ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1-58
2007 рік
03 жовтня 2007 року

Вільшанський
районний суд Кіровоградської області

в складі:

головуючого
- судді: Гольші
О.А.

при
секретарі: Лалаян
А.С.

з участю
прокурора: Єрьоменко
О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт.
Вільшанка кримінальну справу по обвинуваченню:

- ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця смт. Вільшанка

Кіровоградської області, жителя с
Йосипівка Вільшанського району Кіровоградської

області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, тимчасово

працюючого торговим представником ТОВ „Мергендайзер", одруженого,

військовозобов'язаного, не судимого

- у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1органами
досудового слідства звинувачується в тому,
що в с Йосипівка Вільшанського району Кіровоградської області, він,
своїми навмисними діями, вчинив
таємне викрадення чужого майна, за
попередньою змовою групою осіб, поєднану
з проникненням у приміщення за таких обставин.

На
початку червня місяця 2006 року, точної
дати не встановлено, близько 20.00
годин, в с Йосипівка Вільшанського району Кіровоградської
області, ОСОБА_1, з метою крадіжки чужого майна, вступив в злочиний зговір з ОСОБА_2, ОСОБА_3та
ОСОБА_4. З цією метою
ОСОБА_2ОСОБА_3 та ОСОБА_1 домовились з
ОСОБА_4 , що після викрадення з
свинотоварної ферми приватного сільськогосподарського підприємства їм. Шевченка металевих корит, він на гужовому возі перевезе корита на пункт
прийому металобрухту. Після цього,
ОСОБА_3 з власного домоволодіння
взяв металевий лом, електричний ліхтар
та разом з ОСОБА_1ОСОБА_2 зайшли на
територію свинотоварної ферми приватного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка,
де через відчинені двері проникли в корпус свинарника, де за допомогою ломика демонтували шість
металевих корит, які перенесли до
паркану, яким огороджена територія
свинотоварної ферми. Після цього, до
території ферми на гужовому возі приїхав ОСОБА_4 і всі вони разом завантажили у гужовий віз
шість металевих корит, вартістю за одне
корито 162 грн.24 коп., а всього на загальну
суму 973 грн. 44 коп.. Потім з місця вчинення злочину зникли, викраденим

розподілились на
власний розсуд як своїм, продав корита
ОСОБА_5. Отримані гроші після продажу розподілили між собою.

Дії
ОСОБА_1 органами досудового слідства в обвинувальному висновку кваліфіковані за
ч.3 ст. 185 КК України.

Підсудний
ОСОБА_1 як на досудовому слідстві, так і
в судовому засіданні вину свою визнав повністю і пояснив, що на початку червня 2006 року, точної дати він не пам'ятає, на шкільному стадіоні йому та ОСОБА_3 , ОСОБА_2
запропонував викрасти з свиноферми ПСП ім. Шевченка металеві корита, оскільки він буде чергувати там в ніч замість
своєї матері, на що вони і погодились. У
вечері цього ж дня, близько 22.00
години, він та ОСОБА_3 прийшли до свиноферми, де їх зустрів ОСОБА_2який провів їх до
свинарника, де вони втрьох повідривали з
кліток шість металевих корит для годування свиней, які перенесли до паркану яким огороджена
територія свиноферми, а потім
завантажили викрадені корита у гужовій віз,
на якому приїхав ОСОБА_4 та
відвезли їх до ОСОБА_6, якої продали
викрадені корита як металобрухт за 200 грн.. Отримані гроші розподілили між
собою.

Допитаний
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4показав, що на початку червня 2006 року, точної дати він не пам'ятає, до нього додому прийшли ОСОБА_2ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і запропонували йому на своєму гужовому возі
перевезти металобрухт із свиноферми до ОСОБА_6, на що він
погодився. Цього ж дня, близько 22.00
години, до нього додому прийшов ОСОБА_3 з яким він на гужовому возі поїхали до паркану, яким огороджена свиноферма ПСП ім. Шевченка. Біля паркану знаходились шість
металевих корит для годування свиней.,
які він разом з ОСОБА_2 ОСОБА_1
та ОСОБА_3 завантажили віз та відвезли
їх до ОСОБА_6, якої продали шість корита
як металобрухт, за що він отримав 20
грн..

