_3, реалізуючи свій злочинний
умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_3, не маючи дійсного наміру
передати йому у власність автомобіль “Skoda Fabia Classik 1.2/40kw” д.н.з.
НОМЕР_1, ввів ОСОБА_3 в
оману щодо наявності в нього можливості вчинення відповідних дій в його
інтересах, сприянню у зайнятті підприємницькою діяльністю. ОСОБА_3, будучи
введеним в оману шахрайськими діями підсудного ОСОБА_1. погодився придбати
автомобіль “Skoda Fabia Classik 1.2/40kw” д.н.з. НОМЕР_1 на умовах і в порядку запропонованому
підсудним ОСОБА_1

З метою
реалізації свого злочинного наміру на повторне заволодіння шахрайським
способом, шляхом обману та зловживанням довірою потерпілого, з використанням
свого службового становища всупереч інтересам служби, діючи умисно,
усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, підсудний ОСОБА_1.
спільно з ОСОБА_3, який був введений в оману шахрайськими діями підсудного
ОСОБА_1. 16 квітня 2004 року пішли до приміщення ІФ ОД АППБ “Аваль”. В
приміщенні ІФ ОД АППБ “Аваль” підсудним ОСОБА_1 було отримано дозвіл на надання
довіреності на експлуатацію транспортного засобу на належний йому автомобіль
“Skoda Fabia Classik 1.2/40kw” д.н.з. НОМЕР_1, який перебував в банківській
заставі.

Продовжуючи
свої злочинні дії, підсудний ОСОБА_1. спільно з ОСОБА_3, який був введений в
оману шахрайськими діями підсудного ОСОБА_1. пішли до службового приміщення
приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу
ОСОБА_6., що в АДРЕСА_2 В службовому приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_6.
16.04.2004 року ОСОБА_1 було видано ОСОБА_3 довіреність на експлуатацію
транспортного «Skoda Fabia Classik 1.2/40kw» д.н.з. НОМЕР_1, строком на три
роки (зареєстровано в реєстрі за №1060). Звідки ОСОБА_3 та підсудний ОСОБА_1.
повернулись до адміністративного приміщення ТзОВ «Вельтур».

Після
цього, 16 квітня 2004 року начальник відділу боротьби з незаконним обігом
підакцизних товарів міжрайонного податкового відділу податкової міліції ДПІ в
м. Івано-Франківську ОСОБА_1., діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи
своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, використовуючи
свої довірчі стосунки з ОСОБА_3, реалізуючи свій злочинний умисел на
заволодіння грошовими коштами ОСОБА_3, не маючи дійсного наміру передати йому у
власність автомобіль “Skoda Fabia Classik 1.2/40kw” д.н.з. НОМЕР_1, в
адміністративному приміщенні ТзОВ “Вельтур” отримав від ОСОБА_3грошові кошти в
сумі 28 000 (двадцяти восьми тисяч) гривень та передав свідку по справі
ОСОБА_5. 27 500 гривень, яка була присутня в адміністративному приміщенні ТзОВ
“Вельтур” при наданні ОСОБА_3 підсудномуОСОБА_1. 28 000 грн.

З 16
квітня 2004 року до 14 травня 2005 року автомобіль “Skoda Fabia Classik
1.2/40kw” д.н.з. НОМЕР_1 знаходився в користуванні ОСОБА_3.

В період з
20 квітня 2004 року до 17 травня 2005 року ОСОБА_3, будучи введеним в оману
шахрайськими діями підсудного ОСОБА_1. проводив щомісячні оплати за кредитним
договором №014/14-4/3179 від 13 жовтня 2003 р. ОСОБА_1. в ІФ ОД АППБ “Аваль”.
За вказаний період ОСОБА_3 було проведено сплату 15 605 гривень 27 копійок
(п'ятнадцяти тисяч шістсот п'яти гривень та двадцяти семи копійок).

З метою
реалізації свого злочинного наміру на заволодіння шахрайським способом
грошовими коштами в особливо великих розмірах, зловживаючи довірою потерпілого,
зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно з корисливих мотивів,
використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, усвідомлюючи
суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_1., перебуваючи на посаді
старшого оперуповноваженого відділення по організації викриття злочинів в
базових галузях економіки оперативного відділу міжрайонного головного відділу
податкової міліції Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську, 12
січня 2005 року звернувся з письмовою заявою до приватного нотаріуса
Івано-Франківського нотаріального округу ОСОБА_6., в якій виклав вимогу про
анулювання довіреності на експлуатацію транспортного засобу автомобіля “Skoda
Fabia Classik 1.2/40kw” д.н.з. НОМЕР_1 виданого ОСОБА_3.

14 травня
2005 року старшим інспектором ДПС ОРДАІ в м. Івано-Франківську ОСОБА_14 автомобіль “Skoda Fabia Classik 1.2/40kw”
д.н.з. НОМЕР_1 був затриманий та 25 травня 2005 року повернуто
підсудномуОСОБА_1.

В
подальшому вказаний автомобіль підсудним ОСОБА_1 було відчужено третім особам.

В
сукупності підсудний ОСОБА_1., будучи службовою особою, начальником відділу
боротьби з незаконним обігом підакцизних товарів міжрайонного податкового
відділу податкової міліції ДПІ в м. Івано-Франківську та старшим
оперуповноваженим відділення по організації викриття злочинів в базових галузях
економіки оперативного відділу міжрайонного головного відділу податкової
міліції ДПІ в м. Івано-Франківську, тобто працівником правоохоронного органу,
зловживаючи владою та своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих
мотивів, використовуючи надані йому владні повноваження та своє службове
становище всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди інтересам
держави у вигляді підриву авторитету правоохоронного органу та істотної шкоди
охоронюваним законом правам, свободам та інтересам громадянина Туреччини
ОСОБА_3, повторно шляхом обману та зловживання довірою заволодів чужим майном в
особливо великих розмірах - грошовими коштами, належними громадянину Туреччини
ОСОБА_3 в загальній сумі 55 305 гривень 27 копійок.

В судовому
засіданні підсудний ОСОБА_1. свою вину у вчиненні злочинів передбачених ст. ст.
190 ч. 4, 364 ч. 3 КК України не визнав та пояснив, що він своїми посадовими
обов”язками не зловживав, всі рішення ним були винесені згідно чинного
законодавства, жодних переваг потерпілому у веденні підприємницької діяльності
не надавав. Керівник ДПІ розписав йому рішення по ТзОВ «Вельтур» та ТзОВ «Ер і
Джес». Керівник розписував ці матеріали йому на виконання. Постанови про
порушення кримінальної справи не скасовувалися. Машину він купив собі сам у
кредит, на якій рік їздив і сам сплачував кредит в банку “Аваль” приблизно
50000 гривень, спочатку сплатив 10 відсотків вартості автомобіля, а потім
приблизно по 800 гривень в місяць, після цього автомобіль йому не сподобався і
він передав його ОСОБА_3. З цього часу кредит сплачував ОСОБА_3 і їздив на
машині він, проте машину застрахував він сам. Машину він продав у 2006 році, бо
була велика сума заборгованості по кредиту. Машину продав на базарі і покупець
заплатив суму заборгованості по кредиту. Купив машину за 10000 доларів, а
продав за 5500 доларів. Грошей у сумі 2500 доларів він у ОСОБА_3не брав, а з
ОСОБА_5. він знайомий великий проміжок часу, вони дружать сім”ями, проте жодних
грошей він у неї не зичив, а 28000 гривень це велика сума, яку він не мав би
чим віддавати. Ми з ОСОБА_3 домовились, що він йому дає машину у користування,
а той сплачує кредит, ОСОБА_3 сплатив приблизно 19000 гривень кредиту і він
йому ці гроші не повертав, бо ОСОБА_3 їздив на машині рік. Договору оренди вони
не укладали, це була усна домовленість. Коли б ОСОБА_3 виплатив би кредит
повністю, то підсудний переписав би йому машину. Доручення ОСОБА_3 він дав
тільки на право користування. З ОСОБА_3 в нього були дружні стосунки.

ОСОБА_1. вину у вчинені інкримінованих
злочинів теж не визнав та пояснив, що він працював в органах Державної
Податкової адміністрації в Івано-Франківській області з 2001 року до 16 лютого
2006 року. В період з 28 січня 2003 року його було призначено на посаду
виконуючого обов'язки начальника відділу боротьби з незаконним обігом
підакцизних товарів міжрайонного податкового відділу податкової міліції
Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську, а з 04 квітня 2003 року
його було призначено на посаду начальника цього відділу. З 26 квітня 2004 року
було призначено на посаду старшого оперуповноваженого відділення по організації
викриття злочинів в базових галузях економіки оперативного відділу міжрайонного
головного відділу податкової міліції Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську. З 31 жовтня 2005 року його призначено на посаду
оперуповноваженого сектору боротьби з ухиленням від сплати податків
Коломийського відділу податкової міліції УПМ ДПА в Івано-Франківській області.

В коло
його службових обов'язків як начальника відділу з незаконним обігом підакцизних
товарів міжрайонного податкового відділу податкової міліції Державної
податкової інспекції в м. Івано-Франківську входило забезпечення дотримання
встановленого порядку розгляду інформації про злочини та інші правопорушення у
сфері оподаткування, що надходить до відділу. Вказані обов'язки відображені в
посадових інструкціях начальника відділення боротьби з незаконним обігом
підакцизних товарів МГВПМ ДПІ в м. Івано-Франківську від 03 лютого 2003 року та
14 квітня 2003 року з якими був ознайомлений. В посадові обов'язки його входило
вжиття заходів відповідно до діючого законодавства, що направлені на виявлення,
розкриття фактів ухилення від сплати податків.

Під час
виконання своїх службових обов'язків в якості начальника відділу ДПІ в м.
Івано-Франківську, ним неодноразово проводились перевірки дотримання вимог
податкового та валютного законодавства України суб'єктами підприємницької
діяльності, що діяли на території м. Івано-Франківська. За наслідками вказаних
перевірок приймалось рішення в порядку ст. 97 КПК України. Вказані рішення
приймались в порядку та на підставах, передбачених законом, в подальшому були
погоджені прокуратурою м. Івано-Франківська. Серед підприємств, перевірку
дотримання податкового законодавства в порядку ст. 97 КПК України, яких він
проводив, було ТзОВ “Вельтур”, директором якого був гр. Туреччини ОСОБА_3. Між
ним та ОСОБА_3 склались виключно ділові відносини, в рамках виконання ним своїх
службових обов'язків. Будь-яких грошових коштів, а тим більше у вересні 2003
року підсудний ОСОБА_1. у ОСОБА_3не зичив.

Громадянку
ОСОБА_5 знає, перебуває
з нею в добрих товариських відносинах. В ОСОБА_5 ніколи не зичив грошових
коштів в розмірі 27 500 гривень. Такими грошима не може вільно розпоряджатися,
а тим більше позичити, оскільки для нього це дуже велика сума.

