Провадження № 11-кп/792/137/15
Справа № 672/1761/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження № 0000342 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Городоцького районного суду від 10 грудня 2014 року, -
В с т а н о в и л а :
Вироком Городоцького районного суду від 10 грудня 2014 року

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше судимого:
- 21.09.2012 року Городоцьким районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Городоцького районного суду Хмельницької області від 21 вересня 2012 року та призначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 ухвалено рахувати з 07.10.2014 року.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави 235 грн. 87 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.
За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_10 , згідно вироку Городоцького районного суду від 21 вересня 2012 року був визнаний винним за ч.3 ст. 185 КК України та засуджений до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і в період іспитового строку вчинив новий умисний корисливий злочин за слідуючих обставин.
Так, 06 вересня 2014 року близько 12 години ОСОБА_10 , перебуваючи біля магазину „Продукти, що по вул. Соборній, 34 в с. Юринці Городоцького району, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, повторно, умисно викрав спортивний велосипед „Pegasus, якого ОСОБА_12 залишив біля магазину, спричинивши матеріальну шкоду на суму 684 грн.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , вважає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, та мають істотні суперечності. На її думку, суд ухвалив обвинувальний вирок виключно на суперечливих показаннях ряду свідків по справі, не дав їм правової оцінки, не звернув увагу на розбіжності в їх показаннях, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення. Це, на думку захисника, свідчить про упередженість суду і є підставою для скасування вироку.
Акцентує увагу на невідповідності тяжкості призначеного покарання особі обвинуваченого. На думку захисника, призначення ОСОБА_10 покарання саме у виді позбавлення волі за наявності альтернативних покарань, передбачених законом за вчинення даного злочину, не вмотивовано, не враховано, що від самого злочину не наступили суспільно-негативні наслідки та не спричинена шкода потерпілому.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які просять суворо не карати обвинуваченого, оскільки його вибачили та знайшли з ним порозуміння, думку прокурора, який просить апеляцію залишити без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами у провадженні проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні злочину при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами проведено упереджено, без з`ясування даних, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.
Зокрема, в судовому засіданні ОСОБА_10 не заперечував та ствердив обставини заволодіння на початку вересня 2014 року належним потерпілому велосипедом, однак викладав свою версію подій.

Показаннями потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , які показали, що на початку вересня 2014 року, від магазину в с. Юринці Городоцького району був викрадений належний їм велосипед «Pegasus», який згодом був вилучений в обвинуваченого. Ствердили, що будь-якого дозволу ОСОБА_10 на користування вказаним велосипедом не давали і таким він заволодів таємно, поза їх волею.
Показання свідка ОСОБА_13 , яка ствердила факт викрадення належного потерпілим велосипеда на початку вересня 2014 року в с. Юринці Городоцького району.
Показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які показали, що на початку вересня 2014 року, в полі за с. Юринці Городоцького району бачили обвинуваченого з велосипедом, повністю ідентичним тому, що напередодні був викрадений у потерпілих.
Крім того, факт вчинення ОСОБА_10 злочинів об`єктивно стверджується даними протоколу огляду місця події з фототаблицею до нього, з яких вбачається місце вчинення злочину, саме те, на яке вказують потерпілі та свідок (а.п. 53-55).
Кількість та вартість викраденого майна стверджується жодним чином не спростованими стороною захисту послідовними показами потерпілих та даними висновку експерта № 618т від 19.09.2014 року (а.п. 60-63).
Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про необґрунтованість порушення кримінального провадження та засудження ОСОБА_10 .
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисником не надано.
Більше того, дані твердження ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.
За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочину ОСОБА_10 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.
В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого, потерпілих та свідків заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях самого ОСОБА_10 та його захисника, які є прямо зацікавленими особами, їх роздумах щодо процесів в державі, діяльності правоохоронних органів, систематичних звинуваченнях органів досудового розслідування та суду в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні кримінального закону, що не можна визнати допустимими доказами.
При цьому, в матеріалах провадження не встановлено доказів, щоб обвинувачений чи його захисник звертались із заявами та скаргами до прокурора Городоцького району, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників міліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.
Послідовними показаннями потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , вилучення саме в ОСОБА_10 велосипеда потерпілих безпосередньо вказує на викрадення обвинуваченим такого в потерпілих. Оскільки потерпілі категорично заперечили будь-яке знайомство з обвинуваченим, наявність з ним контактів та надання йому дозволу на користування велосипедом. Підстав не вірити потерпілим, враховуючи, що їх показання є послідовними та повністю узгоджуються, як між собою, так і з матеріалами провадження, у колегії суддів немає.
Не може погодитися колегія суддів і з твердженнями ОСОБА_10 та його захисника, що обвинувачення останнього ґрунтується виключно на суперечливих показаннях неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 . Оскільки його вина у вчиненні злочину доведена на підставі вищенаведених, здобутих органами досудового розслідування, досліджених та перевірених судом доказах у їх сукупності, в тому числі даних протоколів слідчих дій, висновку експерта, які підтверджують показання потерпілого та спростовують твердження обвинуваченого і його захисника.
В матеріалах провадження відсутні належні дані, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних показань потерпілих, всіх без виключення свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

У зв`язку з цим підстав вважати, що вказані особи, всі без виключення оговорюють обвинуваченого, враховуючи їх сторонність, у колегії суддів не має.

Більше того, вказані твердження названих свідків повністю узгоджуються з вищенаведеними, дослідженими судом доказами.

Суд ухвалив обвинувальний вирок виключно на доказах досліджених в процесі судового розгляду, а ті розбіжності, на які посилається сторона захисту, в тому числі щодо приведення свідків до присяги, є не суттєвими та такими, що впливають на встановлення істини у справі, ґрунтуються на вільному тлумаченні показів потерпілих та свідка.
Як органами досудового розслідування, так і судом у встановленому законом порядку були вжиті та проведені всі належні заходи щодо встановлення фактичних обставин провадження та забезпечення прав обвинуваченого.
Зокрема, стороні захисту було забезпечено право поставити питання, як потерпілим, так і свідкам та отримати на них відповіді, а тому твердження захисника ОСОБА_9 в цій частині є надуманими та суперечать матеріалам провадження.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Ставлячи питання про скасування вироку, захисник ОСОБА_9 , конкретних фактів порушення прав та законних інтересів обвинуваченого ОСОБА_10 органами досудового розслідування та судом не навела, а виключно обмежилися перерахунком та декларуванням норм процесуального права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.
При цьому, в чому саме проігноровані права обвинуваченого сторона захисту належним чином повідомити не змогла, фактично від відповіді ухилилася.
Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_10 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого.

Зокрема, судом взято до уваги те, що ОСОБА_10 визнаний винним у злочині середньої тяжкості, його підвищену суспільну небезпечність, спосіб та механізм його вчинення.
Як стверджується матеріалами провадження вину у вчиненні злочину ОСОБА_10 не визнав навіть під тиском зібраних у справі доказів, даних виявлення жалю, спроби виправити ситуацію у провадженні не встановлено. Достатніх заходів для досягнення порозуміння з потерпілим не вживав.

Тому, застосування до нього ст. 69 КК України колегія суддів вважає безпідставним.

За таких обставин, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину, який є злочином середньої тяжкості, його особу, який раніше неодноразово судимий, з попередніх судимостей жодних висновків не зробив, в період іспитового строку вчинив новий, умисний злочин, систематичність вчинення кримінально-карних діянь, спосіб та механізм вчинення злочину, беручи до уваги думку потерпілого, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тобто ґрунтується на вимогах закону.
А тому, колегія суддів не може погодитись з твердженнями захисника обвинуваченого про призначення явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Вирок Городоцького районного суду від 10 грудня 2014 року щодо ОСОБА_10 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого без задоволення.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .