Справа № 308/4215/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.07.2015 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

законного представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000419 від 21.03.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Іжевськ, Удмуртської області, РФ, громадянки України, українки, робітниці ТОВ «Ядзакі», мешканки АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
20.03.2015 року ОСОБА_4 познайомилась в соціальній мережі «Вконтакті» з ОСОБА_7 , який був зареєстрований в даній соціальній мережі під іменем « ОСОБА_8 ». У процесі спілкування ОСОБА_4 домовилась про оплатне надання нею сексуальних послуг ОСОБА_7 , які не ґрунтувались на основі особистої симпатії між ними, а також погодилась на прохання останнього підшукати подругу, яка б змогла надати аналогічні послуги за винагороду його приятелю ОСОБА_9 . За їх спільною домовленістю надання цих послуг повинно було відбуватись у готелі «Короп», розташованому у с. Дубрівка, неподалік автодороги сполучення «Київ-Чоп». У подальшому ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою втягнення особи в зайняття проституцією, завідомо знаючи про те, що її знайома ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є неповнолітньою, спонукала останню до оплатного надання обумовлених з ОСОБА_7 сексуальних послуг, пообіцявши при цьому грошову винагороду в сумі 800 гривень. 21.03.2015 року ОСОБА_4 , втілюючи свій злочинний намір, перебуваючи у номері №14 готелю «Короп», отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1600 гривень за оплатне надання нею та ОСОБА_5 сексуальних послуг, віддала останній обумовлені 800 гривень. У подальшому ОСОБА_5 надала сексуальні послуги ОСОБА_9 у номері готелю «Короп» № НОМЕР_1 , а ОСОБА_4 надала аналогічні послуги ОСОБА_7 у номері 20 даного закладу.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України за кваліфікуючими ознаками: втягнення особи у заняття проституцією, вчинене щодо неповнолітнього.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акта відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

У відповідності до положень ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При виконанні судом вимог ст. 348 КПК України обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що їй зрозуміла суть обвинувачення та що вона визнає себе винною у вчиненні інкримінованого їй правопорушення та бажає давати показання.

Оскільки прокурор, потерпіла, законний представник потерпілої, обвинувачена не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349, ч. 2 ст. 394 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини, які ніким не оспорюються, у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Крім того, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, потерпіла, яка є неповнолітньою відмовилася давати показання щодо себе на підставі ст. 63 Конституції України.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю, щиро розкаялася, зазначивши, що вона визнавала вину ще на стадії досудового розслідування. Згідно з її показаннями щодо обставин вчинення нею правопорушення ОСОБА_4 пояснила, що вночі 20 березня 2015 року познайомилась в соціальній мережі «Вконтакті» з користувачем, з яким домовилась про надання нею сексуальних послуг та підшукання подруги для надання аналогічних послуг за винагороду його приятелю. Після цього вона попросила ОСОБА_5 , знаючи, що вона є неповнолітньою, надати сексуальні послуги за грошову винагороду в сумі 800 гривень. 21.03.2015 року ОСОБА_4 оплатно надала ОСОБА_7 обумовлені послуги у номері №20 готелю «Короп», розташованому у с. Дубрівка неподалік автодороги сполучення «Київ-Чоп», а ОСОБА_5 ОСОБА_9 у номері готелю «Короп» № 14. Просила суд врахувати, що на її утриманні перебуває троє осіб, батьки пенсійного віку та брат інвалід.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин доведена повністю.

Визнаючи ОСОБА_4 винною у вчиненому діянні, суд кваліфікує її дії за ч. 3 ст. 303 КК України дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме, втягнення особи в заняття проституцією, вчинені щодо неповнолітнього .

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 характеризується позитивно, до складу її сім`ї входять батько ОСОБА_10 , 1959 р.н. - пенсіонер, ОСОБА_11 , 1958 р.н., тимчасово не працює, брат ОСОБА_12 інвалід ІІІ групи (характеристика виконавчого комітету Дубрівської сільської ради №89/02-19 від 06.04.2015 року, довідка виконавчого комітету Дубрівської сільської ради №81 від 07.04.2015 року); на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (відповідь Головного лікаря Ужгородської районної лікарні №1 м. Чоп від 25.03.2015 року №392/15); на підставі ст. 89 КК України раніше не судима (довідка №20-24032015/21012).

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, її особу, яка вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, раніше не судима.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченої, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і призначає їй покарання із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Доля речових доказів вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 , а саме, особисте зобов`язання, обране 06.04.2015 року (слідчий суддя ОСОБА_13 ), залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368 - 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України та призначити їй покарання за ч. 3 ст. 303 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання з випробовуванням, якщо вона протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_4 особисте зобов`язання залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Речові докази, грошові кошти в сумі 800 гривень, які передані на зберігання до Закарпатської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», повернути власнику - ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1