В вересні
2003 року на грошові кошти, що ним та його дружиною були отримані як весільний
подарунок та грошові кошти отримані від їх батьків, брата його дружини були
спрямовані на придбання автомобіля “Шкода-Фабія”.

13 жовтня
2003 року він звернувся до АППБ “Аваль” з письмовою заявою про надання йому
кредиту (точну суму пригадати не може) на придбання автомобіля. В гарантію
виплати кредиту ним було запропоновано банку отримати автомобіль в заставу. Між
ним та АППБ “Аваль” (м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 19) було укладено
кредитний договір. Після цього в ТзОВ «Захід», представництво якого знаходилось
в м. Івано-Франківську, придбав автомобіль “Шкода-Фабія класік”. АППБ “Аваль”
перерахував кошти за автомобіль на ТзОВ “Захід”. Після цього автомобіль був
отриманий, поставлений на облік, застрахований. Після цього користувався
автомобілем та проводив виплати за кредитним договором в АППБ “Аваль”. З
березня 2004 року в нього не було необхідності користування автомобілем, на той
час це був досить дорогий автомобіль у обслуговуванні.

Коли він з
працівниками ДПІ в м. Івано-Франківську (з ким саме не пригадує) знаходився в
кафе “Легенда”, що знаходилось в м. Івано-Франківську по вул. Січових
Стрільців, до столику, за яким вони сиділи підійшов ОСОБА_3. ОСОБА_3
поздоровався з ними та присів до столику, оскільки більше вільних місць не
було. Між ними зайшла бесіда про автомобілі. ОСОБА_1. поскаржився на те, що
йому обслуговування автомобіля обходиться досить дорого. Почувши це, ОСОБА_3
почав розпитувати про технічні характеристики його автомобіля. ОСОБА_1.
розповів ОСОБА_3 про всі характеристики автомобіля. ОСОБА_3 розповів, що
аналогічний автомобіль був у його користуванні (різницю складало те, що об'єм
двигуна автомобіля ОСОБА_1. складав 1,2 л, а автомобіля яким користувався
ОСОБА_3 1,4 л). Під час бесіди ОСОБА_3 сказав, що на даний час в його
користуванні немає автомобіля, і що йому дуже важко без транспортного засобу.
Хтось з присутніх (хто саме підсудний не пригадує) запропонував ОСОБА_3
придбати автомобіль підсудного ОСОБА_1. ОСОБА_3 сказав, що має намір придбати
такий автомобіль, але зауважив, що в нього є фінансові труднощі і що придбати
автомобіль одразу, повністю розрахувавшись за нього він не має можливості.
Після цього ОСОБА_3 запропонував надати йому автомобіль, а він у свою чергу,
буде здійснювати виплати за його користування. ОСОБА_1. одразу не погодився на
його пропозицію. Через декілька хвилин ОСОБА_3 ще раз звернувся до ОСОБА_1. з
такою пропозицією. Він подумав та запропонував ОСОБА_3 надати автомобіль в
користування, а в рахунок оплати за користування він буде здійснювати щомісячні
виплати в АППБ “Аваль” за кредитним договором, оскільки автомобіль перебуває в
банківській заставі і ОСОБА_1. сплачував кредит. ОСОБА_3 сказав, що він не
турбується з приводу банківської застави та запевнив підсудного ОСОБА_1., що до
кінця року викупить в нього автомобіль (викуп автомобіля передбачав собою, що
ОСОБА_3 сплатить кредит в АППБ “Аваль” в повному обсязі : спочатку ОСОБА_3
сплачує щомісячні виплати за кредитним договором, а потім, коли він найде кошти
сплатить залишкову суму по кредиту одразу та після цього ОСОБА_1. передасть
йому автомобіль у власність). В той же день вони обмінялись номерами мобільних
телефонів. Наступного дня ОСОБА_3 домовився з ним про зустріч. ОСОБА_1.
зустрівся з ним біля кафе “Легенда”. Спільно з ОСОБА_3 на зустріч прийшов
чоловік на ім'я ОСОБА_7(раніше підсудний його не знав, пізніше йому стало
відомо, що він працює юристом в “Укрсоцбанку”). ОСОБА_1. спільно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_7, на виконання домовленості між ним та ОСОБА_3 пішли до ІФ ОД АППБ
“Аваль”, де ним було отримано дозвіл на видачу довіреності на експлуатацію
транспортного засобу (автомобіля “Шкода-Фабія” НОМЕР_1). Після цього з
отриманим дозволом ОСОБА_1. та ОСОБА_3 пішли до приватного нотаріуса ОСОБА_6.,
де він видав вказане доручення на ім'я ОСОБА_3. Після цього він передав
транспортний засіб ОСОБА_3. Крім того вони домовились, що ОСОБА_3 проводитиме виплати
за кредитним договором в АППБ “Аваль” (надав йому реквізити банківських
рахунків) і зберігатиме квитанції про оплату в себе як гарантію того, що
ОСОБА_1. передасть йому право власності на автомобіль після сплати за кредитним
договором. На протязі 3 місяців ОСОБА_3 користувався автомобілем та сплачував
за кредитним договором кошти.

В серпні
2004 року працівники банку неодноразово телефонували на його службовий телефон
до керівництва МНГВПМ ДПІ в м. Івано-Франківську з вимогою проводити вчасно
виплати за кредитним договором. Після цього він неодноразово телефонував
ОСОБА_3 на мобільний телефон, просив виплатити кредит, дотримуватись їх
домовленостей. Від прямих конкретних відповідей ОСОБА_3 ухилявся, виключав
мобільний телефон та сплачував кошти за кредитним договором так як вважав за
необхідне. Через деякий час після цього випадково зустрівся з ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 і вони домовились, що ОСОБА_7 звертається до АППБ “Аваль” та
переоформляє кредит на автомобіль на ОСОБА_3, який в подальшому буде здійснювати
оплати за ним. Однак АППБ “Аваль” не надав дозволу на переоформлення кредиту.
Після цього ОСОБА_3 не дотримувався домовленостей із ним.

Через
деякий час ОСОБА_1. за допомогою мобільного телефону домовився про зустріч з
ОСОБА_3 в кафе “Бар № 9”, що по вул. Коновальця в м. Івано-Франківську. Крім
того на цю зустріч ОСОБА_1. запросив представника АППБ “Аваль” на ім'я ОСОБА_16
(прізвища підсудний не знає). Під час вказаної зустрічі ОСОБА_3 пообіцяв, що
протягом найближчого часу проведе всі виплати за кредитним договором або
відмовиться від транспортного засобу, а сплачені ним в АППБ “Аваль” кошти він
втратить як плату за користування автомобілем. Проте вказана зустріч результату
не дала, ОСОБА_3 не проводив вчасних виплат за договором, а в подальшому
перестав сплачувати кредит взагалі. У зв'язку з цим в січні 2005 року ОСОБА_1.
звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_6. з заявою про анулювання доручення на
право експлуатації транспортного засобу, що була ним видана ОСОБА_3. Після
цього в травні 2005 року автомобіль було затримано працівниками ДАІ та
повернутоОСОБА_1.

В період з
січня до травня 2005 року ОСОБА_3 уникав зустрічі з ним, не вертав йому
автомобіль, виплат за кредитним договором не проводив. З АППБ “Аваль”
продовжувались дзвінки до ОСОБА_1. та його керівництва.

Після
повернення автомобіля ОСОБА_3 зателефонував йому на мобільний телефон і
призначив зустріч біля магазину “Аристократ”, що по вул. Коновальця в м.
Івано-Франківську. Під час їх зустрічі ОСОБА_3 сказав, що в нього будуть великі
проблеми. Для надання можливості ОСОБА_3 розрахуватись за кредитним договором
та отримати автомобіль у власність ОСОБА_1. сказав ОСОБА_3, що ще на протязі
місяця будь-яких дій з автомобілем вчиняти не буде. Після поверненняОСОБА_1.
автомобіля через півтора місяці він його реалізував на автомобільному ринку в
м. Івано-Франківську, після проведення виплати за кредитним договором, на той
час виплата складала більше 27 000 гривень. Після цього будь-яких відносин з
ОСОБА_3не підтримував. Всі відносини з ОСОБА_3 з приводу автомобіля
“Шкода-Фабія” д.н.з. НОМЕР_1 були виключно приватними.

Проте,
незважаючи на невизнання підсудним своєї вини, його вина повністю доводиться як
показами потерпілого по справі, показами свідків, іншими зібраними по справі
доказами, а саме:

В судовому
засіданні потерпілий по справі ОСОБА_3 ствердив, що він познайомився з ОСОБА_1
у 2001 році, коли той прийшов до нього на перевірку, проте дружніх стосунків у
них не було, вони зустрічалися за межами офісу по роботі і він сприймав
підсудного як службову особу, інакше грошей йому б не дав. Перший раз він дав
йому 2400 доларів США, віддати ці гроші він мав до 2004 року, потім він дав
йому 28000 гривень, з них ОСОБА_1. 27500 гривень передав ОСОБА_5., а 500
залишив собі, ці гроші він давав як перший внесок за автомобіль, плюс
магнітофон, сигналізація і ще 5000 гривень, бо він був винен ОСОБА_5. Це було в
квітні 2004 року. Автомобіль ОСОБА_1. передав йому, хоча він не був йому
потрібний, проте жінка ОСОБА_1. і підсудний просили його, щоб він купив машину,
бо в жінки ОСОБА_1. був борг, який потрібно було погасити, а вона була хвора, а
також просила ОСОБА_5. і він купив машину, бо на фірму машина потрібна. Він з
ОСОБА_1 домовились, що він купляє у нього машину, але спочатку повертає йому ті
гроші, які він уже затратив, а потім сплачує по графіку кредит і уже після
цього ОСОБА_1. переоформляє на нього чи на кого він скаже автомобіль. Все це
були усні домовленості, про терміни вони також не домовлялись. Його працівник
ОСОБА_8. попросив, що коли у нього будуть гроші він викупить машину, і він
відмінусував з його зарплати 2000 доларів США як попередню плату за автомобіль,
які він потім йому повернув. Він віривОСОБА_1., умов кредиту він дотримувався і
проблем з податковою у нього не було. Автомобіль затримали біля офісу. По квитанціях
він сплатив 15600 гривень. Підтвердив свої покази дані в ході досудового
слідства.

А будучи
допитаним в якості потерпілого в ході досудового слідства ОСОБА_3 ствердив, що
з 1994 року він знаходиться на території України, займається підприємницькою
діяльністю, є власником ТзОВ «Вельтур», ТзОВ «Горизонт». З 1995 року до 1998
року і з 2000 року до жовтня 2005 року ОСОБА_3 був директором ТзОВ «Вельтур».

ТзОВ
«Вельтур» займається закупівлею лісоматеріалів, їх продажем, переробкою,
експортом з території України. На підприємстві з 2000 до 2005 року працювало
близько 30 чоловік за трудовим контрактом.

В
2000-2001 році познайомився з ОСОБА_1. В 2000-2001 роках ОСОБА_1., як працівник
податкової інспекції м.Івано-Франківська (його посаду ОСОБА_3 точно не знає, на
скільки йому відомо ОСОБА_1. займав посаду начальника одного з відділів
податкової міліції ДПІ м. Івано-Франківська) проводив на ТзОВ «Вельтур»
перевірку дотримання норм податкового законодавства. З цього часу ОСОБА_1. з
періодичністю два-три рази в неділю приходив в офіс ТзОВ «Вельтур», що в той
час знаходився в м.Івано-Франківську, вул Ребета,6. Під час своїх візитів
ОСОБА_1. цікавився справами підприємства, спілкувався з ОСОБА_3, працівниками
підприємства, час-від-часу просив ОСОБА_3про надання тих чи інших послуг
(просив надати бензин, просив позичити невеликі суми грошей). ОСОБА_3 завжди
виконував прохання ОСОБА_1., так як він був начальником відділу податкової
міліції в місті, ОСОБА_3 не хотілось вступати з ним в конфлікт. Тим більше
сподівався, що ОСОБА_1. поверне отримані в позику гроші чи матеріальні
цінності.

В 2003
році офіс підприємства ТзОВ «Вельтур» було перенесено в приміщення за адресою
м.Івано-Франківськ, вул. Макухи, 41-а. Коли офіс підприємства знаходився за
даною адресою, ОСОБА_1. залишав свій автомобіль на території підприємства, дуже
часто заходив на підприємство. На ТзОВ «Вельтур», ТзОВ «Ер і Джес», ТзОВ «Ер і
Джес-2», власником яких являвся ОСОБА_3, з періодичністю два-три рази на рік
проводились перевірки дотримання норм податкового законодавства працівниками
Державної податкової інспекції м.Івано-Франківська. Коли на підприємствах
проводились такі перевірки, завжди був присутнім ОСОБА_1., він приймав участь в
кожній перевірці підприємств. І, навіть, при проведені тих податкових перевірок,
які не входили в обов'язки ОСОБА_1., він завжди був присутнім.

На початку
вересня 2003 року ОСОБА_1. прийшов в офіс підприємства ОСОБА_3і попросив
позичити йому 2400 доларів США. Своє прохання ОСОБА_1. пояснив тим, що він хоче
придбати автомобіль, але у нього не має грошей для проведення першочергового
внеску в банк, і таким чином оформити кредитний договір на придбання вказаного
автомобіля. ОСОБА_1, повідомив, що він має намір придбати автомобіль
«Шкода-Фабія». ОСОБА_3 погодився позичитиОСОБА_1. гроші і надав 2 250 (дві
тисячі двісті п'тдесят) доларів США. Вказана сума грошей знаходилась у
ОСОБА_3при собі, зберігалась в приміщенні підприємства, це були особисті кошти
ОСОБА_3. Коли ОСОБА_3 позичивОСОБА_1. кошти, то останній пообіцяв що в
найближчий час поверне позичену суму.

До квітня
2004 року ОСОБА_1. часто заходив в приміщення офісу підприємства, але розмови
про повернення позичених 2 250 доларів США ОСОБА_3 з ОСОБА_1 не піднімав, на цю
тему вони не говорили.

В квітні
2004 року, коли ОСОБА_1. в черговий раз приходив в приміщення офісу ТзОВ
«Вельтур» (який на той час знаходився в м.Івано-Франківську, вул Незалежності,
63), то ОСОБА_1. повідомив ОСОБА_3, що в нього фінансові проблеми, що він винен
досить велику суму грошей, що його жінка продовжує хворіти. ОСОБА_1., сказав,
що у зв'язку з цим не може проводити оплати за кредитним договором за
автомобіль. Крім того ОСОБА_1. сказав, що в Державній податковій інспекції
м.Івано-Франківська його керівництво почало цікавитись, звідки в нього кошти на
автомобіль. Тому ОСОБА_1. запропонував ОСОБА_3 придбати у нього автомобіль
«Шкода-Фабія». ОСОБА_3 в той період не сильно потребував власного автомобіля,
але з урахування прохання ОСОБА_1. погодився.

16 квітня
2004 року ОСОБА_1. зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_3і домовився з ним
про зустріч в приміщенні офісу ТзОВ «Вельтур». Через якийсь час ОСОБА_3
зустрівся з ОСОБА_1 в приміщенні офісу ТзОВ «Вельтур». ОСОБА_1. прийшов в офіс
ТзОВ «Вельтур» спільно з ОСОБА_5. З ОСОБА_5. ОСОБА_3 був особисто знайомий, оскільки
до цього мав ділові стосунки з ВАТ «Рожнятівський агроспецпостач», де ОСОБА_5.
була головою правління (в 2003 році ТзОВ «Вельтур» придбав 76 відсотків акцій
даного підприємства). ОСОБА_1. пояснив ОСОБА_3, що він винен ОСОБА_5. п'ять
тисяч доларів США. ОСОБА_5. підтвердила даний факт. ОСОБА_1. попросив
ОСОБА_3придбати автомобіль «Шкода-Фабія». ОСОБА_1. запропонував ОСОБА_3
придбати вказаний автомобіль наступним чином: надати йому п'ять тисяч доларів
США зараз; в подальшому проводити виплати за кредитним договором, який ОСОБА_1.
оформив на своє ім'я в АППБ «Аваль» по придбанню даного автомобіля; після
проведення виплат по вказаному кредитному договору і зняття обтяження
банківською заставою даного автомобіля ОСОБА_1. зобов'язувався оформити право
власності на даний автомобіль за ОСОБА_3. Крім того, ОСОБА_5. попросила
ОСОБА_3погодитись на такі умови придбання автомобіля у ОСОБА_1. оскільки їй
були необхідні кошти, які їй був винен ОСОБА_1.

ОСОБА_3
погодився на пропозицію ОСОБА_1., а тому він дав усну вказівку головному
бухгалтеру ТзОВ «Вельтур»ОСОБА_4. зняти з рахунку ТзОВ «Вельтур» додатково 28
000 гривень. В той день на потреби підприємства з рахунку знімалась сума
грошей, яка разом з 28 000 гривень складала близько 63 800 гривень.

З метою
оформлення документів ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_1 пішли в центральне відділення
АППБ «Аваль». В банківській установі ОСОБА_1. зайшов в кабінет начальника
кредитного відділу. ОСОБА_1. пояснив працівнику банку, що він хоче передати
ОСОБА_3 автомобіль, який перебуває в банківській заставі за кредитним
договором. Також ОСОБА_1. пояснив, що ОСОБА_3 буде проводити виплати за
кредитним договором замість нього і попросив надати дозвіл на оформлення
довіреності на право експлуатації транспортного засобу ОСОБА_3.

Працівник
банку, вислухавши ОСОБА_1. погодився надати дозвіл на оформлення довіреності на
право експлуатації транспортного засобу, що перебуває в банківській заставі за
кредитним договором ОСОБА_3. Вказаним працівникомОСОБА_1. було видано такий
письмовий дозвіл. ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_1 пішли до приватного нотаріуса
ОСОБА_6. В приміщенні офісу приватного нотаріуса ОСОБА_6. ОСОБА_1. оформив
довіреність на право експлуатації автомобіля «Шкода-Фабія» д.н.з. НОМЕР_1 на
ім'я ОСОБА_3, строком на три роки. Один із трьох оригіналів даної довіреності
було передано ОСОБА_3.

Коли
ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_1 повернулись до приміщення офісу ТзОВ «Вельтур», де їх
чекала ОСОБА_5. ОСОБА_3, ОСОБА_1., ОСОБА_5. зайшли в приміщення кабінету
ОСОБА_3. Також ОСОБА_3 зайшов до приміщення кабінету головного
бухгалтераОСОБА_4. та взяв у неї 28 000 гривень. В приміщенні свого кабінету в
присутностіОСОБА_5 ОСОБА_3 передавОСОБА_1. 28 000 гривень. В присутності
ОСОБА_3ОСОБА_1. передав ОСОБА_5. 27 500 гривень, а 500 гривень залишив собі.
ОСОБА_5. взяла гроші та поклала їх собі в сумочку. Після цього ОСОБА_1. передав
ОСОБА_3 ключі, технічний паспорт на автомобіль, автомобіль в той час знаходився
біля приміщення офісу ТзОВ «Вельтур». Після цього ОСОБА_1. пішов з офісу ТзОВ
«Вельтур», а ОСОБА_5. залишилась в приміщенні офісу для вирішення ще якихось
ділових питань.

28 000
гривень, які ОСОБА_3 передавОСОБА_1. належали ТзОВ «Вельтур», а ОСОБА_3 в
подальшому з своїх особистих коштів, які він отримав як прибуток від
підприємницької діяльності ТзОВ «Вельтур» повернув в касу підприємства. Зняття
коштів з рахунку підприємства і подальше їх повернення було обумовлене тим, що
у ОСОБА_3при собі не було необхідноїОСОБА_1. суми, також у нього не було своїх
заощаджень в готівковому вигляді в такій кількості на території України.

ОСОБА_3
погодився на умови придбання автомобіля у ОСОБА_1. оскільки ОСОБА_1. був
начальником одного з відділів податкової міліції м.Івано-Франківська, часто
проводив перевірки на ТзОВ «Вельтур», ОСОБА_3 не хотів вступати в конфлікт з
ОСОБА_1 з цього приводу. ОСОБА_3 усвідомлював, що придбання автомобіля
«Шкода-Фабія» у ОСОБА_1.і наступна оплата за вказаний автомобіль за кредитним
договором ОСОБА_1. є дещо дорожчою, ніж придбання даного автомобіля в
автосалоні, але він не хотів вступати в конфлікт з ОСОБА_1, хотів йому
допомогти.

З 16
квітня 2004 року ОСОБА_3 користувався автомобілем «Шкода-Фабія» д.н.з. НОМЕР_1.
З цього часу ОСОБА_3 постійно проводив виплати за кредитним договором ОСОБА_1.
Згідно цього договору оплата проводилась кожного місяця в сумі, що трималась в
рамках 1100-1500 гривень. Оплату за кредитним договором проводили працівники
ТзОВ «Вельтур», ОСОБА_3 надавав свої особисті кошти працівникам і просив їх
провести оплату в АППБ «Аваль» за вказаним кредитним договором. Всі квитанції
про сплату за кредитним договором ОСОБА_1. ОСОБА_3 просив працівників ТзОВ
«Вельтур» підшивати в окрему папку, яка зберігалась в бухгалтерії підприємства.
В подальшому дані квитанції були вилучені працівниками УМВС в
Івано-Франківській області. Крім того, ОСОБА_3 один або два рази дававОСОБА_1.
гроші для проведення оплати за кредитним договором за один або два періоди
оплати, особисто в руки і він самостійно проводив оплату за кредитним
договором.

