Справа № 345/126/15-к
Провадження № 11-кп/779/294/2015
Категорія ч. 1 ст. 121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2015 року у кримінальному провадженні №0000440 від 12 січня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, згідно якого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, неодружений, із середньою освітою, не працює, несудимий в силу ст. 89 КК України,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 прохає вирок суду в частині призначення покарання змінити та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті кримінального кодексу. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки обвинувачений у судовому засіданні визнав свою вину, проте вказав, що завдав тілесні ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд залишив поза увагою пояснення свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в частині того, що вони бачили, що потерпілий перший наніс удар обвинуваченому пляжної по голові. Вважає, що суд призначив надто суворе покарання, не взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання та дані, що характеризують особу обвинуваченого.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 - домашній арешт, змінено на тримання під вартою.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Калуської міської ради задоволено, стягнуто з ОСОБА_7 на користь Калуської міської ради - 26627,57 гривень витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 - 20177,70 грн. матеріальних збитків та 50000 грн. моральної шкоди, а також 2500 грн. витрат на правову допомоги.

Судом встановлено, що 15 червня 2014 року близько 23 год. 20 хв. біля кафе «Затишок», що в с. Підмихайля Калуського району, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи спричинити тяжкі тілесні ушкодження, з мотивів особистих неприязних стосунків, які раптово виникли в процесі сварки між ним та потерпілим ОСОБА_14 , умисно наніс останньому удари руками по голові, від яких той впав на землю, а далі, не припиняючи свої неправомірні дії, продовжував наносити ногами та руками удари по тулубу та голові потерпілого, який лежав на землі, в результаті чого заподіяв ОСОБА_14 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 уточнила апеляційні вимоги, просила призначити обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`яке покарання, оскільки вважає, що покарання за вироком суду призначене без урахування даних про особу обвинуваченого, який проживав разом з ОСОБА_15 без реєстрації шлюбу та мав на утриманні двох неповнолітніх дітей. Кваліфікацію злочину апелянт на оспорює.

- обвинувачений ОСОБА_7 підтримав змінені вимоги апеляційної скарги, просив зменшити йому покарання, підтримавши доводи захисника;

- прокурор заперечував з приводу поданої апеляційної скарги захисника, прохав залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін;

- представник потерпілого та потерпілий заперечували з приводу поданої апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, вирок суду - без змін, з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація злочинних дій ОСОБА_7 ніким не оскаржуються й в апеляційному порядку відповідно до ст. 404 КПК України не перевіряються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України вирішуючи питання про вид та розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, суди зобов`язані дотримуватися загальних засад призначення покарання, бо через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; приймати до уваги ступінь тяжкості вчиненого винною особою злочину, дані про його особу та обставини справи, що обтяжують чи пом`якшують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, вирішуючи питання про вид та розмір покарання, що має бути призначений обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, виходячи з наведених вище вимог чинного законодавства, взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, пом`якшуючі покарання обставини часткове визнання вини, обтяжуючих обставин судом не встановлено; дані про особу обвинуваченого, який раніше несудимий в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, на утриманні має мама - інвалід 3 групи.

Таким чином, при постановленні вироку судом першої інстанції прийнято до уваги зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо даних про особу обвинуваченого.

В судовому засіданні апеляційного суду долучені до матеріалів справи копії свідоцтва про народження дітей ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , матір`ю яких є ОСОБА_18 .

Обвинувачений ОСОБА_7 вважає себе батьком дітей, але не вказаний у свідоцтвах про народження, так як при реєстрації народження, батько записаний зі слів матері.

Згідно довідки сільської ради від 17.05.2015 року, ОСОБА_7 проживає однією сім`єю з ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Колегія суддів вважає ці данні такими, що характеризують особу ОСОБА_7 , разом з тим, вважає, що наявність вказаних даних не може бути підставою для призначення більш м`якого покарання, оскільки ОСОБА_7 призначене покарання у мінімальних межах санкції закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкцій закону, мотивувавши своє рішення в частині призначення покарання у вигляді позбавлення волі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на доводи апелянта, щодо поведінки потерпілого, однак з урахуванням конкретних обставин справи, а саме кількості та локалізації спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, та скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги і визнати їх підставою для призначення покарання з урахуванням вимог ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 1 ст.121 КК України, або призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Посилання апелянта на обставини, що пом`якшують покарання сприяння обвинуваченим у розкритті кримінального правопорушення та добровільне часткове відшкодування шкоди, самі по собі не можуть бути підставами для зменшення міри покарання, з урахуванням розміру нанесеної моральної та матеріальної шкоди.

Колегія суддів не може взяти до уваги як обставини, що пом`якшують покарання, твердження апелянта про те, що суд при призначенні покарання не врахував щире каяття обвинуваченого та повне визнання ним вини, оскільки свою вину у вчиненому злочині обвинувачений визнав частково.

Також колегія суддів враховує, що потерпілий по теперішній час є інвалідом другої групи, втратив зір на 80 відсотків, потребує постійного стороннього догляду та лікування.

Інші вказані апелянтом підстави для зменшення покарання, були враховані судом першої інстанції при обранні виду та міри покарання.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного покарання є безпідставні та не підлягають задоволенню, а призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання є необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого, а також попередження вчинення нових злочинів, та підстав для його пом`якшення, та застосування положень ст. 69 КК України, колегією суддів не вбачається.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376,404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2015 року у кримінальному провадженні №0000440 від 12 січня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4