Справа № 192/386/15-к
Провадження № 1-в/192/139/15
Ухвала
"16" квітня 2015 р.смт.Солоне

СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

захисника потерпілого ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання захисника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування строку випробування та направлення для відбуття покарання в місця позбавлення волі засудженого ОСОБА_6 , 1988 року народження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.190 КК України вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2013 року до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Вироком суду на засудженого в період іспитового строку покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання, куди періодично з`являтися на реєстрацію.

Захисник потерпілого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , звернулась до суду з клопотанням про скасування строку випробування засудженому та направлення його для відбуття покарання в місця позбавлення волі, оскільки засуджений до теперішнього часу не виконав вирок суду в частині відшкодування потерпілому ОСОБА_3 матеріальної шкоди, не вчинив жодних дій, які б свідчили про намір виконати вирок суду.

Звернення з клопотанням саме до Солонянського районного суду Дніпропетровської області обґрунтовує тим, що засуджений ОСОБА_5 часто змінює місце проживання, а місце реєстрації не змінював, тому вважає правильним подання даного клопотання саме до цього суду за місцем реєстрації засудженого.

У судовому засіданні представник потерпілого клопотання підтримала. Пояснила, що після винесення обвинувального вироку 18 січня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_5 , яким цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 109412 грн. задоволено, засуджений практично не намагався відшкодувати потерпілому спричинену злочином шкоду. За весь період часу відшкодував лише 600 грн.

09 травня 2014 року за заявою її підзахисного органом досудового розслідування Солонянським РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_5 відкрите кримінальне провадження за ч.1 ст.382 КК України умисне невиконання вироку суду, що набрало законної сили.

ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника.

ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що поступово відшкодовує потерпілому шкоду, завдану злочином, але через мінливий, нестабільний дохід, розмір виплат незначний. На даний час він влаштовується на роботу, намагатиметься відшкодувати потерпілому усю суму, присуджену до стягнення. Проти задоволення клопотання заперечував. На даний час він проживає у АДРЕСА_1 .

Вирок суду контролювався кримінально-виконачою інспекцією Бабушкінського району м.Дніпропетровська за місцем його проживання.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 537 КПК, п.3 ч.2 ст.539 КПК України під час виконання вироків питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком, вирішує суд, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

У судовому засіданні не встановлено, що вирок щодо ОСОБА_5 виконувався на території Солонянського району Дніпропетровської області

Оскільки непідсудність даного провадження Солонянському районному суду Дніпропетровської області встановлена у судовому засіданні при розгляді клопотання по суті, суд, відповідно до ст.34 КПК України, не має права порушувати питання про зміну підсудності, а зобовязаний розглянути клопотання по суті.

Відповідно до положень ст.76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може покласти на засудженого такі обов`язки:

1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого;

2) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

3) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

4) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції;

5) пройти курс лікування від алкоголізму, наркоманії або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Контроль за поведінкою таких засуджених здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.

Як убачається з наведених вище положень, інших обовязків, які можуть бути покладені на засудженого, КК України не передбачено.

Згідно ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Невиконання вироку в частині стягнення матеріальної шкоди за цивільним позовом ст.ст.76,78 КК України не передбачено, тому суд не убачає підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 537, 539 КПК України суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування строку випробування та направлення для відбуття покарання в місця позбавлення волі засудженого ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий