АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/9178/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/44/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2015 р. м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1
раніше не судимого:

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4ст.296 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок суду Жовтневого району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2014 р.
Вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 р.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 задоволені у повному обсязі, з обвинуваченого на користь потерпілої стягнуто: 10 000 грн. - матеріальної шкоди, 5000 грн.- моральної шкоди.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

потерпіла ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , просить скасувати вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обвинувачений вважає, що вирок ухвалено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що судовий розгляд проведено неповно, і що висновки суду не відповідають фактичним обставини кримінального провадження, не згоден з кваліфікацією своїх дій, призначене судом покарання вважає суворим.

При апеляційному розгляді, обвинувачений змінив свої вимоги і просив вирок суду змінити, призначивши йому покарання не пов`язане з позбавленням свободи.

За обставин встановлених судом і детально наведених у вироку, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину за наступних обставин.

ОСОБА_6 , 24 серпня 2013р., приблизно о 23.00 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_10 , знаходилися біля входу в магазин «Айсберг», який розташований на м-ні Індустріальний у м. Кривому Розі.

У цей же час, у вказаному місці стояли та розмовляли раніше незнайомі обвинуваченому, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Обвинувачений, використовуючи малозначний привід, з хуліганських мотивів, влаштував словесну сварку з ОСОБА_12 , в ході якої, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи елементарні норми моралі, став висловлюватися на адресу ОСОБА_12 грубою нецензурною лайкою, ображаючи його людську гідність.

Продовжуючи хуліганські дії, ОСОБА_6 , підійшов до ОСОБА_12 і вдарив головою в обличчя потерпілого.

З метою припинення злочинних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 , підійшли до ОСОБА_12 , а ОСОБА_10 , підійшла до ОСОБА_6 і зробила йому зауваження, та розвели чоловіків в різні боки.

Обвинувачений не реагуючи на зауваження, які йому робили ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , продовжуючи свої хуліганські дії, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, спеціально пристосував предмет для нанесення тілесних ушкоджень, а саме: розбив о кут будівлі магазину «Айсберг», склянку пляшки від пива, яку тримав у руці, та грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, супроводжуючи свої дії грубою нецензурною лайкою, навмисно кинув фрагмент пляшки з гострими краями у бік ОСОБА_12 , та не влучив у нього.

Далі, продовжуючи свої хуліганські дії, обвинувачений, повторно, спеціально пристосувавши предмет для заподіяння тілесних ушкоджень, а саме: розбив о кут будівлі магазину «Айсберг», другу склянку пляшки від пива, яку тримав у руці, та грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, супроводжуючи свої дії грубою нецензурною лайкою, кинув утворений фрагмент пляшки з гострими краями у бік ОСОБА_12 , де були і інші люди, і влучив в обличчя ОСОБА_7 .

Хуліганськими діями ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани обличчя, перелому коронки першого зуба верхньої щелепи ліворуч, травматичної екстракції другого зуба нижньої щелепи ліворуч, перелому коронки другого зуба нижньої щелепи праворуч, які згідно висновку експерта № 172 (2218-13) від 28.03.2014 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі, зазначає, що при судовому розгляді було порушено його право на захист, йому не були роз`яснені права, як обвинуваченого.

Крім того, він вважає, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, оскільки не дослідив обставин події яка сталася 24 серпня 2013р., між ним та друзями ОСОБА_12 і ОСОБА_7 , які побили його вже після сутички з ОСОБА_12 .

ОСОБА_6 не погоджується з кваліфікацією його дій за ч.4 ст. 296 КК України, тому, що він заздалегідь не заготовляв ніяких предметів, з метою нанесення тілесних ушкоджень. Зазначає, що першим порожню пляшку з під пива в нього кинув ОСОБА_12 , а він, піднявши горличко від розбитої пляшки, кинув його у бік ОСОБА_12 , але не влучив, після чого, кинув у бік останнього свою цілу пляшку з пивом, влучивши при цьому в потерпілу ОСОБА_7 , однак це відбулося випадково, а не навмисно.

Обвинувачений вважає, що у суду не було достатніх доказів які б підтверджували його винуватість.

В матеріалах відсутні - протокол огляду місця події, та не вилучені розбиті пляшки з під пива.

На думку обвинуваченого, події, які відбувалися 24.08.2013 р., між ним та ОСОБА_12 , не порушували громадського порядку, тому не можуть кваліфікуватися як хуліганство.

Обвинувачений вказує, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 352, 353 КПК України, не привів потерпілу до присяги, що підтверджується відсутністю у справі присяги потерпілої.

ОСОБА_6 , також, вказує на порушення судом першої інстанції вимог ст. 349 КПК України, оскільки, суд не допитав свідків, не з`ясував думку сторін, не роз`яснив йому вимоги ч.3 ст. 349 КПК України.

Крім того, обвинувачений не погоджується з висновком суду стосовно визнання за обставину, яка обтяжує покарання - вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь які письмові докази, які б підтверджували цей факт, а висновки суду ґрунтуються тільки на показаннях потерпілої.

Також, обвинувачений вважає, що суд першої інстанції не врахував всіх обставини, які пом`якшують покарання, на його думку, суд не врахував того, що він раніше не судимий, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, а не задовільно, як зазначив суд, не врахував суд і позитивну характеристику з місця роботи.

В частині призначеного йому покарання, вважає його занадто суворим.

При апеляційному розгляді обвинувачений змінив свої вимоги, і просив суд, не позбавляти його свободи, та призначити покарання с застосуванням ст..75 КК України.

Потерпіла ОСОБА_7 , в запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити, без задоволення, оскільки рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При апеляційному розгляді потерпіла звернулася з заявою до суду про призначення обвинуваченому міри покарання з застосуванням ст..75 КК України, оскільки обвинувачений визнав себе винним і відшкодував в повному обсязі моральну і матеріальну шкоду.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, обвинувачений, змінив свою апеляційну скаргу, просив вирок суду змінити і призначити йому покарання з застосуванням ст..75 КК України.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, захисник обвинуваченого, ОСОБА_9 , підтримав змінену апеляційну скаргу свого підзахисного, просив її задовольнити, змінити вирок суду і призначити йому покарання з застосуванням ст..75 КК України.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, потерпіла, підтримала змінені вимоги обвинуваченого, просила не позбавляти його свободи.
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, порівнявши їх з матеріалами, наявними у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Керуючись вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги, яку обвинувачений змінив і просив змінити вирок і призначити йому покарання з застосуванням ст. .75 КК України.

Колегія суддів вивчивши матеріали проводження, та протокол судового засідання вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого винуватим у скоєнні злочину за ч.4 ст.296 КК України.

Незважаючи на те, що обвинувачений визнав себе винним у скоєнні злочину і підтвердив обставини, які зазначені у вироку суду, але він наполягає, що заздалегідь не пристосовував предметів для вчинення злочину, і що не намагався спричинити комусь тілесні ушкодження.

Допитавши потерпілу, обвинуваченого, дослідивши висновки судово-медичної експертизи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_6 , своїми діями, грубо порушив громадський порядок.

Подія відбувалася в громадському місті, біля магазину, обвинувачений, використовуючи малозначний привід, з хуліганських мотивів, влаштував словесну сварку з ОСОБА_12 , в ході якої, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи елементарні норми моралі, став висловлюватися на адресу ОСОБА_12 грубою нецензурною лайкою, ображаючи його людську гідність, зневажливо ставлячись і до інших присутніх осіб, які робили йому зауваження, намагалися зупинить його активні дії.

Слід зазначити, що обвинувачений не заперечує, що, саме від його дій у потерпілої виникли тілесні ушкодження, після того, як він двічі кидав розбиту пляшку у бік людей серед яких був ОСОБА_12 , але він стверджує, що випадково влучив у потерпілу.

Він не заперечує, що розбивав пляшку перед тим як кинути в бік людей, а саме в ОСОБА_12 .

Потерпіла у судовому засіданні підтвердила, що обвинувачений діяв з хуліганських мотивів, що він не звертав увагу на зауваження людей, був у стані сп`яніння, що він двічі кидав розбиту пляшку у бік людей, де вона теж знаходилася, друга розбита пляшка влучила їй в обличчя і у неї було пошкоджено 5 зубів.

Зазначені обставини підтверджуються висновками судово - медичної експертизи та медичною картою стоматолога (ар.пр.17-26, 28).

Доводи обвинуваченого про те, що суд не дослідив обставин про отримання ним тілесних ушкоджень, у процесі побиття його друзями потерпілої та друзями ОСОБА_12 , є безпідставними, і такими, що суперечать вимогам Закону, оскільки згідно зі ст.337 КПК України, судовий розгляд, у суді першої інстанції проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і, лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.

Ті обставини, що після скоєного злочину обвинуваченому були спричиненні тілесні ушкодження, дійсно, суд першої інстанції, не розглядав, але цілком законно, оскільки справа розглядалася в межах висунутого обвинувачення.

Обвинувачений при апеляційному розгляді справи відшкодував матеріальну і моральну шкоду завдану потерпілій, про що свідчить розписка та заява потерпілої.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість скоєного ним злочину, який у відповідності до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття у скоєному, обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, суд врахував думку потерпілої, яка наполягала на призначені суворого покарання у виді реального його відбування, і дійшов висновку, що ОСОБА_6 представляє небезпеку для громадян і його виправлення та перевиховання можливо лише в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів, вислухавши думку сторін та проаналізувавши обставини злочину, дані стосовно особи обвинуваченого, а також надану розписку про добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також думку потерпілої, яка просить суворо не карати обвинуваченого, вважає за можливе призначити покарання з застосуванням ст.. 69 КК України, і призначити йому більш м`яке покарання, ніж призначено судом першої інстанції.

Згідно з вимогами ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті(санкції частини статті) Особливої частини кримінального Кодексу України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного санкції статті(санкції частини статті) Особливої частини кримінального Кодексу України за цей злочин.

Колегія суддів вважає, що такі обставини як позитивні характеристики обвинуваченого, за місцем проживання, і за місцем його роботи(ар.пр.30,35), повне відшкодування шкоди потерпілій, думка потерпілої ОСОБА_7 , яка просить призначити покарання ОСОБА_6 , не пов`язане з позбавленням волі, можливо визнати за обставини, які пом`якшують покарання, і на підставі ч.1 ст.69 КК України, з урахуванням наявних кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, перейти до більш м`якого виду основного покарання - обмеження волі, призначивши обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.4 ст. 296 КК України.

Колегія суддів вважає, що покарання у виді обмеження волі, строком на 2 р. буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав для застосування, 75 КК України, не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок суду Жовтневого району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2014 р. відносно засудженого ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - змінити.

Призначити ОСОБА_6 за ч.4 ст.296 КК України з застосуванням ч.1ст.69 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 2(два)роки.

В іншій частині вирок суду - залишити без змін.

Обраний засудженому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання припинив свою дію 18.12.2014 р. після закінчення його строку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3