Допитаний
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2показав, що на початку червня 2006 року, точної дати він не пам'ятає, на шкільному стадіоні він запропонував ОСОБА_3 та ОСОБА_1. з свиноферми ПСП ім. Шевченка викрасти металеві корита, щоб потім здати їх на металобрухт, на що вони погодились. В ночі, коли він охороняв свиноферму замість своєї
матері, він зустрів та провів на
територію свиноферми ПСП ім. Шевченка ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в свинарник,
де вони повідривали з кліток шість металевих корит для годування
свиней, які потім перенесли до
паркану, яким огороджена територія
свиноферми. Дочекавшись ОСОБА_4 з
гужовим возом, вони всі разом
завантажили викрадені ними шість металевих корит у віз, які відвезли до ОСОБА_6, якої продали їх як металобрухт, за що отримали близько 200 грн.. Отримані
гроші розподілили між собою.

Допитаний
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7показав, що літом 2006 року, точної дати він не пам'ятає, що його пасинок, ОСОБА_4 ,
йому розповів про те, на початку
червня 2006 року він з їхнього домоволодіння взяв гужовий віз та кобилу, в якому перевіз із свинотоварної ферми ПСП
ім. Шевченка до ОСОБА_6 шість металевих
корит для годування свиней. Про те, що
корита були викрадені, він дізнався від
працівників міліції.

Допитана
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8показала, що вона є рідною матір'ю підсудного. Син їй
про скоєний злочин нічого не казав. Вкінці літа 2006 року, точної дати вона не пам'ятає, вона від матері ОСОБА_3 дізналась про скоєний її сином злочин.

Допитана
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9показала, що в червні місяці 2006 року, точної дати вона не пам'ятає, близько 23.00 години до неї додому на
гужовому возі приїхали ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та
ОСОБА_10 та привезли на здачу в якості металобрухту шість металевих корит для
годування свиней, при цьому не
пояснювали де вони взяли металеві корита. Вона купила в них шість корит для
власних потреб, заплатив вищевказаним
особам 180 грн..

Допитаний в
судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11

показав, що в
червні 2006 року, точної дати він не
пам'ятає, він як завідуючий
свинотоварною фермою ПСП ім.
Шевченка, при обході
свиноферми, близько 06.00 годині, виявив відсутність шести металевих корит для
годування свиней, які знаходились у
свинарнику. В ту ніч на території свиноферми чергувала ОСОБА_12

Допитана
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 показала, що в червні місяці 2006 року, точної дати вона не пам'ятає, вона працювала свинаркою свинотоварної ферми
ПСП їм. Шевченка. Завідуючим свиноферми
ОСОБА_11при обході свинарника було виявлено відсутність шести металевих корит
для годування свиней, які знаходились у
деревинних клітках. Як вона пізніше дізналася,
згадані корита були викрадені.

Допитана
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 показала, що в червні місяці 2006 року, точної дати не пам'ятає, вона працювала охоронцем свинотоварної ферми
ПСП ім. Шевченка. За необхідністю вона
неодноразово прохала свого сина,
ОСОБА_2, заміняти її при
чергуванні, в тому числі і в ніч
крадіжки. За її проханням в ту ніч, він
охороняв територію свиноферми з 20.00 по 23.00 годин. Про те, що крадіжку корит скоїв її син, вона дізналась від працівників міліції.

Дослідивши
матеріали кримінальної справи, суд
вважає доведеною вину підсудного ОСОБА_1, яка підтверджується сукупністю зібраних в матеріалах
справи та досліджених безпосередньо в ході судового розгляду доказів, а саме:

·
Протоколом огляду місця події від 19.06.2006 року, згідно якого встановлено місце скоєння
злочину (а.с. 5-6).

·
Актом від 20.06.2006 року ПСП ім. Шевченка,
згідно якого при звірці майна виявлено відсутність редуктора
горизонтального до гнійного транспортеру,
шість металевих корит та стрічки від гнійного транспортеру, довжиною 60 метрів (а.с. 7).

·
Протоколом відтворення обстановки та обставин події від
19.10.2006 року, згідно якого
підозрюваний ОСОБА_3 добровільно пояснив та показав при яких обставинах в
червні місяці 2006 року, він разом з
ОСОБА_2 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 з свинарника свинотоварної ферми ПСП їм. Шевченка викрали шість металевих корит для
годування свиней (а.с. 25-26).

·
Протоколом відтворення обстановки та обставин події від
19.10.2006 року, згідно якого
підозрюваний ОСОБА_4 добровільно пояснив
та показав при яких обставинах в червні місяці 2006 року, він разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_10 та ОСОБА_3 з
свинарника свинотоварної ферми ПСП їм.
Шевченка викрали шість металевих корит для годування свиней (а.с.
27-28).

·
Протоколом відтворення обстановки та обставин події від
23.10.2006 року, згідно якого підозрюваний
ОСОБА_2 добровільно пояснив та показав
при яких обставинах в червні місяці 2006 року,
він разом з ОСОБА_10, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з свинарника свинотоварної ферми ПСП їм. Шевченка викрали шість металевих корит для
годування свиней (а.с. 29-30).

·
Вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської
області від 20 листопада 2006 року,
згідно якого ОСОБА_2був засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України від призначеного покарання
звільнений з випробуванням в один рік іспитового строку (а.с. 67-68).

Постановою
Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2006
року, згідно якої ОСОБА_3 та
ОСОБА_4звільнені від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 185 КК України, та застосовано

відносно них примусові заходи виховного характеру:
передача під нагляд батьків.

Висновком
експерта №123 від 14.09.2006 року,
вартість одного металевого корита для годування свиней, станом на червень 2006 року, становить 162 грн. 24 коп. (а.с. 8).

В ході
судового слідства прокурор змінив обвинувачення, просив суд перекваліфікувати дії підсудного
ОСОБА_1 з ч.3 ст. 185 КК України на
ч.2 ст. 185 КК України, мотивуючи тим, що фактичні обставини справи, які зумовлюють необхідність зміни
кваліфікації, знайшли свої підтвердження
в ході судового слідства.

Підсудний
проти зміни обвинувачення з ч.3 ст. 185
КК України на ч.2 ст. 185 КК України не
заперечував.

Дослідивши
обставини справи, суд приходить до
висновку, що підсудний ОСОБА_1 скоїв
крадіжку чужого майна за попередньою змовою групою осіб.

Аналізуючи
та оцінюючи докази в їх сукупності, суд
вважає за необхідне перекваліфікувати дії підсудного ОСОБА_1 з ч.3 ст. 185 КК України на ч.2 ст. 185 КК України, тому що така кваліфікуюча ознака як
проникнення в приміщення не знайшла свого підтвердження в ході судового
слідства, оскільки підсудний проник на
територію свинотоварної ферми ПСП ім.
Шевченка та в свинарник, в якому
були викрадені корита, за допомогою
ОСОБА_2, який охороняв територію в ніч
крадіжки замість своєї матері.

Згідно
акту комісії лікарів Вільшанської ЦРЛ,
ОСОБА_1 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.с.
64).

Постановою
слідчого про обрання міри запобіжного заходу від 16.07.2007 року, ОСОБА_1 обрана міра запобіжного заходу -
підписка про невиїзд (а.с. 58-59).

Згідно
довідки ПСП ім. Шевченка, підсудний ОСОБА_1 погасив борг за вкрадені
корита в сумі 200 грн. (а.с. 70).

Призначаючи
вид та міру покарання підсудному, суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного і обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

Ступінь
тяжкості вчиненого злочину ст. 12 КК
України відносить злочин, кваліфікований
за ч.2 ст. 185 КК України до категорії
злочинів середньої тяжкості.

Згідно
довідки ВІТ при УМВС України в Кіровоградській області від 06.08.2007
року, ОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності не притягувався (а.с. 65).

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_1 суд не
знаходить.

Обставинами, які пом'якшують покарання ОСОБА_1. є:
добровільне відшкодування завданого збитку,
щиро каяття, тяжких наслідків від
скоєного злочину не настало.

Як особа, підсудний за місцем проживання
характеризується позитивно (а.с. 61).

Враховуючи
наявність декількох вищенаведених обставин,
що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, з урахуванням позитивної
характеристики, те, що підсудний притягується до кримінальної
відповідальності вперше, суд вважає за
можливе призначити покарання підсудному ОСОБА_1 у вигляді позбавлення волі,
однак, від призначеного покарання
звільнити з випробуванням,
застосувавши ст. 75 КК України.

Дана
міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та
попередження нових злочинів.

Цивільний позов
по справі не заявлений.

Судових витрат
по справі немає.

На
підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 323-324, 335 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним
за ч.2 ст. 185 КК України та призначити
йому покарання два роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого від відбування
покарання з випробуванням, встановивши
іспитовий строк тривалістю два роки.

У
відповідності до ст. 76 КК України, заборонити ОСОБА_1 протягом іспитового строку
без дозволу органів кримінально-виконавчої системи виїжджати за межі України на
постійне проживання, повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру
запобіжного заходу, до вступу вироку в
законну силу, залишити попередню -
підписку про невиїзд.

Речовий
доказ по справі: одну кобилу та один гужовий віз, які передані на зберігання під розписку
ОСОБА_7, залишити власнику (а.с. 32).

Апеляція
на вирок може бути подана до Кіровоградського апеляційного суду через
Вільшанський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.