Справа № 755/8928/15-к
В И Р О К
іменем України
"11" червня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003370 від 08 березня 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 07.03.2015 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебував на зупинці безкоштовних маршрутних таксі біля ТРЦ «Скаймол», що розташований за адресою: м. Київ, пр.. Ватутіна, 2-т, де побачив раніше незнайому ОСОБА_5 та те, що в неї відкрита сумка в результаті чого у останнього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 прослідував за ОСОБА_5 до безкоштовного маршрутного таксі, яке відправлялось від ТРЦ «Скаймол» до станції метро «Петрівка». Перебуваючи в маршрутному таксі, ОСОБА_4 таємно, з внутрішнього карману жіночої сумки, яка висіла у останньої на правому плечі, викрав гаманець, вартістю 1500 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1515 гривень, 10 доларів США, що згідно курсу НБУ, станом на 07.03.2015 року, становить 228 гривень, дисконтні картки різних магазинів у кількості шість штук, які матеріальної цінності не представляють, а всього на загальну суму 3243 гривні.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадений гаманець, з місця вчинення кримінального правопорушення зник перед від`їздом маршрутного таксі, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на суму 3243 гривні.

В подальшому, 07.03.2015 року, приблизно о 17 годині 45 хвилин, біля виходу № 2-В з ТРЦ «Скаймол», ОСОБА_4 був затриманий працівниками міліції з викраденим майном, що належить ОСОБА_6 ..

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, ОСОБА_4 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає, що міра покарання повинна бути визначена у межах санкції статті 185 КК України.

В свою чергу, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце реєстрації, допустимі характеристики за місцем проживання, раніше не судимий; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали та вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства.

Про можливість належної соціалізації особи та допустиму репутацію свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя, характер вчиненого кримінального правопорушення та відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превалювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.

Речові докази: грошові кошти в сумі 1515 гривень, 10 доларів США та пластикові картки в кількості шість штук залишити у власності потерпілої ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

С у д д я: ОСОБА_1