АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11кп/796/375/2015 Головуючий в суді 1інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0006219 від 18.06.2014 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

- Шевченківським районним судом м. Києва 7 лютого 2014 року за ч. 1 ст. 125 КК України, з призначенням покарання у виді громадських робіт строком 200 годин;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 389 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 125 - у виді громадських робіт на строк 200 годин; за ч. 2 ст. 389 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. За сукупністю злочинів, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 1 рік 6 місяців обмеження волі. Згідно вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києві від 7 лютого 2014 року та відповідно з правилами ч. 1 ст. 72 КК України остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців 25 днів.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин.

Перебуваючи в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , близько 09 години 00 хвилин 18 червня 2014 року у ОСОБА_6 виник словесний конфлікт зі своєю сестрою ОСОБА_9 , яка в той час знаходилась разом з його батьком ОСОБА_10 та матір`ю ОСОБА_11 у приміщенні вищевказаної квартири.
У подальшому під час словесного конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_6 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у коридорі квартири, де в той час знаходилась ОСОБА_11 , підійшов до своєї сестри ОСОБА_9 та наніс їй шість ударів в область голови, а саме в район обличчя та потилиці, внаслідок чого заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді садна на фоні синця та набряку м`яких тканин, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Крім того, ОСОБА_6 , який був раніше засуджений, 7 лютого 2014 року, вироком Шевченківського районного суду м. Києва, за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.
До Шевченківського PB КВІ в м. Києві, 18 квітня 2014 року надійшло розпорядження з Шевченківського районного суду м. Києва про виконання вироку від 07 лютого 2014 року стосовно ОСОБА_6 , який був відразу ж прийнятий до виконання.
Начальник Шевченківського PB КВІ в м. Києві, 5 травня 2014 року, направив подання про привід засудженого ОСОБА_6 до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, оскільки останній на неодноразові виклики без поважних причин до Шевченківської PB КВІ в м. Києві не з`являвся.

Тому, 16 травня 2014 року, ОСОБА_6 згідно подання про привід від 5 травня 2014 року, було доставлено до Шевченківського PB КВІ в м. Києві, де останній ознайомився з порядком проходження відбування покарання призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва у виді 200 годин громадських робіт, а також був письмово попереджений про наслідки у разі ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, за яке існує кримінальна відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 389 КК України, де в подальшому ОСОБА_6 поставив свій особистий підпис про ознайомлення зі вказаною статтею та порядком проходження відбування покарання.

ОСОБА_6 маючи на меті ухилитись від громадських робіт, в період часу з 16 травня 2014 року по 23 липня 2014 року, знаходячись у місті Києві, маючи реальну можливість відбувати покарання у вигляді 200 годин громадських робіт згідно вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 7 лютого 2014 року, отримавши направлення з Шевченківського PB КВІ в м. Києві, будучи попереджений про кримінальну відповідальність згідно ч. 2 ст. 389 КК України, до КПУЗН Шевченківського району м. Києва, що знаходиться за адресою м. Київ, проспект Перемоги, 82-А, для відбування покарання не з`явився, причину відсутності не повідомив та для проходження вступного інструктажу з охорони праці згідно направлення від 16 травня 2014 року не прибув.

Крім того, 2 червня 2014 року та 7 липня 2014 року, згідно реєстраційного листа допустив прогули та не з`явився на щомісячну реєстрацію до Шевченківського PB КВІ в м. Києві, без поважних причин.
За вказані порушення, ОСОБА_6 23 липня 2014 року у приміщенні Шевченківського PB КВІ в м. Києві, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. О. Теліги, 43-а, було винесено письмове попередження про порушення порядку та умов відбування покарання.
Тому, ОСОБА_6 знаходячись у судовому засіданні Шевченківського районного суду м. Києва, а також під час ознайомлення з порядком відбування покарання у вигляді громадських робіт в Шевченківському PB КВІ м. Києва, будучи попередженим про наслідки у разі ухилення відбування покарання, при чому усвідомлюючи свої дії, навмисно без поважних причин порушував порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити в частині призначення покарання, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Вказує, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого у зв`язку з чим підлягає пом`якшенню.
Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах викладених у вироку суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені представленими у справі доказами в їх сукупності, які не заперечувались також і обвинуваченим, досліджувались судом за його згодою та інших учасників судового процесу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками процесу змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини.

Будь-яких порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено. Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано і в суді апеляційної інстанції, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, та за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, є вірною.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував характер, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані, які характеризують особу винного, те, що він перебуває під диспансерно-динамічним наглядом з 11.09.2012 року (а.с. 121-а), посередньо характеризується за місцем реєстрації (а.с.121).
Відповідно до ст. 66 КК України місцевий суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого у вчиненому та активне сприяння в розкритті злочину, та згідно ст. 67 КК України визнав обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, при призначенні покарання, місцевий суд повністю врахував вимоги ст. 65 КК України та призначив обвинуваченому покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Оскільки обвинувачений не відбувши покарання за попереднім вироком знову вчинив злочин, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, то доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі щодо суворості покарання колегія суддів вважає необґрунтованими.
Отже, як за своїм видом, так і розміром, призначене ОСОБА_6 покарання колегія суддів вважає законним та справедливим, а тому доводи обвинуваченого про суворість призначеного покарання є непереконливими.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає законних підстав для зміни вироку суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА :

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення даної ухвали, а засудженим з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4