Чорнухинський районний суд Полтавської області
Справа № 549/542/13-к
Провадження № 1-кп/549/1/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 грудня 2014 року Чорнухинський районний суд Полтавської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Чорнухи, м. Полтава, м. Лубнах кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Середній, Усольського району, Іркутської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого, маючого на утриманні малолітню дочку, раніше судимого 24.03.2009 року Дзержинським районним судом м. Харкова, за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дочку ОСОБА_13 2009 року народження, раніше судимого 06.10.2009 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.. 185 ч.2, ст. ст. 15,185 ч.2, 70 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя м. Харків, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні має сина 1999 року народження, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

Всі підсудні звинувачуються в скоєнні злочинів передбачених ч.5 ст. 185, ч.5 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Підсудні по справі проживали в м. Харкові до скоєння злочинів, мали тривалі дружні довірливі стосунки.

З метою викрадення чужого майна, ОСОБА_11 ,. ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , на автомобілі BMW 318i д.н.з. НОМЕР_1 , який належить батькові ОСОБА_11 - ОСОБА_15 , 30 липня 2010 року виїхали з м. Харкова в напрямку Полтавської області.

Біля 14 години 30 липня 2010 року, прибули на автомобілі BMW 318i д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Веприк Гадяцького району, зупинилися біля магазину «Веприк». ОСОБА_14 залишився в автомобілі, а підсудні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зайшли до приміщення магазину, де ОСОБА_11 відвернув увагу продавця ОСОБА_16 , а ОСОБА_12 , шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон NOKIA 3600, що належить потерпілій ОСОБА_16 , вартістю 945 гривень з сім картою МТС, вартістю 10 гривень, який лежав на полиці холодильника. Вийшовши з магазину підсудні поїхали на автомобілі BMW 318i д.н.з. НОМЕР_1 в напрямку м. Пирятин Полтавської області.

Того ж дня, близько 22 години підсудні, заїхали в с. Гмирянка Ічнівського району Чернігівської області. Маючи умисел на викрадення чужого майна, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зайшли до магазину ПП « ОСОБА_17 », який розташований за адресою АДРЕСА_4 . Підсудний ОСОБА_14 залишився чекати в автомобілі, поблизу магазину. В приміщенні якого ОСОБА_11 відволік увагу продавця ОСОБА_18 , а ОСОБА_12 , шляхом вільного доступу, відкрито заволодів мобільним телефоном NOKIA 5130, що належить потерпілій ОСОБА_19 , вартістю 657 гривень з сім картою МТС, вартістю 10 гривень, який лежав за барною стійкою, завдавши матеріальні збитки потерпілій на загальній суму 667 гривень. З місця події підсудні зникли на автомобілі BMW 318i д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_14

31 липня 2010 року близько 08 години підсудні по справі приїхали в м. Лохвиця Полтавської області з умислом направленим на викрадення ювелірних виробів із магазину. ОСОБА_14 відігнав автомобіль на вул. Сулицьку паралельну вулиці Леніна, залишився в ньому. Підсудні ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , маючи намір на викрадення ювелірних прикрас з золота, зайшли до магазину «Ювелір» ПП ОСОБА_20 , розташованого за адресою АДРЕСА_5 . В магазині ОСОБА_12 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я до продавця ОСОБА_21 , схопив останню рукою за шию та притиснув до підлоги, з метою не дати їй можливості натискати на тривожну кнопку. В цей час ОСОБА_11 розбив вітрину і став викрадати золоті вироби, які лежали в лотках. Викрадене помістив у сумку і вибіг з магазину. ОСОБА_12 відпустив потерпілу, схопив декілька лотків з золотом і вибіг за ОСОБА_11 у напрямку до автомобіля. Коли підсудні ОСОБА_11 і ОСОБА_12 сіли в автомобіль. ОСОБА_22 спрямував автомобіль в напрямку м. Пирятина Полтавської області. Виїхавши за м. Лохвиця підсудні ОСОБА_12 і ОСОБА_11 виложили викрадене із лотків у пакет, а лотки викинули на узбіччя дороги. Неподалік від монументу захисників Вітчизни у Великій Вітчизняній війні, підсудні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , вийшли з автомобіля, заховали у лісопосадці викрадені речі і маршрутним таксі доїхали до м. Прилуки.

ОСОБА_14 автомобілем BMW 318i д.н.з. НОМЕР_1 поїхав до м. Прилуки, де залишив його на автостоянці «Ветеран», зустрівся з підсудними і разом поїхали в с. Селещина Машівського району до раніше їм знайомого ОСОБА_23 . Наступного дня автомобілем останнього Шкода Фабія НОМЕР_2 , білого кольору, поїхали до м. Лохвиця, відшукали викрадені речі і повернулися в м. Полтаву, де були затримані працівниками міліції.

Спільними діями підсудних з магазину «Ювелір» було викрадено :

· 455 шт. золотих каблучок (проба вмісту ДМ 585%), загальною вагою 1000,8 г;

· 105 пар золотих сережок, (проба вмісту ДМ 585%), загальною вагою 339,37 г;

· 33 шт. золотих ланцюжків, (проба вмісту ДМ 585%), загальною вагою 248,54 г;

· 7 шт. золотих браслетів (проба вмісту ДМ 585%), загальною вагою 49,3 г;

· 51 шт. злотих підвісок, (проба вмісту ДМ 585%) загальною вагою 109,72 г та десять лотків для їх зберігання вартістю 150 гривень кожен. Всього 651 найменувань ювелірних виробів, загальною вагою 1 747 ,73 г.

Станом на 31.07.2010 року вартість одного граму золота у виробі (проба вмісту ДМ 585%) становить 320 грн., злочинними діями підсудних потерпілій ОСОБА_20 завдано збитки на загальну суму 560 773,6 гривень (320х1747,73 г = 560 773,60 грн. + 1 500 грн. = 560 773,60 грн.), що в 1263 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та становить особливо великі розміри.

Підсудній ОСОБА_14 в судовому засіданні вину в пред`явлених йому звинуваченнях не визнав, суду показав, що з ОСОБА_12 і ОСОБА_11 знаходиться дружніх стосунках. Хлопця на ім`я ОСОБА_24 раніше не знав. 30 липня 2010 року до нього заїхали ОСОБА_12 та ОСОБА_11 і попросили автомобілем ОСОБА_11 поїхати в Полтавську область в пошуках роботи. В автомобілі знаходився хлопець на ім`я ОСОБА_24 , якого він раніше не знав. В той день, вони заїжджали в різні райони Полтавської та Чернігівської областей. ОСОБА_11 та ОСОБА_24 заходили в якісь будинки і домовлялися стосовно роботи. По маршруту слідування часто зупинялися біля магазинів, куди заходили ОСОБА_12 і ОСОБА_24 , для придбання продуктів харчування і води. Стосовно пред`явленого звинувачення про викрадення телефонів та офісного паперу з магазину м. Пирятина дізнався в ході слідства. Що стосується викрадення ювелірних виробів з магазину «Ювелір» в м. Лохвиці підсудний показав, що біля 08 годин ранку він разом з його товаришами приїхали в назване місто. На одній із вулиць він зупинив автомобіль і залишився відпочивати на водійському сидінні, а його товариші пішли в місто, щоб купити продуктів харчування. Через деякий час до нього підійшов ОСОБА_11 і сів у автомобіль. Потім підбігли ОСОБА_12 і ОСОБА_25 , в руках яких знаходилися лотки з золотими виробами і попросили швидко виїхати за межі міста. Виїхавши за межі міста, зрозумів, що скоєно щось недобре, зупинив автомобіль і повідомив, що далі їхати не буде, попросив їх залишити автомобіль.

Коли підсудні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_24 залишили автомобіль, поїхав через м. Пирятин в м. Прилуки, де автомобіль зламався. В м. Прилуках дочекався ОСОБА_11 і ОСОБА_12 і разом з ними маршрутним автобусом поїхали в с. Селещину Машівського району, де в знайомого ОСОБА_11 залишилися відпочивати.

Пізніше ОСОБА_11 разом з ОСОБА_23 поїхали в м. Лохвицю за викраденими виробами з золота. Через деякий час вони повернулися, не відшукавши викраденого. Цього ж дня, через невеликий проміжок часу, в м. Лохвицю поїхали ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і він. Він особисто їхав в м. Лохвицю «за компанію». Коли приїхали в м. Полтаву їх затримали працівники міліції.

Підсудній ОСОБА_12 , вину в скоєних злочинах визнав, суду показав, що проживає в м. Харкові. З ОСОБА_11 і ОСОБА_14 має дружні відносини. 30 липня 2010 року він спільно з ОСОБА_14 , ОСОБА_11 і хлопцем на ім`я ОСОБА_24 , автомобілем BMW 318i д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, поїхали в м. Лохвиця Полтавської області з метою придбати наркотичних засобів.

31 липня 2010 року близько 08 години він, ОСОБА_11 та ОСОБА_24 направилися до центру м. Лохвиця, щоб купити продуктів харчування, залишивши ОСОБА_14 в автомобілі. Побачивши, що відкрився ювелірний магазин «Ювелір», розташований на вул. Леніна, вирішили його пограбувати.

Разом з ОСОБА_24 зайшли до магазину «Ювелір». Він швидкою ходою направився до продавця, яка знаходилася за стійкою магазину. Щоб вона не встигла натиснути тривожну кнопку, повалив її на підлогу і закрив рукою рота. ОСОБА_24 розбив вітрину магазину і викрав декілька лотків з виробами із золота. Відпустивши продавця, схопив кілька лотків із золотими коштовностями і разом з ОСОБА_24 побігли за ріг будинку. Бігли городами в напрямку автомобіля, який чекав їх на вул. Сулицькій. Коли почали їхати в напрямку м. Пирятина, ОСОБА_14 став кричати на них, а потім висадив їх з автомобіля. ОСОБА_11 запропонував покинути автомобіль, так як його автомобіля могли помітити. ОСОБА_14 автомобілем BMW 318i д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, поїхав в м. Прилуки Чернігівської області. Він, ОСОБА_11 та ОСОБА_24 закопали вироби з золота, які помістили в зелений поліетиленовий пакет, у лісосмузі і маршрутним таксі доїхали в м. Пирятина, де Дмитро автобусом поїхав в м. Харків, а вони в м. Прилуки. Там вони забрали ОСОБА_14 і поїхали в с. Селещину Машівського району Полтавської області до знайомого ОСОБА_11 Васюченка ОСОБА_26 . Наступного дня ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , він і знайомий ОСОБА_11 - ОСОБА_27 , на автомобілі «Шкода Фабія» НОМЕР_2 , білого кольору, яка належить останньому, поїхали до м. Лохвиця, відшукали викрадені речі і повернулися в м. Полтаву, де були затримані працівниками міліції.

Щодо факту викрадення паперу, то він не знає, хто його викрав. В с. Гмирянка Чернігівської області та у с. Веприку Гадяцького району він сам таємно викрадав мобільні телефони, поки його товариші купували продукти харчування.

Підсудний ОСОБА_11 , вину в пред`явлених йому звинуваченнях не визнав, суду показав, що проживає в м. Харкові. 30 липня 2010 року ОСОБА_24 запропонував йому та ОСОБА_12 , з`їздити в Чернігівську область, щоб відшукати роботу в м. Ічні Чернігівській області. Попросив ОСОБА_14 , щоб він сів за кермо автомобіля BMW 318i д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який належав його батькові ОСОБА_15 , так як він не мав водійського посвідчення.

По дорозі в Чернігівську область зупинялися біля магазинів, де купували воду та продукти харчування. В магазини заходили ОСОБА_12 та ОСОБА_24 . В м. Лохвицю приїхали 31 липня 2010 року. На одній з вулиць ОСОБА_14 зупинив автомобіль і залишився відпочивати на водійському сидінні автомобіля. Він, ОСОБА_12 та ОСОБА_24 пішли в місто для придбання води та продуктів харчування. Він особисто проходив повз ювелірний магазин, запитував у продавця ювелірного магазину, коли відкриються інші магазини? Коли повертався до автомобіля почув крик жінки і звук сигналізації. Побачив, що до автомобіля біжать ОСОБА_12 і ОСОБА_24 . Всі разом сіли до автомобіля. ОСОБА_14 запустив автомобіль і поїхав на виїзд з міста. За містом ОСОБА_14 почав сваритися, так як зрозумів, що ОСОБА_12 і ОСОБА_24 скоїли крадіжку. Зупинивши автомобіль, він разом з ОСОБА_12 і ОСОБА_24 , вийшли з нього і пішли в лісопосадку, де заховали викрадені речі. ОСОБА_14 автомобілем поїхав в напрямку м. Пирятина. Втрьох маршрутним таксі доїхали до м. Пирятина. Дмитро маршрутним автобусом поїхав в напрямку м. Харкова, а вони в м. Прилуки Чернігівської області, де в кафе зустрілися з ОСОБА_14 . З м. Прилуки маршрутним таксі поїхали до знайомого в Машівський район с. Селещина.

На другий день він разом з ОСОБА_23 , на автомобілі останнього «Шкода Фабія» НОМЕР_2 , білого кольору, поїхали в м. Лохвиця, щоб забрати викрадені вироби із золота, але викраденого не знайшов. Повторно, забравши ОСОБА_12 і ОСОБА_14 , поїхали в м. Лохвиця, знайшли викрадене золото, яке ОСОБА_12 поклав до багажного відсіку автомобіля, і поїхали в м. Полтаву, де були затриманими працівниками міліції.

Що до викрадених мобільних телефонів та офісного паперу, нічого пояснити не зміг.

Потерпіла ОСОБА_16 в період попереднього слідства, її покази перевірені в судовому засіданні, показала, що працює продавцем в магазині «Веприк», який розташований в с. Веприк Гадяцького району. 30 липня 2010 року близько 09 години вона прийшла на роботу до магазину на зміну. Мобільний телефон «Нокія 3600» поклала на холодильник. Близько 13 години хотіла зателефонувати чоловіку, підійшовши до холодильника, помітила, що телефон кудись зник. Зателефонувала з телефону подруги на свій телефонний номер, з`ясувала, що з її телефоном не має зв`язку. Пізніше на телефон подруги прийшло СМС повідомлення, що її номер на зв`язку. Зателефонувавши - трубку взяла дівчинка, яка повідомила, що знайшла сім-карту біля церкви. Про викрадення мобільного телефону повідомила працівників міліції. Хто викрав її мобільний телефон сказати не може, бо в той день було багато відвідувачів і нікого підозрілого вона в магазині не бачила.

Викрадений телефон повернули працівники міліції. Матеріальних претензій до виновних не маю. (т. 2 а.с. 170-171)

Потерпіла ОСОБА_19 , в період досудового слідства, її покази перевірені в судовому засіданні, показала, що вона працює продавцем у магазині ПП «Шуст В.О.», який знаходиться в с. Гмирянка Ічнянського району Чернігівської області. 30 липня 2010 року близько 22 години 10 хвилин до магазину зайшли двоє невідомих чоловіків і попросили її продати холодної мінеральної води. Коли вони почали виходити з магазину, то вона помітила, що з барної стійки зник мобільний телефон «Нокія 5130» з сім-картою мобільного оператора МТС і відразу вибігла за невідомими, але вони швидко сіли в автомобіль чорного кольору і зникли. Злочином потерпілій завдано збитків на 657 гривень. Мобільний телефон, вилучений в с. Селещина Машівського у квартирі №13 і переданий потерпілій по справі.

Потерпіла по справі ОСОБА_20 , в період досудового слідства, її покази перевірені в судовому засіданні, показала, що мешкає в м. Полтава, займається підприємницькою діяльністю пов`язаною з виготовленням та продажем дорогоцінних металів. Магазин «Ювелір», розташований в м. Лохвиця по вул. Леніна,17 Полтавської області належить їй. 31 липня 2010 року близько 08 години 30 хвилин до неї зателефонувала реалізатор з магазину «Ювелір» ОСОБА_21 та повідомила, що магазин пограбовано невідомими особами. По приїзду в м. Лохвицю продавець ОСОБА_21 повідомила, що близько 08 години до магазину зайшов невідомий чоловік та прижав її рукою до підлоги. Після чого інший виніс ювелірні вироби з магазину, розбивши вітрину. 01 серпня 2010 року було проведено інвентаризацію виробів з дорогоцінних металів. Було встановлено, що нападниками викрадено 651 виріб, з вмістом ДМ 585% загальною вагою 1747,73г. Через три дні працівники міліції повідомили, що нападників спіймали та вилучили золоті вироби в кількості 490 штук. В подальшому 18.08.2010 року була проведена інвентаризація з урахуванням повернутих ювелірних виробів і встановлено, що неповернутим залишився 161 виріб, вагою 643,45г. Вартість викрадених десяти лотків становить 1500 гривень.

