№ 1 - 125 / 2008 р
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2008 року
Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Могачевської В.Й.

при
секретарі Максимів
О. М.

з
участю прокурора Самойлова П.
Г.

потерпілих
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представників - ОСОБА_4 і ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Підволочиськ кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця села Щаснівка Підволочиського району
Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з
середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого директором ремонтно -будівельної дідьниці
Підволочиського районного споживчого товариства, раніше не судимого, за ч. 1
ст. 150 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Працюючи директором рембуддільниці
Підволочиського РАЙСТ, в червні - липні 2008 року ОСОБА_1 прийняв на роботу без
трудового договору, обов'язковість якого передбачена ст. 24 КЗпП України та без
відповідної згоди батьків, неповнолітніх ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження; ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження; ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_4 року
народження та ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження, які не досягли віку з
якого законодавством дозволяється працевлаштування.

Згідно усної домовленості між підсудним та неповнолітніми вони виконували
роботи, пов'язані із укладанням вручну пиломатеріалів, а також інші роботи по
прибиранню території рембуддільниці, за що ОСОБА_1 особисто проводив розрахунки
з неповнолітніми.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вини своєї не визнав і пояснив, що він в
червні - липні 2008 року дійсно дозволив неповнолітнім ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 і ОСОБА_2, які неодноразово приходили до нього і просили роботу
працювати на рембуддільниці, так як вона закривається і необхідно навести на її
території благоустрій. При цьому всі батьки дали дозвіл на роботу дітей, однак
документально він не міг оформити дітей, так як рембуддільниця вже не
працювала., була закрита, всі станки опечатані, а так як підприємство має борги
перед державою, діти прибирали територію, складали обрізні дошки, які він хотів
розпродати, а також інколи фарбували стовпчики, які встановлюють вздовж дороги.
Батьки тих дітей, які працювали найдовше дали дозвіл на їх роботу, однак він не
міг документально оформити дітей, а для самоконтролю вів наряди, куди записував
кількість відпрацьованих годин, виплачених грошей. Діти працювали по одній -
дві години в день. Крім того, він працював разом з дітьми і ніякої шкоди для їх
здоров'я не заподіяв. Хоч розуміє що формально порушив вимоги закону, однак
ніякого прибутку він від роботи дітей не одержував, а навпаки виплачував дітям
свої гроші.

Хоч підсудний вину свою заперечив, однак суд вважає що вона знайшла своє
підтвердження зібраними і перевіреними в суді доказами.

Так потерпілий ОСОБА_3 повідомив, що його батьки знаходяться на роботі в
Італії, а його доглядає ОСОБА_4 На
початку липня 2008 року він попросився на роботу в рембуддільницю, де
директором ОСОБА_1. без дозволу батьків,
опікунки і няні. Працював два дні і заробив 40 гривень. За зароблені гроші
придбав горілки і пива, і коли разом з іншими хлопцями все це випили йому стало
погано, а тому його забрали в лікарню.

ОСОБА_4 пояснила, що коли ОСОБА_2,
нянею якого вона являється забрали в лікарню, їй стало відомо що її підопічний
працював в Підволочиській рембуддільниці. Хоч вона не вважає що роботою було
заподіяно будь - яку шкоду для його здоров'я.

Потерпілий ОСОБА_3 і його законний представник ОСОБА_5 заявили що перед
влаштуванням на роботу була згода батька. Він працював тільки тоді, коли мав
бажання і стільки, скільки хотів.

Потерпілий ОСОБА_7 і його законний представник ОСОБА_8, які були допитані
під час досудового слідства ( а. с. 40, 41 ), повідомили, що ОСОБА_7
пропрацював на рембуддільниці всього один день і коли попросив в матері дозволу
на працевлаштування, остання категорично заборонила це робити, так як вважала
що в них достатньо грошей і він ще малий щоб працювати на підприємстві.
Про працевлаштування сина з ОСОБА_1 Вона
не розмовляла, однак не вважає що цією роботою здоров'ю сина заподіяно будь -
яку шкоду, а тому ні до підприємсства, ні до підсудного жодних претензій не має
і мати не буде.

Аналогічні пояснення дали неповнолітній ОСОБА_6 та
його законний предствавник ОСОБА_9 ( а. с. 48 - 51 ) .

З пояснень свідка ОСОБА_11, оголошених в судовому засіданні ( 64 - 65
) вбачається, що з березня 2008 року
розпочато ліквідацію рембуддільниці
Підволочиського РАЙСТ, а тому починаючи з травня цього року на
рембуддільниці офіційно працюють три працівники : директор ОСОБА_1, вона як
бухгалтер та різноробочий ОСОБА_10 Так як рембуддільниця закривається, нічого
нового вони не виробляють, а розпродують залишки матеріалів та викнує
зобов'язання по раніше укладених договорах, зокрема ОСОБА_10, малює стовпці для
ТОВ “ Транспорт маркетинг технології ”, яка знаходиться в м. Тернопіль. Про те,
чи працювали під час канікул на
рембуддільниці неповнолітні діти їй нічого невідомо, ніяких грошей з каси вона
нікому не виплачувала.

Аналогічні покази дав свідок ОСОБА_10, допитаний під час проведення
досудового слідства ( а. с. 66 - 67 ).

Хоч в матеріалах справи є постанова правління Підволочиського РАЙСТ про
ліквідацію з 24 травня рембуддільниці,
однак вона по даний час не ліквідована, з реєстру не виключена.

Дії підсудного слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 150 К К України, так як він,
працюючи директором рембуддільниці
Підволочиськог районного споживчого товариства, без трудового договору,
обов'язковість якого передбачена ст. 24 КЗпП України та без відповідної згоди
батьків, прийняв на роботу дітей, які не досягли віку, з якого законодавством
дозволяється працевлаштування, тобто вчинив експлуатацію щодо кількох дітей,
які не досягли віку, з якого законодавством дозволяється працевлаштування,
шляхом використання їх праці з метою отримання прибутку.

Обираючи міру покарання ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, дані про його особу - позитивно характеризується за місцем роботи і
проживання, вперше притягається до кримінальної відповідальності, являється
інвалідом третьої групи, в даний час значно погіршився стан його здоров'я,
потерпілі ї їх представники ніяких претензій ні до нього особисто, ні до
рембуддільниці Підволочиського РАЙСТ не
мають, а тому приходить до висновку що йому слід призначити більш м'яке
покарання ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 150 КК України, застосувавши ч. 1
ст. 69 КК України до основної і
додаткової міри покарання - у вигляді штрафу в мінімальному розмірі..

Керуючись ст. ст. 323, 324
КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочину передбаченого ч.1 ст.150 КК
України і призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК
України - 510 ( п'ятсот десять ) гривень
штрафу на користь держави, без позбавлення права обіймати певні посади чи
займатися певною діяльністю.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню
- підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Тернопільської області
через Підволочиський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя :