Справа №1414/6378/2012 26.12.2013 26.12.2013 26.12.2013
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 11/784/598/13
категорія: ст.122 ч.І КК України
головуючий суду 1 інстанції: Непша О.І.
доповідач: Кваша C.B.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року
м.Миколаїв

колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду

Миколаївської області у складі:

головуючої - Фаріонової О.М.

суддів - Івченко О.М., Кваші С.В

за участю прокурора - Іванова А.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за
апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в
інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок
Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 23 вересня 2013 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та
житель АДРЕСА_1,

- засуджений за ч.І ст.122 КК України до 2
років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений
від відбування покарання з
випробовуванням, з іспитовим строком
на 2 роки з покладенням обов'язків,
відповідно до ст. 76 КК України,
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання
та періодично з'являтися для
реєстрації в ці органи.

Зач.2 ст. 296 КК України ОСОБА_3
виправданий за відсутністю в його діях
складу злочину.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на
користь потерпілого ОСОБА_4 7520 грн. в
рахунок відшкодування майнової шкоди
та 8000 грн. - моральної шкоди.

Згідно вироку суду, 18 вересня 2012 року
приблизно о 02:00 год., в АДРЕСА_2, ОСОБА_3
на ґрунті раптово виниклих неприязних
відносин заподіяв потерпілому ОСОБА_4
один удар в обличчя, спричинивши
тілесні ушкодження середньої тяжкості
по критерію тривалості розладу
здоров'я.

В апеляції захисник ОСОБА_2 просить
змінити вирок в частині призначеного
ОСОБА_3 покарання та призначити більш
м'яке покарання у виді виправних робіт,
та на підставі ст. 75 КК України
звільнити від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком на 1
рік. Також оспорює висновки суду в
частині вирішення цивільного позову та
просить зменшити стягнення в рахунок
відшкодування майнової шкоди до 2540 грн.
та моральної до 2000 грн.

На думку апелянта, суд першої інстанції
не врахував, що ОСОБА_3 активно сприяв
розкриттю злочину, раніше не судимий,
позитивно характеризується, а тому
вважає вирок в частині призначеного
покарання занадто суворим.

Оспорюючи цивільний позов, зазначив, що
ОСОБА_3 визнає матеріальні витрати в
розмірі 2540 грн., тобто ті, які були
здійснені потерпілим безпосередньо у
лікарні. Інші витрати, які були
здійсненні після того, як потерпілий
покинув лікарняний заклад, на думку
апелянта, не підтверджують свого
призначення для лікування таких
пошкоджень.

Вважає, що розмір моральної шкоди має
бути зменшеним, так як ступінь вини є і
у потерпілого, а тому суд повинен був
виходити з принципу розумності,
виваженості та справедливості.

Від інших учасників процесу апеляцій
не надходило.

Заслухавши доповідь судді, прокурора,
який вважав вирок законним і
обґрунтованим та просив апеляційну
скаргу залишити без задоволення,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія судців дійшла висновку, що
апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 не
підлягає задоволенню, виходячи із
наступного.

Висновки суду щодо доведеності вини
ОСОБА_3 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
відповідають фактичним обставинам
справи, і апелянтом не оспорюються.

При призначені покарання, суд врахував
вчинення ОСОБА_3 злочину середньої
тяжкості, дані про особу засудженого,
який раніше не судимий,
характеризується позитивно за місцем
проживання та роботи, частково визнав
свою вину, відшкодував витрати на
лікування потерпілого,тобто достатньо
врахував всі обставини, на які послався
апелянт. Обставин, які обтяжують
покарання, не встановлено.

Покарання ОСОБА_3 призначено у межах
санкції ст. 122 ч.І КК України.

Хоча санкція ч.1 ст.122 КК України
передбачає інше покарання, у виді
виправних робіт, але ж судом призначено
покарання у межах санкції статті до
обмеження волі. Достатніх підстав для
пом'якшення покарання в апеляції не
наведено.

Отже, судом призначено ОСОБА_3
покарання з дотриманням вимог ст. 65-67 КК
України, і на думку суду апеляційної
інстанції, є необхідне і достатнє для
виправлення засудженого та
попередження нових злочинів. Підстави
для пом'якшення призначеного
покарання, про що просить захисник,
відсутні.

Доводи апелянта про необґрунтованість
стягнення з ОСОБА_3 витрат на лікування
потерпілого в сумі 4980 грн. є
безпідставними, оскільки вимоги
потерпілого про відшкодування
майнової шкоди документально
підтверджені (а.с.85,86,89-112), а тому суд
стягнув майнову шкоду відповідно до
вимог ст.1166 ЦК України в повному обсязі.

Цивільний позов в частині
відшкодування моральної шкоди
вирішений судом відповідно до ст. 1167 ЦК
України з урахуванням вимог
потерпілого про те, що внаслідок
зазначеного ушкодження він зазнав
нервових переживань, душевних і
фізичних страждань. Суд першої
інстанції при визначені суми моральної
шкоди достатньо врахував глибину
фізичних та моральних страждань.

Виходячи з вищевикладеного підстав для
зміни вироку, пом'якшення засудженому
ОСОБА_3 міри покарання та зменшення
суми майнової і моральної шкоди, суд не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (1960
року), суд,

Постановив:

Апеляцію захисника ОСОБА_2 в інтересах
засудженого ОСОБА_3 залишити без
задоволення, вирок Корабельного
районного суду м.Миколаєва від 23
вересня 2013 року відносно ОСОБА_3 - без
зміни.

Головуюча

Судді