Потерпіла заявила цивільний позов до підсудних по справі в якому просить стягнути з них 205 904 гривень матеріальної шкоди, яку просить розглянути разом з кримінальною справою. (т. 2 а.с. 65-66)

З показів в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_21 вбачається, що вона працює продавцем в магазині «Ювелір», який розташований в м. Лохвиця по вул. Леніна, 17 Полтавської області. 31 липня 2010 року вона у 08 годин прийшла до магазину, відімкнула його, зайшла до середини магазину, відімкнула сейф, де зберігалися ювелірні вироби і почала викладати лотки з виробами на вітрини та стелажі. Близько 08 години 15 хвилин до магазину зайшов швидким кроком невідомий чоловік і направився до неї за стійку. Зрозумівши, що невідомий хоче заподіяти щось зле швидко натиснула тривожну кнопку. Невідомий повалив її на підлогу та рукою прикрив рота. Потім почула голос невідомого чоловіка, який кричав «Бери!» і почула звук розбитої вітрини. Через декілька хвилини невідомий відпустив її і вибіг з магазину. Вона вибігла з магазину, з протилежного боку вулиці їй крикнув чоловік, який продає мобільні телефони в магазині «Любава», що невідомі побігли за ріг будинку в напрямку вул. Сулицької. Повернувшись до магазину побачила розбиту вітрину і зниклі п`ятнадцять лотків з золотими прикрасами. Після чого викликала працівників міліції і невдовзі приїхали працівники приватної охорони.

З показів свідка ОСОБА_28 , відібраних під час досудового слідства, його покази перевірені в судовому засіданні, вбачається, що 30.07.2014 року він з товаришем ОСОБА_29 , близько 08 години знаходилися в кафе «Стимул» на літньому майданчику, почули жіночий крик та звук сигналізації. Коли повернулися то побачили, що з магазину «Ювелір», розташованого на протилежній стороні вулиці, вибігли двоє молодих хлопців, а за ними вибігла продавець, яка кричала, що її пограбували. Він разом з другом ОСОБА_30 побігли у слід грабіжників. Бачив, як невідомі перебігли огороди і направилися на вулицю Сулицьку, де сіли в автомобіль чорного кольору і зникли. Повертаючись назад побачив, що на стежині, по якій тікали грабіжники, лежали ювелірні прикраси, які він підібрав і повернув в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». (т.1 а.с. 140)

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні, показав, що працює інженером з охорони праці та пожежної безпеки на Яблунівському цеху ГПУ «Полтавагазовидобування». 31 липня 2010 року близько 08 години ранку він разом з товаришем ОСОБА_31 сиділи на літньому майданчику кафе «Стимул» по вул. Леніна м. Лохвиця, яке знаходиться неподалік від магазину «Ювелір». Почув звук сигналізації і крик жінки та побачив як з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » вибігли двоє чоловіків та повернули за ріг будинку. Продавець вибігла з магазину і кричала, що її пограбували. Він разом з ОСОБА_31 побігли стежкою через городи, куди тікали грабіжники. Бачили як автомобіль, чорного кольору, на великій швидкості виїхав з вул. Сулицької на вулицю Леніна в сторону центра міста.

Свідки ОСОБА_32 і ОСОБА_33 , в судовому засіданні, показали, що вони працюють охоронцями в охоронній фірмі «Еко-універсал», яка заключила договір по наданню своїх послуг з охорони магазину «Ювелір», розташованого по вул. Леніна, 17 Полтавської області. Близько 08 години 20 хвилин 31 липня 2010 року на пульт охорони поступив сигнал тривоги з магазину «Ювелір» по вул. Леніна, 17 м. Лохвиця. Коли приїхали на місце виклику, то продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_21 повідомила, що магазин пограбовано, а злочинці побігли за ріг магазину. Охоронець ОСОБА_33 пішов по стежці, по якій втекли грабіжники, знайшов на ній декілька виробів із золота, які розгубили грабіжники, та віддав їх продавцю магазину ОСОБА_21 (т.1 а.с. 143-146)

Свідок ОСОБА_34 , суду показав, що проживає в м. Харкові, має дружні відносини з ОСОБА_14 , зокрема допомагає ОСОБА_14 в ремонті автомобілів. Наприкінці липня 2010 рок, точної дати не пам`ятає, він перебував у гаражі ОСОБА_14 , де займалися ремонтом автомобіля ОСОБА_35 .. Близько 11 години приїхав знайомий ОСОБА_14 Вейтас ОСОБА_36 на БМВ 318, чорного кольору. Останній попросив ОСОБА_14 , щоб той його кудись звозив, бо в нього не має водійського посвідчення, на що останній погодився. Потім від ОСОБА_35 довідався, що ОСОБА_14 затримала працівники міліції в м. Полтава.

Свідок ОСОБА_37 суду показав, що працює слідчим в СВ Лохвицького РВ УМВС України в Полтавській області. За дорученням начальника слідчого відділу проводив огляд автомобіля «Шкода Фабія» НОМЕР_2 , білого кольору, належного ОСОБА_23 , з метою відшукання доказів вчинення кримінального злочину, вчиненого 31 липня 2010 року в м. Лохвиця Полтавської області. 01 серпня 2010 року ОСОБА_23 надав йому письмовий дозвіл на огляд автомобіля, «Шкода Фабія» НОМЕР_2 , білого кольору, який знаходився на території УБОЗУ ГУМВС України в Полтавській області. При огляді в багажному відділі автомобіля «Шкода Фабія» НОМЕР_2 білого кольору, під обшивкою, було знайдено золоті вироби, які містилися в пакеті зеленого кольору, взуття та речі підсудних. При проведенні обшуку квартири ОСОБА_23 в с. Селещина Машівського району, було знайдено та вилучено п`ять мобільних телефонів, паспорт громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_11 , посвідчення водія виданого на ім`я ОСОБА_14 та інші речі підсудних.

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 було пред`явлено обвинувачення за 186 ч.5 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна вчинене в особливо великих розмірах, повторно, та організованою групою.

Згідно ч.2 ст. 327 КПК України 1960 року обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду справи винність підсудного у вчиненні злочину доведена.

На думку суду, обвинувачення в частині вчинення підсудними злочину у складі організованої групи, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду даної справи.

Відповідно до приписів ч.3 ст.28 КК України та роз`яснень, викладених у постанові №13 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» злочин визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та та інших злочинів, об"єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

При цьому утворення організованої групи та її керування слід розуміти як сукупність дій з організації стійкого злочинного об"єднання для зайняття злочинною діяльністю і включають підшукання співучасників, об`єднання їхніх зусиль, детальний розподіл (або перерозподіл) між ними функціональних обов`язків, складання плану (планування конкретних злочинів і злочинної діяльності в цілому), визначення способів його виконання, забезпечення взаємозв`язку між діями всіх учасників такого стійкого об`єднання та їх коригування, координація, забезпечення відповідного рівня організованості, дотримання загальних правил поведінки і дисципліни, упорядкування взаємодії його структурних частин, фінансування злочинної діяльності та забезпечення його існування, приховування злочинної діяльності тощо.

Натомість, підсудні категорично заперечили наявність між ними стійкого об`єднання.

Беручи до уваги те, що у діях підсудних ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 відсутні обов`язкові ознаки такої форми співучасті як організована група, передбачених ч.3 ст.28 КК України, суд вважає за необхідне виключити з пред`явленого підсудним обвинувачення таку кваліфікуючу ознаку як вчинення злочину організованою групою.

Суд, вважає, що дії підсудних ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , по викраденню мобільних телефонів із магазинів «Веприк» в АДРЕСА_6 , необхідно кваліфікувати за ст. 185 ч.2 КК України, саме вони при зупинках автомобіля біля магазинів заходили до них, купували продукти харчування і разом викрали два мобільні телефони, які були вилучені разом з іншими речами в помешканні їх знайомого ОСОБА_23 .

В матеріалах кримінальної справи знаходиться протокол огляду місця події (т.1 а.с.57), з якого вбачається, що 01 серпня 2010 року в ході проведення огляду квартири АДРЕСА_7 , яка належить ОСОБА_23 , було знайдено речі і документи, які належать підсудним, та мобільні телефони, зокрема: мобільний телефон «NOKIA 3600» ІМЕІ НОМЕР_3 , належного потерпілій ОСОБА_16 , мобільний телефон «NOKIA 5130с-2» ІМЕІ НОМЕР_4 , належного ОСОБА_19 , стосовно яких була проведені товарознавчі експертизи, за постановою слідчого, вартість телефонів на момент викрадення становила відповідно 945 гривень і 657 гривень.

Із протоколу пред`явлення фотознімків, для впізнання від 07.09.2010 року потерпілій ОСОБА_19 , видно, що остання в пред`явлених фотознімках впізнала чоловіка на фотографії під №1, який 30 липня 2010 року біля 22 годин вечора заходив в магазин та відволікав її увагу, запитуючи про товари, доки інший викрав її телефон із барної стійки. На пред`явлених фотознімках під №1 поміщена фотографія ОСОБА_11 (а.с. 204 т.2)

Із протоколу пред`явлення фотознімків, для впізнання від 07.09.2010 року потерпілій ОСОБА_19 , остання в пред`явлених фотознімках впізнала чоловіка на фотографії під №1, який 30 липня 2010 року біля 22 годин вечора заходив в магазин та вчинив крадіжку її телефону із барної стійки. На пред`явлених фотознімках під №1 поміщена фотографія ОСОБА_12 (а.с.205 т.2)

При цьому кваліфікуюча ознака у підсудних ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є крадіжка вчинена повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Що стосується вміненого у вину підсудного ОСОБА_14 звинувачення за ст. 185 ч.5 КК України, то його необхідно виправдати за цією статтею, за відсутністю в його діях складу злочину. Ніхто із потерпілих та свідків по справі не вказав на те, що останній скоював дані злочини. Не вказали це і підсудні ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .

В матеріалах кримінальної справи відсутні будь-які відомості, які б вказували на те, що ОСОБА_14 знав про викрадення мобільних телефонів та був зацікавлений в їх привласненні.

Даючи юридичну оцінку діям підсудних суд вважає, що епізод по звинуваченню їх у викраденні двох ящиків паперу із магазину «Професіонал» м.Пирятина повинен бути виключений із обвинувачення підсудних за недоведеністю їх у його скоєнні.

При огляді автомобіля BMW 318i д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, від 02 серпня 2010 року, в його багажному відсіку виявлено дві коробки з-під паперу «MAESTRO», але хто їх і з якою метою туди помістив, в матеріалах справи дані відсутні.(т.1 а.с. 151)

Органами досудового слідства не ідентифікували ящики, вилучені із багажного відділення автомобіля BMW 318i д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, з тими, які залишилися в магазині «Професіонал». На час розгляду справи в судах це зробити не можливо.

З показів потерпілої ОСОБА_38 , відібраних під час досудового слідства, її покази перевірені в судовому засіданні, вбачається, що вона є власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 », розташованого по вул. Червоноармійська, 96 в м. Пирятині Полтавської області, а проживає в с. В.Круча Полтавської області. 30 липня 2010 року близької 16 години прийшла на роботу до приміщення магазину. Приблизно 16 години від кур`єра отримала товар - офісний папір «Маестро» формату А4, в кількості 12-ть ящиків. Товар був розвантажений в підсобну приміщенні магазину. В 17 годин поїхала з чоловіком додому, а в магазині залишився продавець ОСОБА_39 . Наступного дня ОСОБА_39 повідомила, що після 18 години до приміщення магазину зайшов чоловік та попрохав показати йому ручки. Вибравши ручку, повідомив, що грошей з собою немає і пішов до автомобіля. Повернувшись в магазин придбав ручку і вийшов з магазину. 31 липня 2010 року виявили нестачу 2 ящиків паперу. До міліції не зверталася так, як вважала, що злочинців не знайдуть. (т.2 а.с.238-239)

З показів ОСОБА_40 , відібраних під час досудового розслідування, її покази перевірені в судовому засіданні, слідує, що вона працює продавцем в магазині «Професіонал», розташованого по вул. Червоноармійська, 96 в м. Пирятині Полтавської області. 30 липня 2010 року близько 18 години до магазину зайшов невідомий чоловік і попрохав продати ручку. Вибравши ручку сказав, що гроші в автомобілі і вийшов з магазину. Повернувся в магазин і став розраховуватися, в цей час до магазину зайшов невідомий чоловік, якого вона бачила в автомобілі, який стояв напроти магазину, і почав кричати, щоб його товариш швидше розраховувався. Наступного дня до неї зателефонувала господарка магазину ОСОБА_38 та повідомила, що не вистачає двох ящиків паперу « ОСОБА_41 » формату А4. (т.2 а.с. 240-242)

