АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/8149/15-к Головуючий першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/814/15 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , апелянта ОСОБА_7 , та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , без участі апелянта ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, з участю слідчого ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали провадження № 11сс/790/814/15 за апеляційною скаргою ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06 05 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді вищевказаного суду від 06 05 2015 року клопотання слідчого про арешт майна задоволено.

Накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучено по кримінальному провадженню № 0000334 внесеному в ЄРДР 28 04 2015 року за ч.3 ст.15 та ч.3 ст.185 КК України.

Таким чином слідчим суддею накладено арешт на майно, що належить ДП завод «Електроважмаш», яке було вилучене 28 04 2015 року під час обшуку в автомобілі Форд Транзіт д.р.н. « НОМЕР_1 », що зареєстрований на ОСОБА_9 , а саме на металеві вироби прямокутної форми бронзові чушки у кількості 30 штук, тряпчані печатки, килимки сидінь з автомобілю, ключі від автомобілю, ручку перемикання, договори, свідоцтво, візитки, мобільний телефон, поліс, сам автомобіль Форд Транзіт д.р.н. « НОМЕР_1 » (Судова справа а.с. 77-79).

Слідчий розслідує дану справу за фактом того, що близько 22 години 27 04 2015 року біля охоронюваної території ДП завод «Електроважмаш» за адресою м.Харків пр. Московський № 299 був зупинений автомобіль Форд Транзіт д.р.н. « НОМЕР_1 » під керуванням невстановленої особи, яка, використовуючи вказаний автомобіль намагалася таємно викрасти майно підприємства, а саме металеві бронзові чушки у кількості 30 штук. Під час перевірки водій, особу якого не було встановлено, спрямував автомобіль в бік працівників міліції, у зв`язку з чим була застосована зброя. Невстановлена особа яка керувала автомобілем з місця пригоди зникла, не довівши свій намір на скоєння крадіжки до кінця з причин, що не залежали від її волі ( а.с. 2-5).

На вищевказану ухвалу слідчого судді ОСОБА_7 та ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування вищевказаної ухвали суду про арешт накладений на майно, яке було вилучено 28 04 2015 року під час проведення обшуків.

Апелянти ставлять під сумнів правильність накладення арешту на вилучене майно та вказують, що клопотання про арешт майна надійшло від слідчого 29.04.2015 року, тобто з порушенням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України, тому майно має бути повернуто володільцю, а саме ОСОБА_9 (а.с 84).

Апелянти вказують, що всі вищеперераховані та зазначенні у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді речі, документи, ніякого відношення до скоєння злочинів не мають.

Просять апелянти в поданих скаргах скасувати накладені арешти мотивуючи свої апеляційні прохання тим, що вважають ухвали слідчого судді незаконними та необґрунтованими, вони суперечать їхнім законним правам та інтересам. На думку осіб які подали апеляції, слідчим суддею не в повному обсязі досліджено підстави для застосування арешту майна, не доведено, що є достатні підстави вважати, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України (а.с. 82-88).

Крім того апелянти просять поновити строк для апеляційного оскарження так як вважають, що пропущений він з поважних причин.

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши апелянта та його представника, які підтримали апеляційні вимоги на скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, якою, на думку апелянтів, слід відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, вислухавши думку прокурора та слідчого які просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що строк для апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Оскільки апелянти після прийняття судом рішення про накладення арешту на майно від 06 05 2015 року зверталися із клопотанням про скасування накладеного арешту в порядку ст.174 КПК України, то за таких обставин строк на апеляційне оскарження слід вважати як пропущений з поважних причин і він підлягає поновленню.

ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в апеляційних скаргах просять скасувати зазначену ухвалу, якою накладено арешт на майно і посилаються при цьому на відсутність, на їх думку, правових підстав для накладення арешту. Зокрема, вказують, що майно належить саме їм, вони не є у даному кримінальному провадженні підозрюваними чи особами, які нестимуть цивільну відповідальність. Серед інших обставин апелянти зазначають, що вони позбавлені можливості розпоряджатися власним майном, вести фінансово-господарську діяльність, вказують на необхідність врахування співмірності розміру можливої шкоди із способом арешту майна. Ставлять під сумнів правильність віднесення вилученого майна до предметів злочину, вказують на заподіяння їм непоправної шкоди у вигляді неможливості користуватися власним майном для господарської діяльності.

Однак приймаючи рішення про накладення арешту на спірне майно, суд першої інстанції прийшов до висновку, що згідно наявних в матеріалах справи відомостей є підстави вважати, що вилучене під час обшуків вищезазначене майно можна віднести до такого як підшукане, виготовлене, пристосоване та використане як засіб чи знаряддя вчинення злочину та могло зберегти на собі його сліди, а також набуто в результаті злочину.

Такий висновок суду першої інстанції випливає із поданого органами досудового розслідування клопотання та доданих до нього матеріалів.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заявниками на даний час не надано жодного переконливого доказу того, що зазначені в їхніх заявах речі, документи, належать на праві власності саме їм і ніякого відношення до скоєних злочинів не мають.

При наявності суперечливих показань допитаних по справі осіб та відомостей отриманих слідчим, пояснень апелянтів як осіб які претендують на власність оспорюваного майна, суперечливих відомостей по справі щодо правомірності фінансово господарської діяльності, всі протиріччя які виникли на даний час потребують додаткового з`ясування під час досудового розслідування і не дають суду на даний момент підстав для повернення заявлених документів, речей та грошових коштів саме апелянтам.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 18 05 2015 року законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, за доводами поданих апеляційних скарг, не вбачає.

Керуючись ст.ст.131-132, 167, 170-175, 309, 404, 405, ч.3 ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Поновити апелянтам строк на апеляційне оскарження як пропущений з поважних причин.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06 05 2015 року про задоволення клопотання слідчого, про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучено під час обшуку по кримінальному провадженню № 0000334 внесеному в ЄРДР 28 04 2015 року за ч.3 ст.15 та ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.
Апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Оскарження даної ухвали, в порядку ч.4 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий: Судді :