Крім того,
після передачіОСОБА_1. 28 000 гривень, 10.06.2004 року на ТзОВ «Вельтур»
працівниками ДПІ м. Івано-Франківська була проведена перевірка дотримання норм
податкового законодавства. Під час вказаної перевірки помилково було вилучено
чернетку касової книги, яку вів працівник-практикант. Після зазначеної
перевірки ТзОВ «Вельтур» було виставлені штрафні санкції в розмірі 305 000
гривень. Нарахування вказаних штрафних санкцій була оскаржена ОСОБА_3 в суд і
за рішенням суду нарахування вказаних штрафних санкцій було знято з
підприємства.

Під час
користуванням автомобілем «Шкода-Фабія», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 надава цей
автомобільв користування працівника ТзОВ «Вельтур». Також в січні 2005 року
ОСОБА_3 домовився з працівником ТзОВ «Вельтур» ОСОБА_8., що коли право
власності на автомобіль «Шкода-Фабія», д.н.з. НОМЕР_1 буде оформлено на
ОСОБА_3(тобто, після того, коли ОСОБА_3 виплатить кредит за договором
ОСОБА_1.), то ОСОБА_3 передасть автомобіль йому на праві власності, а він після
цього виплатить ОСОБА_3 суму вартості автомобіля. Після цього автомобілем
переважно користувався ОСОБА_3 та ОСОБА_8.

До травня
2005 року ОСОБА_3 за кредитним договором ОСОБА_1. було виплачено 15 605, 27
гривень, з урахуванням виплати 2 250 доларів США (11 700 гривень), 28 000
гривеньОСОБА_1. за автомобіль «Шкода-Фабія», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 виплатив 55
305, 27 гривень.

За
вказаний період ОСОБА_1. будь-які претензії по виплаті кредиту не пред'являв,
не говорив, що у нього будь-які проблеми з банком.

В травні
2005 року, коли ОСОБА_3 знаходився в приміщенні ТзОВ «Вельтур» на його
мобільний телефон зателефонував ОСОБА_8. і повідомив, що автомобіль
«Шкода-Фабія» працівниками ДАІ м.Івано-Франківська затримано і його поміщають
на штрафмайданчик. ОСОБА_3 одразу взяв з собою довіреність на експлуатацію
даного транспортного засобу і поїхав на штрафмайданчик ДАІ м.Івано-Франківська.
Коли ОСОБА_3 приїхав на штрафмайданчик, то автомобіль вже знаходився там.
ОСОБА_8. стояв біля виїзду. ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_8. спробував з'ясувати
причини затримання автомобіля. Працівниками ДАІ ОСОБА_3 було показані
документи, згідно яких довіреність на експлуатацію транспортного засобу
анульована ОСОБА_1 10.01.2005 року.

Після
цього ОСОБА_3 зателефонувавОСОБА_1., намагаючись з'ясувати, що відбулось.
ОСОБА_1. почав вимагати від ОСОБА_3повної виплати за кредитним договором,
казав, що в нього проблеми. ОСОБА_1. повідомив, що автомобіль буде знаходитись
на штрафмайданчику, доки ОСОБА_3 не знайде гроші і не виплатить кредит одразу.

Через три
дні ОСОБА_3 зателефонувавОСОБА_1. та повідомив, що знайшов гроші для оплати за
кредитним договором, запропонував зустрітись, оформити право власності на
автомобіль на його ім'я і сплатити кредит. ОСОБА_1. повідомив, що автомобіль
продав третім особам.

Через
декілька днів ОСОБА_3 зателефонувавОСОБА_1. і запитав чи поверне він отримані
від нього кошти за автомобіль. ОСОБА_1. сказав, що гроші він не поверне, що ці
гроші він зароби допомагаючи ОСОБА_3 в зайнятті підприємницькою діяльністю, як
працівник Державної податкової інспекції м. Івано-Франківська, грубо висловився
на адресу ОСОБА_3.

Після
цього ОСОБА_3 з ОСОБА_1 не зустрічався та не розмовляв.

В судовому
засіданні свідок ОСОБА_5. підтвердила, що у неї з підсудним були приятельські
стосунки, підсудний ОСОБА_1. хотів будуватися і потрібно було купити будівельні
матеріали, але грошей в нього не було проте була машина взята в кредит. На той
час була сплачена половина суми кредиту. Вона пішла до ОСОБА_3і запитала чи він
не купить машини ОСОБА_1., він погодився і було вирішено, що ОСОБА_3 буде
сплачувати кредит від імені ОСОБА_1. і в офісі мені було повернуто гроші в сумі
27500 гривень. Стосунки між ОСОБА_3 і підсудним ОСОБА_1 були дружні. Щодо актів
перевірок підсудним ОСОБА_1 фірм ОСОБА_3, то вона їх бачила і в них були
порушення, а саме на деяких не було підпису підсудного ОСОБА_1., у акті про
вилучення лісу був його підпис. Влітку підсудний ОСОБА_1. приїжав до неї і
просив, щоб вона сказала, що грошей він у неї не зичив.

А будучи
допитана в ході досудового слідства в якості свідка ОСОБА_5 підтвердила, що
приблизно в 2001 році вона познайомилась із працівником податкової міліції
ОСОБА_1, коли він прийшов по місцю її роботи в Івано-Франківський
облбібколектор з перевіркою. На вказаному підприємстві ОСОБА_5. працювала
директором. Приблизно в листопаді-грудні 2003 року ОСОБА_1. познайомив ОСОБА_5.
з ОСОБА_3. На той час ОСОБА_5. проживала в м.Івано-Франківську.

Їй відомо,
що ОСОБА_1. неодноразово проводив перевірки діяльності ТзОВ «Вельтур», в
результаті яких виявлялись порушення чинного податкового законодавства. Про
подальше вирішення питання про ці порушення ОСОБА_5. не відомо.

На початку
квітня 2004 року ОСОБА_5. позичилаОСОБА_1. 500 доларів США та 25 000 гривень,
для закупівлі будівельних матеріалів. Вказані кошти ОСОБА_1. зобов'язався
повернути ОСОБА_5. на протязі одного тижня. Гарантом повернення коштів виступав
ОСОБА_3, з яким вОСОБА_5 відбулась попередня розмова про купівлю у ОСОБА_1.
автомобіля. 16 квітня 2004 року ОСОБА_5. була присутня під час укладення
домовленості про придбання автомобіля ОСОБА_3 у ОСОБА_1., що відбувалась в
приміщенні офісу ТзОВ «Вельтур» в м.Івано-Франківську по вул Незалежності, 65.
ОСОБА_3 передав в присутностіОСОБА_5ОСОБА_1. 28 000 гривень. ОСОБА_1. взяв від
вказаної суми 500 гривень, а 27 500 гривень повернув ОСОБА_5. Після цього
ОСОБА_5. залишилась в офісі ТзОВ «Вельтур», а ОСОБА_1. поїхав з ОСОБА_3 до
приватного нотаріуса оформляти доручення.

Також
ОСОБА_5. відомо, що сплату кредиту в банк ща автомобіль здійснювали працівники
ТзОВ «Вельтур», яким ОСОБА_3 передавав готівку, а вони вносили гроші в банк від
імені ОСОБА_1.

В судовому
засіданні свідокОСОБА_9. суду підтвердила, що вона працювала бухгалтером ТзОВ
“Вельтур”, власником якої був ОСОБА_3, потім вона звільнилася. Підсудний
ОСОБА_1. продав машину ОСОБА_3, це було десь влітку 2004 року, тоді вона
працювала на ВАТ “Рожнятівський агроспецпостач”. Вона бачила як ОСОБА_1.
постійно заходив до ОСОБА_3. ОСОБА_3 давав їй гроші і вона йшла в банк “Аваль”
сплачувати кредит за автомобіль від імені ОСОБА_1. у сумі приблизно по 1500
гривень десь 2-3 рази. Влітку ОСОБА_3 сказав, що це за автомобіль “Шкода
Фабія”. Весною 2004 року ОСОБА_3 сказав зняти з рахунку в банку 28000 гривень,
гроші знімав бухгалтер, а вона передала їх ОСОБА_3. Після цього ОСОБА_3 передав
гроші ОСОБА_5., вона знає, що це була попередня оплата за автомобіль, бо чула розмовуОСОБА_5
і ОСОБА_3. У серпні-вересні 2004 року підсудний ОСОБА_1. прийшов в офіс і
спитав де ОСОБА_3, вона сказала, що він в Туреччині, а ОСОБА_1. почав
погрожувати на адресу ОСОБА_3. Вона знала, що ОСОБА_1. працює в Державній
податковій інспекції і раз в рік він приходив до них з перевірками, але чи були
якісь недоліки в результатах перевірок вона не знає. Їй відомо, що в кінці
сплати кредиту в банк ОСОБА_1. повинен був переоформити машину на ОСОБА_3.

Будучи
допитана під час досудового слідства в якості свідкаОСОБА_9. підтвердила, що
вона працювала бухгалтером на ТзОВ «Вельтур» з 2000 року (з моменту заснування
підприємства) до березня 2004 року. В коло її службових обов'язків, як
бухгалтера ТзОВ «Вельтур» входило проведення роботи з кадрами, робота з
первинною бухгалтерською документацією на підприємстві, доставлення платіжних
доручень ТзОВ «Вельтур» в обслуговуючий банк, офісна робота. З моменту
прийняття на роботуОСОБА_9. і до її звільнення директором ТзОВ «Вельтур» був
громадянин Туреччини ОСОБА_3. Власником ТзОВ «Вельтур» є ОСОБА_3. Під час
роботи на підприємстві працювала з певною періодичністю, оскільки на той час
навчалась в вищому учбовому закладі на заочній формі навчання і в період
екзаменаційних сесій ОСОБА_3 надавав їй можливість займатись навчанням і в цей
період вона не була на роботі постійно, а виходила тільки за наявності
необхідності. Проведенням податкового обліку на підприємстві не займалась.
Після звільнення з ТзОВ «Вельтур» пішла працювати на ВАТ «Рожнятівський
агроспецпостач». Співвласником даного підприємства є ОСОБА_3, офіс цього
підприємства знаходиться в одному й тому ж приміщенні, що й офіс ТзОВ
«Вельтур», пізніше в кінці серпня 2004 року офіс ВАТ «Рожнятівський
агроспецпостач» був переведений до іншого приміщення. В червні 2004 року за
вказівкою власника і директора ТзОВ «Вельтур» двічі або тричі проводила виплати
по кредитному договору ОСОБА_1в ІФ ОД АППБ «Аваль» за сплату кредиту на
придбання цією особою автомобіля «Шкода Фабія». ОСОБА_3 підійшов до неї під час
робочого дня і сказав, що необхідно провести сплату за кредитним договором за
автомобіль «Шкода Фабія». ОСОБА_3 сказав, що сплата даного кредиту проводиться
від іменіОСОБА_1. Також ОСОБА_3 сказав, що після проведення сплати за даним
кредитним договоромОСОБА_9. повинна підшити квитанцію про проведену сплату в
окрему папку, яка знаходиться серед всіх інших бухгалтерських папок та
документів ТзОВ «Вельтур».ОСОБА_9. одразу зрозуміла, про яку папку йдеться
мова, оскільки неодноразово бачила цю папку і знала, що в ній містяться
квитанції про сплату за кредитним договором за автомобіль «Шкода Фабія» на ім'я
ОСОБА_1.

На
виконання прохання ОСОБА_3провела в червні-липні 2004 року 2-3 оплати за даним
кредитним договором в ІФ ОД АППБ «Аваль», що знаходиться на вул. Незалежності в
м.Івано-Франківську. Гроші для проведення даних виплатиОСОБА_9. були надані
ОСОБА_3 особисто та в готівковій формі. В червні-липні 2004 рокуОСОБА_9.
провела 2-3 сплати по кредитному договору за автомобіль «Шкода Фабія» в сумі
близько однієї тисячі п'ятсот гривень кожна. З весни 2004 року у користуванні
ОСОБА_3перебував автомобіль «Шкода Фабія» срібно-сірого кольору, іОСОБА_9. було
відомо, що вказаний автомобіль «Шкода Фабія» був саме тим автомобілем, за який
проводились виплати ОСОБА_3 по кредитному договору ОСОБА_1. Чоловіка на ім'я
ОСОБА_1знає особисто, їй відомо, що вказана особа це працівник ДПІ в
м.Івано-Франківську. ОСОБА_1. брав участь у здійснені податкових перевірок на
ТзОВ «Вельтур» в період 2003 року. Скільки раз ОСОБА_1 було проведено перевірок
дотримання податкового законодавства на ТзОВ «Вельтур»ОСОБА_9. не відомо, про
те вона добре пам'ятаю, що за участю ОСОБА_1. проводились перевірки дотримання
податкового законодавства на підприємстві. Хід і результати податкових
перевірок, які проводив ОСОБА_1. їй невідомі. Також в червні-серпні 2004 року
ОСОБА_1. неодноразово заходив на ТзОВ «Вельтур» запитував, де знаходиться
ОСОБА_3, намагався з ним зв'язатись, причини своїх візитів ОСОБА_1. не
пояснював. ОСОБА_3 постійно не перебуває на своєму робочому місці, часто їздить
у відрядження, в приміщенні офісу перебуває по 2-3 години 2-3 рази на тиждень.

Крім того,
в кінці серпня 2004 року до приміщення ТзОВ «Вельтур» заходив ОСОБА_1., який
був дуже сильно збудженим, питав де знаходиться ОСОБА_3, казав, що терміново
хоче його бачити, хоче з ним говорити, просив передати ОСОБА_3, що він його
шукає. При цьому ОСОБА_1. висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_3,
погрожував на адресу ОСОБА_3. Також в кінці вересня 2004 року ОСОБА_1.
побачивОСОБА_9. у власному автомобілі на вул. Січових Стрільців в м.
Івано-Франківську біля Поштампу, зупинив автомобільОСОБА_9., сів до салону
автомобіля, знову розпитував, де знаходиться ОСОБА_3, казав, що йому потрібно
поговорити з ОСОБА_3, нецензурно висловлювався на його адресу, погрожував та
звинувативОСОБА_9. у приховуванні ОСОБА_3.ОСОБА_9. відповіла, що ОСОБА_3 у
відрядженні в Туреччині і звернула увагу на те, що свої відносини з
ОСОБА_3ОСОБА_1. слід з'ясовувати особисто. Після цього ОСОБА_1. вийшов з салону
автомобіля та пішов у своїх справах. Крім тогоОСОБА_9. було відомо, що
автомобілем «Шкода Фабія» користувався працівник ТзОВ «Вельтур» ОСОБА_10, під
час того коли автомобіль перебував у користуванні ОСОБА_3. ПотімОСОБА_9. стало
відомо, що автомобіль «Шкода Фабія» ОСОБА_1. забрав у ОСОБА_3, незважаючи на
те, що між ними була домовленість про те, що після проведення виплати за
кредитним договором ОСОБА_1. ОСОБА_3 отримає у власність цей автомобіль,
оскільки сума кредитних виплат рівна вартості автомобіля.

Будучи
допитаною в якості свідкаОСОБА_11 підтвердила, що вона працювала бухгалтером
ТзОВ «Вельтур» з 25 жовтня 2004 року. В коло її службових обов'язків входить
проведення первинного обліку матеріалів на підприємстві, вона є відповідальною
по роботі з митницею (проведення замитнення автомобілів), проведення офісної
роботи адміністратора. З моменту прийняття на роботу і до вересня 2005 року
директором ТзОВ «Вельтур» був громадянин Туреччини ОСОБА_3. В вересні 2005 року
директором підприємства було призначено ОСОБА_12, який до того на підприємстві
не працював. Власником ТзОВ «Вельтур» є ОСОБА_3. Проведенням податкового обліку
на підприємстві вона не займається, а тому про будь-які відносини ТзОВ
«Вельтур», чи його керівників та власників з органами податкової служби їй не
відомо. В грудні 2004 року - січні 2005 року за вказівкою власника і директора
ТзОВ «Вельтур» двічі або тричі проводила виплати по кредитному договору
ОСОБА_1в ІВ ОД АППБ «Аваль» за сплату кредиту на придбання цією особою
автомобіля «Шкода Фабія». ОСОБА_3 підійшов доОСОБА_11. під час робочого дня
сказав, що необхідно провести сплату за кредитним договором за автомобіль
«Шкода Фабія». ОСОБА_3 сказав, що сплата даного кредиту проводиться від
іменіОСОБА_1, також ОСОБА_3 сказав, що якщо потрібні якісь більш точні дані про
сплату даного кредиту, то вона може взяти попередню квитанцію про сплату за
даним кредитним договором, що знаходиться в окремій папці, серед всіх інших
бухгалтерських папок та документів.ОСОБА_11. одразу зрозуміла, про яку папку
йдеться мова, оскільки неодноразово бачила цю папку і знала, що в ній містяться
квитанції про сплату за кредитним договором за автомобіль «Шкода Фабія» на ім'я
ОСОБА_1.. На виконання вказівки ОСОБА_3провела в грудні 2004 року та січні 2005
року 2-3 оплати за даним кредитним договором в ІФ ОД АППБ «Аваль», що
знаходиться на вул. Незалежності в м.Івано-Франківську. Гроші для проведення
даних сплати були надані ОСОБА_3 особисто та в готівковій формі. В грудні 2004
року та в січні 2005 року провела сплату по кредитному договору за автомобіль
«Шкода Фабія» 2-3 виплати в сумі близько однієї тисячі двісті гривень кожна. У
зазначений період у користуванні ОСОБА_3перебував автомобіль «Шкода Фабія»
срібно-сірого кольору, але їй не відомо чи вказаний автомобіль «Шкода Фабія»
був саме тим автомобілем, за який проводились виплати ОСОБА_3.

Чоловіка
на ім'я ОСОБА_1не знає, також вона не знає ким і де він працював. Про будь, які
відносини ОСОБА_3 з ОСОБА_1, окрім відносин по сплаті за кредитний договір
останнього їй нічого не відомо. Відносини по сплаті за кредитним договором
ОСОБА_1. ОСОБА_3 тривали на протязі довгого часу, в папці по сплаті даного
кредиту мались квитанції за період з квітня 2004 року, тобто на момент, коли
вона здійснювала виплати за вказаним кредитним договором ОСОБА_3 проводились
виплати на протязі 10 місяців. Починаючи з кінця січня 2005 року виплатами за
вказаним договором займалась ОСОБА_13(офіс-менеджер підприємства).

В судовому
засіданні свідок ОСОБА_13підтвердила, що вона працювала офіс-менеджером на ТзОВ
«Вельтур» з січня 2005 року до жовтня 2005 року, підсудного ОСОБА_1. вона не
знає, а ОСОБА_3а вона знає, бо він був директором ТзОВ «Вельтур». Він дав їй
вказівку сплачувати кредит за автомобіль на им 'я ОСОБА_1., це було 5-6 раз з
січня по травень 2005 року, квитанції про сплату кредиту вона підшивала в
окрему папку.

А будучи
допитана в якості свідка в ході досудового слідстваОСОБА_13, підтвердила, що
вона працювала офіс-менеджером на ТзОВ «Вельтур» з січня 2005 року до жовтня
2005 року. В коло її службових обов'язків входило організація роботи в офісі
підприємства, веденні діловодства, оформлення документів підприємства,
підготування інформації на вимогу директора. Директором та власником
підприємства був громадянин Туреччини ОСОБА_3. Основним видом діяльності
підприємства є торгівля лісоматеріалами. ОСОБА_1. не знала і в приміщенні офісу
ТзОВ «Вельтур» за час своєї роботи не бачила. З січня 2005 року до травня 2005
року за вказівкою власника і директора ТзОВ «Вельтур», щомісячно проводила
виплати по кредитному договору ОСОБА_1в ІВ ОД АППБ «Аваль» за сплату кредиту на
придбання цією особою автомобіля «Шкода Фабія». Для сплати за даним договором
кредиту ОСОБА_3 надавав ОСОБА_13. грошові кошти готівкою, щомісячно. Реквізити
рахунку по сплаті за даним договором містились в окремій папці, де проводилось
накопичення квитанцій про виплату кредиту за даним договором, і яка зберігалась
в офісі ТзОВ «Вельтур». Щомісячно проводила виплати за кредитним договором
ОСОБА_1. в приміщенні ІФ ОД АППБ «Аваль», що по вул. Незалежності, 19 в м.Івано-Франківську.
Щомісячні виплати складались з суми погашення кредиту та відсотків за
користування кредитом. Сума погашення за кредитним договором складала близько
600 гривень, а сума відсотків за надання кредиту складала близько 500 гривень.
Тобто, щомісячно ОСОБА_13. проводились виплати за кредитним договором ОСОБА_1.
в період з січня до травня 2005 року в сумі близько 1100-1300 гривень. Після
проведення щомісячних виплат, отриману квитанцію в банківській установі
ОСОБА_13. підшивала в папку, де знаходились попередні квитанції про сплату
даного кредитного договору. За який власне автомобіль проводилась ОСОБА_3
виплата ніколи не цікавилась та не знала. Які були відносини між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 їй нічого не відомо. Пізніше стало відомо, що ОСОБА_1. працював в
органах Державної податкової служби.

В судовому
засіданні свідокОСОБА_4. підтвердила, що вона працювала головним бухгалтером
ТзОВ « Вельтур». Підсудного ОСОБА_1. вона знає по роботі, він працював у
податковій інспекції і викликав її для дачі пояснень про невчасне надходження
виручки. ОСОБА_5. вона знає, вони з ОСОБА_3ом вели бізнес. Автомобіль «Шкода
Фабія» числився у фірми на балансі і він був у податковій заставі. Вона чула,
що ОСОБА_3 купляв у ОСОБА_1. автомобіль і вони хотіли оформити оренду.

Будучи
допитаною в якості свідка в ході досудового слідства ОСОБА_4, підтвердила, що з
02 березня 2000 року до 15 квітня 2004 року вона працювала на посаді головного
бухгалтера ТзОВ «Вельтур». З 16 квітня 2004 року до цього часу вона обіймає
посаду головного бухгалтера ТзОВ «Ер і Джес-2». В коло її службових обов'язків
як головного бухгалтера ТзОВ «Вельтур» так і головного бухгалтера «Ер і Джес-2»
входить складання фінансової, статистичної, податкової звітностей, ведення
первинного бухгалтерського обліку на підприємстві. Під час її роботи на ТзОВ
«Вельтур» була наділена правом другого підпису, правом підпису банківських
документів. Директором ТзОВ «Вельтур» на той час, коли вона обіймала посаду
головного бухгалтера вказаного підприємства був ОСОБА_3, який являється і
власником даного підприємства.

ОСОБА_1знає
особисто. З ОСОБА_1 вона познайомилась під час виконання своїх обов'язків
головного бухгалтера ТзОВ «Вельтур». ОСОБА_1. декілька разів проводив перевірки
за наслідками проведених документальних перевірок дотримання вимог чинного
законодавства. ОСОБА_1. декілька раз відбирав в неї письмові пояснення з
приводу тих фактів, які були предметом дослідження перевірок. Оскільки на ТзОВ
«Вельтур» знаходилась не постійно, вона раз на два тижні приходила до адміністративного
приміщення ТзОВ «Вельтур», проводила свою роботу на протязі 2-3 годин, то їй не
відомо чи ОСОБА_1. заходив до приміщень підприємства, спілкувався з ОСОБА_3.
Могла бачити ОСОБА_1. в приміщенні ТзОВ «Вельтур», але на даний час цього
пригадати не може. Про будь-які відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 майнового та
іншого характеруОСОБА_4. не відомо.

Будучи
допитаною в якості свідка в ході досудового слідства ОСОБА_6, підтвердила, що
вона працює приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального
округу з 01 грудня 2001 року. 16 квітня 2004 року нею було посвідчено
довіреність на експлуатацію транспортного засобу «Skoda Fabia Classic» д.н.з.
НОМЕР_1. Вказану довіреність було видано ОСОБА_1 на ім'я громадянина
ТуреччиниОСОБА_3. Зареєстровано в реєстрі за № 1060. При посвідченні даної
довіреності, ОСОБА_6. було помилково зазначено строк її дії протягом трьох
років. Через 1-2 дні хтось з сторін даної довіреності (чи ОСОБА_1., чи ОСОБА_3
не пригадує) прийшов до приміщення її офісу. ОСОБА_6. помітила помилку у
вказаній довіреності та внесла відповідні зміни в оригінал довіреності, що
знаходилась на руках або в довіреної особи або довірителя. Тобто, ОСОБА_6.
виправила строк дії довіреності з трьох років до одного. 12 січня 2005 року до
неї звернувся довіритель - ОСОБА_1. з проханням вчинити нотаріальну дію, а саме
передати заяву громадянину ТуреччиниОСОБА_3, в якій повідомити про скасування
раніше виданої довіреності на експлуатацію транспортного засобу. ОСОБА_6. було
оформлено нотаріальну дію - передача заяви. Та на прохання ОСОБА_1. йому було
видано екземпляр заяви на нотаріальному бланку під особисту розписку для
подальшої передачіОСОБА_3, крім того ОСОБА_6. було виданоОСОБА_1. повідомлення
в МРЕВ УДАІ про скасування зазначеної довіреності на його прохання та під
особисту розписку. До вчинення вказаних нотаріальних дій ОСОБА_6. ОСОБА_1. не
знала, та після їх вчинення з ним ніколи не спілкувалась.

В судовому
засіданні свідок ОСОБА_8. підтвердив, що він працював менеджером на ТзОВ
«Вельтур», директором якого був ОСОБА_3. Підсудного ОСОБА_1. він знає з 2002
року і бачив його кілька разів в офісі фірми. ОСОБА_1. допомав йому у справах
по податках, іноді супроводжував машини з лісом, проводив перевірки по фірмі.
Йому відомо, що автомобіль купив ОСОБА_1., а кредит сплачувала фірма, після
виплати кредиту повністю ОСОБА_1. мав переписати машину на ОСОБА_3, а ОСОБА_3
мав йому продати машину, він навіть заплатив гроші. Проте кредит ОСОБА_3 не
виплатив, на даний момент машина продана, а гроші йому не повернуті. Коли він
їхав за рулем автомобіля підсудного, то його зупинили працівники ДАІ і забрали
машину на арештмайданчик. З арештмайданчика машину забрав ОСОБА_1. і сказав, що
машина продана, а гроші за неї мені не повернуто. Як сказав йому ОСОБА_3
машинуОСОБА_1. купив він, бо були перевірки, частину грошей було заплачено
готівку як перший внесок в сумі 5000-5500 доларів, а решта суми була взята в
кредит, яку мав сплачувати ОСОБА_3, проте машина була оформлена на ОСОБА_1.
Йому відомо було, що на машині їздив ОСОБА_1. десь рік, потім місяць чи два
їздив ОСОБА_3, ОСОБА_1. хотів, щоб ОСОБА_3 погасив кредит швидше, оскільки
хотів зняти машину з обліку. У нього з ОСОБА_3 була домовленість, що через два
місяці у нього на машину буде довіреність або він переоформить машину нього.
ОСОБА_3 він заплатив 9000 доларів США. Після цього ОСОБА_3 сказав, що якщо суд
стягне в його користь ці гроші, то він віддасть їх йому. У липні 2005 року він
дзвонивОСОБА_1. і запропонував доплатити за автомобіль 4500 доларів США, а
ОСОБА_1. сказав, що машина продана.

Будучи
допитаним в якості свідка в ході досудового слідства ОСОБА_8 підтвердив, що він
працює менеджером на ТзОВ «Вельтур» з 2001 року. Основним видом підприємницької
діяльності ТзОВ «Вельтур» є здійснення комерційної діяльності лісодеревиною,
купівля-продаж, укладення угод по її переробці, виробленню матеріалів тощо. В
коло його службових обов'язків належить здійснення перевірки, приймання лісу,
що отримує ТзОВ «Вельтур» для подальшої реалізації, переробки, доставки тощо
згідно угод укладених з контрагентами. Директором та власником ТзОВ «Вельтур» є
громадянин Туреччини ОСОБА_3. ОСОБА_1знає особисто. З ним . познайомився у 2003
році в приміщенні офісу ТзОВ «Вельтур», коли ОСОБА_1. проводив перевірку
дотримання податкового законодавства на ТзОВ «Вельтур». Тоді ж йому стало
відомо, що ОСОБА_1. є працівником Державної податкової інспекції
м.Івано-Франківська, власне яку посаду займав ОСОБА_1. йому відомо не було. Під
час проведення податкової перевірки на підприємстві ОСОБА_1. спілкувався з ОСОБА_3,
бухгалтерами підприємства, тощо. В подальшому на протязі 2004 року неодноразово
бачив ОСОБА_1. в приміщенні офісу ТзОВ «Вельтур». ОСОБА_1. проводив перевірки
дотримання податкового законодавства на підприємстві, вивчав якісь документи,
спілкувався з ОСОБА_3, бухгалтерами, іншими працівниками. Які наслідки
проведених ОСОБА_1 перевірок на підприємстві йому не відомо.

Крім того,
йому було відомо, що ОСОБА_1. користується автомобілем «Шкода-Фабія»
сріблясто-сірого кольору, д.н.з. не пригадує. В кінці 2003 року ОСОБА_3
розповів йому, що між ним та ОСОБА_1 існує домовленість, щодо придбання
автомобіля «Шкода-Фабія». ОСОБА_3 розповів, що він домовився з ОСОБА_1 про
спільне придбання автомобіля. Вказане придбання автомобіля мало відбутись
наступним чином : ОСОБА_1. оформляв на себе договір кредиту в одному з банків
на придбання автомобіля, ОСОБА_3 надававОСОБА_1. кошти для внесення початкового
платежу в рахунок сплати за автомобіль, потім ОСОБА_1. сплачував якусь частину
кредиту за автомобіль, а якусь частину повинен був сплатити ОСОБА_3. Після
сплати кредиту ОСОБА_1. отримував автомобіль у власність, а ОСОБА_1. в
подальшому повертає ОСОБА_3 сплачені ним кошти за автомобіль. Як повинен був
ОСОБА_1. повернути сплачені кошти за автомобіль йому не відомо, про це ОСОБА_3
не розповідав. Але з слів ОСОБА_3стало зрозуміло, що ОСОБА_1. повинен був
повернути ці кошти якимось іншим чином, а не готівкою. На початку весни 2004
року (березень-квітень) ОСОБА_3 сказав йому, що ОСОБА_1. відмовився від
автомобіля «Шкода-Фабія», який був ним придбаний та перебував у заставі по
кредитному договору в банку «Аваль», передав цей автомобіль ОСОБА_3. ОСОБА_3
тепер самостійно повинен сплатити кредит в банку за ОСОБА_1. і після сплати
кредиту ОСОБА_1. передасть право власності на цей автомобіль ОСОБА_3. З квітня
2004 року ОСОБА_3 користувався автомобілем «Шкода-Фабія» сіро-стального
кольору. З цього періоду ОСОБА_3 постійно сплачував кошти за кредитним
договором ОСОБА_1., постійно про це говорив йому.

На початку
2005 року (січень 2005 року) він домовився з ОСОБА_3 про те, що після сплати
кредиту за договором ОСОБА_1. з банком «Аваль» ОСОБА_3 оформить право власності
на вказаний автомобіль на його ім'я, а в подальшому він викупить цей автомобіль
у ОСОБА_3та сплатить його вартість. З цього часу автомобіль «Шкода-Фабія»
сіро-стального кольору, д.н.з. не пригадує (останні дві цифри 96) був у його
користуванні. ОСОБА_3 пообіцяв йому, що ОСОБА_1. видасть на його ім'я
нотаріально посвідчене доручення на право керування цим транспортним засобом.
Особисто з ОСОБА_1 на вказану тему не говорив, а ОСОБА_3 пообіцяв мені, що
вирішить всі формальності у користуванні автомобілем.

