У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого Кармазіна
Ю.М.,

суддів Глоса
Л.Ф. і Кліменко М.Р.

за
участю прокурора Сухарєва
О.М.

розглянула в судовому засіданні 13 лютого 2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційним поданням
заступника прокурора м. Севастополя на вирок Нахімовського районного суду м.
Севастополя Автономної Республіки Крим від 16 січня 2006 року і ухвалу
колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м.
Севастополя Автономної Республіки Крим від 04 квітня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

громадянин України, неодноразово судимий,

останній раз 03.07.2002 р. за ст. 15,

185 ч.2, 71 КК України на 1 рік 6 місяців

позбавлення волі, звільнений 16.07.2003 року

за відбуттям строку покарання;

засуджений
до позбавлення волі:

- за
ч.1 ст. 263 КК України на два роки;

- за ч.3 ст. 185
КК України на п”ять років;

- за ч.1 ст. 309
КК України на один рік.

На підставі ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 визначено п”ять років
позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1: на
користь ОСОБА_2- 9032 грн., ОСОБА_3- 3035 грн., ОСОБА_4.- 1123 грн. 39 коп.,
ОСОБА_5- 1610 грн., ОСОБА_6- 5402 грн., ОСОБА_7- 1500 грн., ОСОБА_8- 7410 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду м. Севастополя Автономної Республіки Крим від 04 квітня 2006 року вирок
щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1 засуджено за те, що він протягом 1992-1994 років близько 10-ої год. у
районі м. Інкермана м. Севастополя Автономної Республіки Крим без передбаченого
законом дозволу незаконно придбав дванадцять патронів, що відносяться до 5,6 мм
(гвинтівкових) патронів цільового призначення кільцевого займання заводського
виготовлення і один патрон, який відноситься до 9 мм пістолетних патронів
заводського виготовлення, які є боєприпасами відповідно до нарізної
спортивно-мисливської зброї калібру 5,6 і до пістолетів Макарова (ПМ), Стечкіна
(АПС), різних моделей пістолетів і пістолетів-кулеметів, придатними для
проведення пострілів з ураженням живої сили, без мети збуту та переніс їх у
АДРЕСА_1, де незаконно зберігав до 13-ої год. 30 хв. 08 серпня 2005 року, коли
вони були виявлені і вилучені працівниками міліції.

Він же 14 липня 2005 року в період часу з 01-ої год. до 02-ої год. проник у
приміщення адміністративної будівлі, що знаходилась на огородженій території на
пляжі Учкуєвка в м. Севастополі, звідки таємно викрав майно ОСОБА_6 на загальну
суму 5402 грн.

Він же в той же день близько 10-ої год. проник у дачний будинок,
розташований на території АДРЕСА_2 звідки таємно викрав електролобзик вартістю
600 грн., який належав ОСОБА_7, і майно
ОСОБА_3 на загальну суму 3035 грн.

Він же в кінці липня 2005 року близько 13-ої год. в лісопосадці поблизу с.
Горного в м. Інкермані м. Севастополя без мети збуту зірвав два кущі конопель,
незаконно придбавши у такий спосіб особливо небезпечний наркотичний засіб -
каннабіс (маріхуану) вагою у висушеному вигляді 25,1 гр., який незаконно перевіз у АДРЕСА_3, де
незаконно зберігав без мети збуту до вилучення його працівниками міліції 05
серпня 2005 року.

Він же 27 липня 2005 року в період часу з 9-ої год. до 12-ої год. проник у жилий будинок, розташований на
території дачної АДРЕСА_4, звідки таємно викрав майно ОСОБА_8 на загальну суму
7410 грн.

Він же 29 липня 2005 року близько 15-ої год. 30 хв. проник у жилий будинок,
розташований на території АДРЕСА_5 звідки таємно викрав майно ОСОБА_7 на суму
1500 грн.

Він же 31 липня 2005 року в період часу з 13-ої год. до 17-ої год. проник у
жилий будинок, розташований на території АДРЕСА_6, звідки таємно викрав майно
ОСОБА_9 на загальну суму 400 грн., майно ОСОБА_10 на загальну суму 896 грн. та
майно ОСОБА_11 на загальну суму 207,05 грн.

Він же 01 серпня 2005 року близько 11-ої год. проник у жилий будинок,
розташований на території АДРЕСА_7, звідки таємно викрав майно ОСОБА_5 на
загальну суму 1610 грн.

Він же 03 серпня 2005 року близько 11-ої год. шляхом вільного доступу зі
столу, розташованого біля входу в дачний АДРЕСА_8, таємно викрав гроші в сумі
1123,39 грн., що належали ОСОБА_4

Він же 04 серпня 2005 року близько 11-ої год. проник у жилий будинок,
розташований на території АДРЕСА_9, звідки таємно викрав майно ОСОБА_2на
загальну суму 9032,05 грн.

У касаційному поданні ставиться питання про скасування судових рішень щодо
ОСОБА_1 у зв'язку з порушенням
кримінально-процесуального закону та направлення справи на новий судовий
розгляд. Автор подання вважає, що при постановленні вироку суд порушив вимоги
ст. 323 КПК України, оскільки винуватість засудженого обгрунтував доказами,
яких не досліджував, ОСОБА_1 за всіма епізодами обвинувачення не допитав, а
також не роз”яснив йому процесуальні наслідки розгляду справи в порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 299 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора
про підтримання касаційного подання, обговоривши його доводи та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційне подання підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 323 КПК України суд обґрунтовує вирок лише на тих
доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. Наведена норма закону
означає, що суд не вправі покласти в обґрунтування вироку докази, які хоч і
були встановлені в ході досудового слідства, але не досліджувались у судовому
засіданні.

На вищеназвані вимоги закону суд не
звернув увагу.

З протоколу судового засідання видно,
що суд обговорив питання про визначення обсягу доказів, що підлягали
доказуванню, та порядку їх дослідження, і визнав доцільним провести судове
слідство в загальному порядку.

У ході судового розгляду ОСОБА_1, визнавши вину частково, підтвердив вчинення ним
злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч. 3, 263 ч. 1, 309 ч. 1 КК України, а за
епізодом відкритого викрадення майна ОСОБА_7 вину не визнав і показав, що проник у
дачний будинок з метою вчинення крадіжки
чужого майна і коли тікав з нього, то ОСОБА_12не бачив.

Свідок ОСОБА_12показала, що 29
липня 2005 року прийшла до дачного будинку, де проживала, і побачила виставлене
скло на вхідних дверях. У цей час з вікна дачного будинку вистрибнув хлопець,
який обернувся до неї і вона змогла його розгледіти.

За таких обставин, приймаючи рішення
про кваліфікацію дій ОСОБА_1 за цим епізодом за ст. 185 ч. 3 КК
України, суд повинен був дати аналіз усіх зібраних в справі доказів і в разі їх
відхилення, зазначити відповідні мотиви.

Суд оголосив у порядку ст. 306 КПК
України показання свідка ОСОБА_12 і дослідив матеріали справи. Проте, як видно з протоколу
судового засідання, суд визнав недоцільним повторно викликати потерпілих і
свідків, які не з”явились, а також оголосити їх показання в судовому засіданні
(а.с. 302).

Однак, на обгрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчинені
злочинів, передбачених ст. 263 ч. 1, ст. 185 ч. 3, ст. 309 ч. 1 КК України, суд
у мотивувальній частині вироку послався на показання потерпілих і свідків, хоча
їх показання в ході судового слідства не досліджував.

Із роз”яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 16
постанови від 29 червня 1990 року № 5 “Про виконання судами України
законодавства і постанови Пленуму Верховного Суду України з питань судового
розгляду кримінальних справ і постановлення вироку” слідує, що суд має
обгрунтовувати обвинувачення конкретними доказами по кожному з епізодів обвинувачення, визнаного ним доведеним.
Суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних
даних, і його висновки щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних
судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу.
Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивоване.

Всупереч наведеним роз”ясненням суд у
вироку лише перерахував докази, не аналізуючи їх окремо по кожному із епізодів
обвинувачення, а також використав умовну нумерацію цих епізодів при
кваліфікації дій ОСОБА_1

Як видно з матеріалів справи, органом
досудового слідства ОСОБА_1 було пред”явлено обвинувачення у вчиненні 3.08.2005 року
крадіжки майна ОСОБА_4 і його дії кваліфікувались за ч. 2 ст.
185 КК України.

Визнавши ОСОБА_1 винним за цим
епізодом обвинувачення, суд кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 185 КК України,
чим погіршив його становище, застосувавши кримінальний закон, який передбачає
відповідальність за більш тяжкий злочин.

Таким чином, при розгляді справи суд
допустив істотні порушення кримінально-процесуального закону,
неправильне застосування кримінального закону, що відповідно до положень ст. 398 КПК
України є підставами для скасування постановлених щодо ОСОБА_1 судових рішень.

Враховуючи
викладене, судові рішення щодо ОСОБА_1 підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд.

При новому судовому розгляді справи
суду слід вжити передбачених законом заходів для всебічного, повного і
об'єктивного дослідження всіх обставин справи та постановлення в ній законного
й обґрунтованого судового рішення.

Крім того, суду при вирішенні
питання про доведеність або недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні
крадіжки майна ОСОБА_11 на загальну суму 207,05
грн. за епізодом від 31.07.2005 року, необхідно взяти до уваги, що згідно
Закону України від 22.05.2003 року “Про податок з доходів фізичних осіб” з 1
січня 2004 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян для цілей
застосування в нормах адміністративного та кримінального законодавства у
частині кваліфікації злочинів або правопорушень встановлюється на рівні
податкової соціальної пільги для відповідного року.

Керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника прокурора м. Севастополя
задовольнити.

Вирок Нахімовського районного суду м. Севастополя
Автономної Республіки Крим від 16 січня 2006 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Севастополя
Автономної Республіки Крим від 04 квітня 2006 року щодо ОСОБА_1скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд у той же місцевий суд в іншому складі
суду.

судді:

Ю.М. Кармазін Л.Ф. Глос М.Р. Кліменко