кримін. Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук М. М. Доповідач Пасько Д.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

головуючого-судді
Паська Д.П.

суддів:
Аліфанова Ю.Б., Пікановського Б.В.

за участю
прокурора Іщука М. Ю. розглянула 17 серпня 2007 року у відкритому судовому
засіданні у м. Вінниці кримінальну
справу за апеляцією прокурора Оратівського району на поста­нову Оратівського
районного суду від 8 серпня 2007 року,
якою стосовно

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

раніше не
судимого відмовлено в задоволенні подання слідчого про обрання запобіжного
заходу у виді взяття під варту, а обрано
запобіжний захід у виді підписки про неви­їзд.

Як вбачається
з подання слідчого Оратівського райвідділу міліції ОСОБА_1 підозрюється в тому, що 2 серпня 2007 р. він в с Якимівка
Оратівського району разом з ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкоголь­ного сп'яніння
і знаходячись на території колишнього асфальтового заводу з застосуванням
фізичного насильства зґвалтували неповнолітню ОСОБА_3 та задовольнили з нею
статеву пристрасть неприродним способом,
у зв'язку з чим порушено кримінальні справи за ст.
ст. 152 ч.3 та 153 ч. 2 КК
України.

Враховуючи, що вчинено тяжкий та особливо тяжкий
злочини, та вра­ховуючи те, що перебуваючи на волі ОСОБА_1 може переховувати­ся від слідства та
суду, перешкоджати встановленню істини
по справі слідчий просив суд обрати щодо ОСОБА_1 запобіжний захід у виді взяття під варту.

Розглянувши
подання слідчого суд відмовив в його задоволенні моти­вуючи це тим, що ОСОБА_1
позитивно характеризується, має
по­стійне місце проживання, алкогольними
напоями не зловживає, а дані про його
негативні зв'язки та такі, які би
вказували на те, що ОСОБА_1 буде ухилятися від слідства і суду відсутні.

В обгрунтування свого рішення суд зіслався на ст.
150 КГЖ України, положення ст. 29
Конституції та ст. 6 Конвенції (якої не назвав) і знайшов, що відсутні підстави для застосування до
ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді взяття
під варту, а наявними є дані для обрання
в якості запобі­жного заходу підписки про невиїзд.

Не
погодившись з такою постановою суду прокурор подав на неї апе­ляцію в якій
ставить питання про скасування постанови і направлення мате­ріалу на новий
судовий розгляд мотивуючи це тим, що
дані про особу ОСОБА_1 , на які зіслався
суд, не є перешкодою для взяття його під
вар­ту, оскільки ОСОБА_1 ставить особливу суспільну небезпеку, що проявилося у скоєнні злочинів у групі осіб
з застосуванням фізичного наси­льства до неповнолітньої, тобто до тяжкого та особливо тяжкого
злочинів.

Апелянт
вважає також, що суд не навів
переконливого обгрунтування та мотивів,
за яких він не погодився з доводами,
викладеними в поданні слід­чого. Крім того, вважає непереконливими посилання на положення
Консти­туції України та Конвенції, а
запобіжний захід у виді підписки про невиїзд не зможе забезпечити належну
поведінку ОСОБА_1 і перешкоджати йому
негативно впливати на свідків та потерпілу,
чим буде перешкоджати встановленню істини по справі.

Заслухавши
доповідача, виступ прокурора, який підтримав доводи, ви­кладені в апеляції і просить скасувати
постанову суду, вивчивши матеріали
кримінальної і судової справ,
обговоривши доводи апелянта колегія суддів приходить до висновку, що апеляція обгрунтована і підлягає
задоволенню з зазначених у ній підстав.

Відповідно
до положень ст. 148 КПК України метою запобіжних є за­побігання
спробам підозрюваного чи обвинуваченого ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини у
кримінальній справі або про­довжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуа­льних
рішень. Застосовуються вони за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачений буде
намагатися ухилятися від слідства і суду або від виконання процесуальних
рішень, перешкоджати встановленню істини
у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Проте
суд передчасно відхилив доводи про необхідність обрання щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді взяття під варту
пославшись на відсутність доказів у підтвердження доводів слідчого, хоча
ст. 148 ч. 2 КПК України вказує
на наявність достатніх підстав вважати,
а не наявність доказів.

Крім
того, пославшись на ст.
150 КПК України районний суд врахував тільки позитивні дані щодо ОСОБА_1
, обійшовши положення цієї

статті про те, що суд ще й має
врахувати і тяжкість вчиненого злочину,
не врахував, що він є особою
молодого віку і може утримуватися під вартою,
а вчинення злочинів йому ставиться у вину в стані алкогольного сп'яніння
в групі осіб.

З огляду
на наведене колегія суддів вважає, що
районним судом не ви­конано в повному об'ємі положень ст.
ст. 148, 150,
155 КПК України щодо мети та підстав обрання запобіжних заходів, не враховано всі необхідні об­ставини, що витікають з даної кримінальної
справи, а тому приходить до ви­сновку, що апеляція прокурора підлягає задоволенню.

При
новому розгляді справи мають бути в повному об'ємі з'ясовані пи­тання щодо
підстав обрання запобіжного заходу,
враховано тяжкість вчине­них злочинів та інші обставини справи та дані
про особу ОСОБА_1 і прийняте відповідне
рішення.

З огляду
на наведене, керуючись ст.
ст. 366. 377, 382 КПК України, ко­легія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
прокурора задовольнити.

Постанову
Оратівського районного суду від 08.08.2007 року про відмо­ву в задоволенні
подання слідчого про обрання стосовно ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді взяття
під варту та обрання запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд
скасувати, а справу поверну­ти на новий
судовий розгляд в той же суд.