Одного
разу, коли він їхав автомобілем «Шкода-Фабія» в м.Івано-Франківську, на вулиці
його зупинив ОСОБА_1.. Вийшов з автомобіля. ОСОБА_1. запитав як він
користується його автомобілем без доручення на право керування. СказавОСОБА_1.,
що ОСОБА_3 мав попросити його видати таке доручення. ОСОБА_1. попросив його
передати ОСОБА_3, що після сплати ним кредиту за вказаний автомобіль він переоформить
право власності на нього і сказав сплатити кредит швидше. СказавОСОБА_1., що
кредит за кредитним договором сплачується ОСОБА_3 щомісячно. Після цього він
поїхав у своїх справах. В травні 2005 року на його мобільний телефон
зателефонував чоловік, який представився, але він не запам'ятав його імені та
прізвища, сказав, що він володіє пиломатеріалами, які хоче продати, запитав чи
не цікавить така пропозиція ТзОВ «Вельтур» і чи не може він поїхати з ним та
оглянути вказану деревину. Погодився і вони домовились зустрітись з ним на вул.
Незалежності біля кафе «Піцца+». Коли рухався на автомобілі «Шкода-Фабія» по
вул. Незалежності його зупинив працівник ДАІ, одягнений у форменний одяг.
Зупинився, вийшов з автомобіля. Працівник ДАІ представився інспектором ДАІ
ОСОБА_14, попросив надати документи на право користування автомобілем,
технічний паспорт на автомобіль, водійські права. Надав працівнику ДАІ
посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль. В технічному паспорті
власником автомобіля був зазначений ОСОБА_1., в нього доручення на право
користування автомобілем не було, оскільки ОСОБА_1. його не надав ОСОБА_3. Коли
надав документи ОСОБА_14 до нього підійшло двоє чоловіків, одягнених в
цивільний одяг, які не представлялись та сказали ОСОБА_14 забирати автомобіль
на штраф майданчик, оскільки він керував автомобілем без реєстраційних
документів. Сказав ОСОБА_14, що вони знаходяться поруч з підприємством, де він
працює, директор вказаного підприємства має право керувати вказаним
автомобілем, в нього є відповідно оформлене доручення. Працівник ДАІ не зважив
на пояснення та вказав доставити автомобіль до штрафмайданчика ДАІ
м.Івано-Франківська. На виконання вимоги працівника ДАІ доставив автомобіль до
штрафмайданчику Івано-Франківського ДАІ, що по вул. Січинського 5а. Під час
руху автомобіля ОСОБА_14знаходився в салоні автомобіля та доїхав до
штрафмайданчику разом з ним. Крім того, під час руху автомобіля зателефонував
ОСОБА_3, сказав, що автомобіль «Шкода-Фабія» затримано і попросив його приїхати
на штрафмайданчик разом з дорученням на право керування цим автомобілем.

Коли
приїхав на штрафмайданчик, то одразу за ним приїхав ОСОБА_3 на своєму
автомобілі. З ОСОБА_3 спробував зайти до адміністративного приміщення
Івано-Франківського ДАІ, але звідти вийшов працівник ДАІ, який одразу показав
йому та ОСОБА_3 документ, яким було анульовано доручення на право керування
автомобілем на ім'я ОСОБА_3та сказав, що автомобіль може забрати з
штрафмайданчика тільки особа, що зазначена в технічному паспорті як власник.
Після цього повернувся з ОСОБА_3 до приміщення офісу ТзОВ «Вельтур». Через
декілька днів за попередньою домовленністю з ОСОБА_3 зустрілись з ОСОБА_1 на
вулиці в м.Івано-Франківську. ОСОБА_1. йому та ОСОБА_3 сказав, щоб вони
сплатили кредит за автомобіль негайно і в повному обсязі, і тільки після того
він надасть автомобіль ОСОБА_3 у власність. На доводи ОСОБА_3, про те, що вони
домовлялись про щомісячну виплату кредиту згідно договору, для повного
погашення кредиту потрібна сума більша шести тисяч доларів США ОСОБА_1. не
реагував та сказав, що автомобіль він закриває в себе в гаражі. Після цього з
ОСОБА_1 особисто не спілкувався. В подальшому йому стало відомо, що ОСОБА_1.
продав вказаний автомобіль третім особам.

В судовому
засіданні свідок ОСОБА_10. суду підтвердив, що він працює менеджером по
постачанню на ТзОВ «Вельтур» з 2000 року, а ОСОБА_3 був власником підприємства.
Підсудного ОСОБА_1. він знає, бо він приходив до ОСОБА_3 і він працює у податковій інспекції, ОСОБА_1.
проволив перевірки на ТзОВ «Вельтур». Йому було відомо, що автомобіль купили
для ОСОБА_1., але потім він відмовився і повернув машину назад, а ТзОВ
«Вельтур» сплачував кредит і машиною користувалась фірма. ОСОБА_10. говорив
йому, що автомобіль вилучають до вияснення питань по кредиту і ОСОБА_1. має дати
йому доручення.

Допитаний
в ході досудового слідства в якості свідка ОСОБА_10 підтвердив, що він працює
менеджером по постачанню на ТзОВ «Вельтур» з 2000 року. Основним видом
підприємницької діяльності ТзОВ «Вельтур» є здійснення комерційної діяльності з
лісодеревиною, купівля-продаж, укладення угод по її переробці, виробленню
матеріалів тощо. В коло його службових обов'язків входить здійснення перевірки,
приймання лісу, що отримує ТзОВ «Вельтур», здійснення її доставки, обмірів для
подальшої реалізації, переробки, тощо, згідно угод укладених з контрагентами
ТзОВ «Вельтур». Директором та власником ТзОВ «Вельтур» є громадянин Туреччини
ОСОБА_3. ОСОБА_1ОСОБА_10. знає особисто. З ним він познайомився близько двох
років тому (у 2003 році) в приміщенні офісу ТзОВ «Вельтур», коли ОСОБА_1.
проводив перевірку дотримання податкового законодавства на ТзОВ «Вельтур». Тоді
ж ОСОБА_10стало відомо, що ОСОБА_1. є працівником Державної податкової
інспекції м.Івано-Франківська, власне яку посаду займав ОСОБА_1. йому відомо не
було. Під час проведення податкової перевірки на підприємстві ОСОБА_1.
спілкувався з ОСОБА_3, бухгалтерами підприємства, тощо. він особисто з ОСОБА_1
тільки вітався та говорили про незначні речі. В подальшому на протязі 2004 року
неодноразово бачив ОСОБА_1. в приміщенні офісу ТзОВ «Вельтур». ОСОБА_1.
проводив перевірки дотримання податкового законодавства на підприємстві, вивчав
якісь документи, спілкувався з ОСОБА_3, бухгалтерами, іншими працівникам,
просто заходив на підприємство, спілкувався з директором. В кінці весни 2004
року в користуванні ОСОБА_3побачив автомобіль «Шкода Фабія» срібно-сірого
кольору, на скільки може пригадати ОСОБА_10. д.н.з. автомобіля був 84896. На
запитання до ОСОБА_3про походження даного автомобіля він розповів йому, що в кінці
2003 року між ним та ОСОБА_1 існувала домовленість, щодо придбання автомобіля
«Шкода-Фабія». ОСОБА_3 розповів, що він домовився з ОСОБА_1 про спільне
придбання автомобіля. Вказане придбання автомобіля мало відбутись наступним
чином: ОСОБА_1. оформляв на себе договір кредиту в одному з банків на придбання
автомобіля, ОСОБА_3 надававОСОБА_1. кошти для внесення початкового платежу в
рахунок сплати за автомобіль, потім ОСОБА_1. сплачував якусь частину кредиту за
автомобіль, а якусь частину повинен був сплатити ОСОБА_3. Після сплати кредиту
ОСОБА_1. отримував автомобіль у власність, та в подальшому ОСОБА_1. повинен був
повернути ОСОБА_3 сплачені ним кошти за автомобіль. Як повинен був ОСОБА_1.
повернути сплачені кошти за автомобіль йому не відомо, про це ОСОБА_3 не
розповідав. На початку весни 2004 року (березень-квітень) ОСОБА_1. відмовився
від автомобіля «Шкода-Фабія», який був ним придбаний та перебував у заставі по
кредитному договору в банку «Аваль» та передав цей автомобіль ОСОБА_3. ОСОБА_3
з того часу самостійно повинен сплачувати кредит в банку за ОСОБА_1. і після
сплати кредиту ОСОБА_1. передасть право власності на цей автомобіль ОСОБА_3. З
квітня 2004 року ОСОБА_3 користувався автомобілем «Шкода-Фабія» сіро-стального
кольору. З цього періоду ОСОБА_3 постійно сплачував кошти за кредитним
договором ОСОБА_1., постійно про це говорив ОСОБА_10З квітня 2004 року
автомобіль постійно перебував у користуванні ОСОБА_3, він також декілька разів
їздив на вказаному автомобілі спільно з ОСОБА_3 та декілька разів без нього. На
початку 2005 року (січень 2005 року) ОСОБА_10. домовився з ОСОБА_3 про те, що
після сплати кредиту за договором ОСОБА_1. в банку «Аваль» ОСОБА_3 оформить
право власності на вказаний автомобіль на ОСОБА_8., а в подальшому ОСОБА_10.
викупить цей автомобіль у ОСОБА_3та сплатить його вартість. З цього часу
автомобіль «Шкода-Фабія» сіро-стального кольору був у користуванні ОСОБА_8.
ОСОБА_3 пообіцявОСОБА_8., що ОСОБА_1. видасть на його ім'я нотаріально
засвідчене доручення на право керування цим транспортним засобом. ОСОБА_10.
особисто просив ОСОБА_1. вирішити всі формальності з користуванням автомобілем
та видати доручення, але ОСОБА_1. відмовлявся видати таке доручення та вимагав
сплати за кредитним договором. Зі слів ОСОБА_8. йому стало відомо, що в травні
2005 року на його мобільний телефон зателефонував чоловік, який не
представився, сказав, що він володіє пиломатеріалами, які хоче продати та
попросив зустрітись і спільно з ним поїхати та подивитись на цю деревину та
встановити чи не зацікавить ТзОВ «Вельтур» придбання даних пиломатералів.
ОСОБА_10. погодився і вони домовились зустрітись з ним на вул. Незалежності
біля кафе «Піцца+». Коли ОСОБА_8. рухався на автомобілі «Шкода-Фабія» по вул.
Незалежності його зупинив працівник ДАІ, який після перевірки документів
ОСОБА_8. та документів на автомобіль «Шкода-Фабія» поставив вимогу доставити
автомобіль штраф майданчик, при цьому були присутні два чоловіки одягнені в
цивільний одяг. На зауваження ОСОБА_8. про те, що на вказаний автомобіль надано
право керування ОСОБА_3 - директору підприємства, де працює ОСОБА_8., ні
працівник ДАІ, ні двоє невідомих чоловіків не реагували. ОСОБА_8. на виконання
вимоги працівника ДАІ доставив автомобіль до штрафмайданчику
Івано-Франківського ДАІ, що по вул. Січинського 5-а. В подальшому до вказаного
штрафмайданчику приїхав ОСОБА_3 з оригіналом доручення на право користування
даним автомобілем. В приміщенні Івано-Франківського ДАІ ОСОБА_3було ознайомлено
з документом, яким було анульовано доручення на право керування автомобілем.
ОСОБА_3 було роз'яснено, що автомобіль може забрати з штрафмайданчику тільки
особа, що зазначена в технічному паспорті як власник, тобто ОСОБА_1. Потім
ОСОБА_8. розповів, що ОСОБА_1. вимагав сплати кредиту одразу та в повній сумі,
а після повідомив, що автомобіль він продав.

В судовому
засіданні свідок ОСОБА_14. підтвердив, що він працює на посаді старшого
інспектора ДПС ДАІ в м.Івано-Франківську з 2004 року, у травні 2005 року він
був на службі. Зупинив автомобіль «Шкода Фабія», яким керував чоловік, в якого
не було доручення на керування транспортним засобом, прізвища він його не
пригадує. Він склав протокол і відправив автомобіль на арештмайданчик по вул
Січинського, що в місті Івано-Франківську.

Допитаний
в якості свідка в ході досудового слідства ОСОБА_14 підтвердив, що він працює
на посаді старшого інспектора ДПС ДАІ в м.Івано-Франківську з 2004 року. В коло
його службових обов'язків входить перевірка несення служби за нарядами ДПС ДАІ
м.Івано-Франківська, контроль за несенням служби працівниками ДПС ДАІ в
м.Івано-Франківську, несення служби за визначеним маршрутом та проведення
охорони громадського порядку та дотримання водіями правил дорожнього руху. В
травні 2005 року перебував на чергуванні, ніс службу на перехрестку вулиць
Незалежності, Франка, Січових Стрільців в м.І ано-Франківську. Перебував на
чергуванні самостійно в пішому маршруті.

Коли
знаходився на роздоріжжі вулиці Незалежності і Січових Стрільців, то ним з
метою перевірки документів було зупинено автомобіль «Шкода Фабія» сріблясто-сірого
кольору, номерний знак пригадати на даний час не може. Вказаний автомобіль
знаходився під керування водія (прізвища його не пригадує). Перевіркою
документів вказаного водія та документів на автомобіль було встановлено, що
автомобіль «Шкода Фабія» знаходився під керуванням водія без будь-яких правових
підстав на володіння даним автотранспортним засобом. Згідно технічного паспорту
на автомобіль та посвідчення водія, які були надані, автомобілем керував не
його власник і будь-яких документів, що надавали водію права керування цим
автотранспортним засобом надано не було. Тобто в технічному паспорті на
автомобіль зазначався один власник, а водієм була зовсім інша особа. У зв'язку
з виявленими порушеннями при експлуатації автомобіля «Шкода Фабія» надав вказівку
водію доставити даний транспортний засіб до штрафмайданчику ДАІ
м.Івано-Франківська (вул. Січинського, 5а). Після цього спільно з водієм на
вказаному автомобілі прибув до штрафмайданчику ДАІ в м. Івано-Франківську.
Автомобіль був описаний, про що було складено акт затримання автомобіля на
штрафмайданчик, протокол про адміністративне правопорушення водія (керування
автомобілем без реєстраційних документів). Під час складання зазначених
документів до території штрафмайданчику ДАІ в м. Івано-Франківська прибув
громадянин Турції (прізвища якого не пригадує). Після цього в присутності водія
затриманого автомобіля, громадянина Туреччини було передано складені документи
черговому ДАІ м.Івано-Франківська. Громадянин Туреччини та водій залишились
з'ясовувати всі обставини поміщення автомобіля на штрафмайданчик з черговим, а
ОСОБА_14. пішов на пост чергування.

Крім того
вина ОСОБА_1. у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364 та ч. 4 ст.190 КК
України також доводиться іншими доказами зібраними по кримінальній справі.
Зокрема :

Вилученими
з приміщення ТзОВ «Вельтур» квитанціями та прибутковими касовими ордерами, в
яких відображено проведення сплати від імені ОСОБА_1. на загальну суму 15 605,
27 гривень, які підтверджують, що підсудний ОСОБА_1. дійсно сплачував кошти в
банк «Аваль» ( т. 2 а.с. 63-84 ).

Вилученої
з приміщення Івано-Франківської обласної дирекції поштово-пенсійного банку
«Аваль» кредитної справи №014/14-4/3179, що заведена на підставі кредитного
договору із ОСОБА_1 від 13.10.2003 року та прибутковими касовими ордерами і
квитанціями по сплаті за даним договором. В якій відображено порядок, умови,
підстави укладення даного кредитного договору. Також в матеріалах даної
кредитної справи міститься лист №19-2/4 від 23.11.2004 року на ім'я начальника
управління податкової міліції з організації взаємодії ДПА в Івано-Франківській
області, де відображено, що умови, передбачені договором виконуються своєчасно
та в повному обсязі, несплачених відсотків та тіла кредиту не має ( т. 2 а.с.
96-149)

Довіреністю
на експлуатацію транспортного засобу від 16 квітня 2004 року № 1060, яка
підтверджує, що дійсно підсудний ОСОБА_1. 16 квітня 2004 року надав довіреність
на експлуатацію транспортного засобу громадянину ТуреччиниОСОБА_3 строком на
три роки ( т. 2 а.с. 217)

Нотаріально
посвідчена заява ОСОБА_1. від 12 січня 2005 року підтвержує, що дійсно
підсудний ОСОБА_1. звертався із заявою до приватного нотаріуса
Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_6. про відміну
довіреності на експлуатацію транспортного засобу марки «Шкода Фабія Класік» від
16.04.2004 року ( т. 2 а.с. 218 )

Листом
директора ІФ ОД АППБ «Аваль»ОСОБА_16. від 15 лютого 2006 року № 19-20/50-315,
який підтвержує, що дійсно 05 липня 2005 року підсудним ОСОБА_1 дуло достроково
погашено кредит в повній сумі ( т. 2 а.с. 87)

Актом про
результати службового розслідування стосовно оперуповноваженого сектору
боротьби з ухиленням від сплати податків та Коломийського відділу податкової
міліції УПМ ДПА в Івано-Франківській області ОСОБА_1. №2/9/27-006/1ДСК, який підтвержує,
що дійсно підсудний ОСОБА_1. грубо порушував вимоги ст. ст. 22, 97 КПК України,
ст. 10 Закону України «Про державну службу», ст. 13 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні» при проведенні перевірок ТзОВ «Ер і Джес»
і ТзОВ «Вельтур» ( т. 1 а.с. 146-162)

Актом про
результати службового розслідування стосовно оперуповноваженого оперативного
відділу МГВПМ ДПІ в м. Івано-Франківську ОСОБА_1. № 252/ДСК, який підтвержує,
що дійсно підсудний ОСОБА_1. з метою отримання кредиту в сумі 40000 гривень в
ІФ ОД АППБ «Аваль» використав підроблену довідку № 232 від 30 вересня 2003
року, видануОСОБА_15 проте, що вона працювала в ТзОВ «Ер і Джес» на посаді
перекладача, а фактично вона не працювала на ТзОВ «Ер і Джес».( Т. 1 а.с.
64-71)

Дії
підсудного слід кваліфікувати за ст.ст. 364 ч. 3, 190 ч. 4 КК України, так як
досліджені докази достовірно підтверджують, що ним вчинено зловживання владою
та службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів, використання
службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що
заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та державним
інтересам, що вчинено працівником правоохоронного органу, а також він заволодів
чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно в особливо
великих розмірах .

Призначаючи
підсудному покарання суд враховує як ступінь тяжкості вчиненого, так і особу
винного.

Обставинами,
що пом'якшують відповідальність підсудного суд вважає те, що до кримінальної
відповідальності він притягається вперше, його молодий вік, що у нього на
утриманні є малолітня дитина, що в ході судового розгляду справи він повністю
відшкодував потерпілому заподіяну злочинами матеріальну шкоду у зв”язку з чим
потерпілий подав до суду відповідне клопотання, думку потерпілого з приводу
призначення йому покарання, котрий просить його суворо не карати і не
позбавляти волі.

Обставин,
які обтяжують вину підсудного суд не вбачає.

За таких
обставин, суд вважає, що покарання підсудному за ст. 364 ч. 3 КК України слід
обрати в межах санкції цієї статті з позбавленням права займати посади в
правоохоронних органах строком на два роки, а за ст. 190 ч. 4 КК України у
вигляді позбавлення волі, але з застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче
від найнижчої межі передбаченої санкцією цієї статті. При цьому суд приходить
до висновку, що з врахуванням викладених вище пом'якшуючих відповідальність
обставин, особи винного, думки потерпілого, відшкодування заподіяних збитків, з
врахуванням того, що з часу вчинення злочинів пройшов значний проміжок часу,
виправлення та перевиховання підсудного можливе і без ізоляції від суспільства,
і що при призначенні покарання слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши
його від реального відбування призначеного покарання з іспитовим строком, надавши
йому таким чином можливість стати на шлях виправлення.

Санкції
ст. 364 ч. 3 КК України передбачає також і застосування додаткового покарання у
вигляді конфіскації майна, але відповідно до змісту ст. 77 КК України при
застосуванні ст. 75 КК України додаткове покарання у вигляді конфіскації майна
не застосовується.

Цивільний
позов вирішено в ході розгляду справи, про що потерпілий по справі подав суду
відповідну заяву.

На
підставі наведеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1
визнати винним за ст. ст. 364 ч. 3, 190 ч. 4 КК України та призначити йому
покарання :

за ст. 364
ч. 3 КК України - п”ять років позбавлення волі з позбавленням права займати
будь-які атестовані посади, пов”язані з виконанням функцій представника влади в
правоохоронних органах строком на два роки

за ст. 190
ч. 4 КК України, застосувавши ст. 69 КК України - чотири роки позбавлення волі

На
підставі ст. 70 КК України остаточне покарання призначити шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим - п”ять років позбавлення волі з
позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на два роки.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1від відбування
призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку в один
рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На
підставі ст. 76 КК України зобов'язати засудженого ОСОБА_1. не виїжджати за
межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний
захід засудженому до набрання вироком законної сили залишити попередньо обраний
- підписку про невиїзд.

На вирок
протягом 15 діб з моменту його проголошення може бути подана апеляція до
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Івано-Франківської
області через Івано-Франківський міський суд.

Суддя:
Попович С. С.

Копія
вірна