Із матеріалів кримінальної справи видно, про це вказують ОСОБА_38 та ОСОБА_40 , що ящики знаходилися в підсобному приміщенні, але хто і як викрав два ящики з папером з підсобного приміщення, а ні ОСОБА_38 , а ні ОСОБА_40 не вказали. (т.2 а.с. 238-242)

Із протоколу пред`явлення фотознімків видно, що ОСОБА_40 впізнала на фотокартці чоловіка, що купував ручку 30 липня 2010 року в магазині «Професіонал» - це був ОСОБА_12 (т.2 а.с. 243)

Але доказів, які б вказували на крадіжку двох ящиків паперу з магазину «Професіонал» саме ОСОБА_12 органами досудового слідства не встановлено.

Підсудні по справі в період досудового слідства та в судовому засіданні, суду давали покази про те, що 30 та 31 липня 2010 року вони їздили разом з хлопцем на ім`я ОСОБА_24 в Чернігівську та Полтавську область відшукати роботу. До того ж підсудний ОСОБА_42 вказував, що його послугами він користувався раніше.

В матеріалах кримінальної справи (т.5 а.с.53) мається протокол відтворення обстановки та обставин події злочину від 17 липня 2012 року, яке було проведене на підставі доручення Лохвицького районного суду Полтавської області, за клопотанням підсудного ОСОБА_11 , в присутності понятих, підсудного ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_8 . Підсудній ОСОБА_11 розповів про обставини знайомства та спілкування з громадянином ОСОБА_24 , з яким разом їздили 30-31 липня 2010 року в Полтавську, Чернігівську область в пошуках роботи. Підсудний пояснив, що чоловік на ім`я ОСОБА_24 проживав в АДРЕСА_8 , на четвертому поверсі будинку. Окрім того підсудний пояснив, що ОСОБА_24 пропонував йому часто різні роботи, зокрема на будівництві стадіону «Металіст» та в м. Тростянець Сумської області. За день до виїзду в Полтавську область, у вечірній час, на його мобільний телефон зателефонував ОСОБА_24 і пояснив, що йому потрібна група людей для роботи в м. Ічня та в м. Прилуки, на що він погодився. Наступного дня він, ОСОБА_12 та ОСОБА_24 на його автомобілі, під керуванням ОСОБА_14 , виїхали в пошуках роботи.

Проведеними оперативно-розшуковими діями,17 липня 2012 року було встановлено, що чоловік на ім`я ОСОБА_24 на четвертому поверсі будинку АДРЕСА_8 не проживав та не проживає (т.5 а.с. 58-66).

Допитаний 02 липня 2014 року в Балакліївській виправно-трудовій колонії № 106, по місцю відбування покарання, громадянин ОСОБА_43 , на якого вказували підсудні, що саме він 30 та 31 липня 2010 року грабував магазин «Ювелір», показав, що з ОСОБА_12 та ОСОБА_14 не знайомий, а з ОСОБА_11 знайомий з 2005 року. Познайомилися на авторинку м. Харкова, де останній купував у нього запасні частини до автомобіля. В період з 30 липня по 02 серпня 2010 року працював в Автономній Республіці Крим, тому разом з ОСОБА_11 та його товаришами в Полтавську область не їздив та ніякої участі в пограбуванні та крадіжках не приймав.

Тому суд вважає, що твердження підсудних - ОСОБА_14 , ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , в судовому засіданні, про те, що разом з ними їздив хлопець на ім`я ОСОБА_24 , не заслуговує на увагу і є наміром уникнути відповідальності.

17 січня 2011 року під час допиту обвинуваченого ОСОБА_12 , останнім власноручно написано пояснення, з якого слідує, що він разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_14 їздили в Чернігівську область, а потім у Полтавську область, а чоловіка на ім`я ОСОБА_24 не існує. Він був вигаданий з метою пом`якшення його вини. (т.3 а.с. 53).

Підсудні по справі протягом досудового слідства та в судового розгляду справи давали не послідовні покази та часто їх міняли.

Так, при відтворенні обставин скоєння злочину 03 серпня 2010 року підсудні ОСОБА_14 і ОСОБА_12 і ОСОБА_11 давали покази, з яких слідує, що вони їздив в Полтавську та Чернігівську область, щоб добути наркотичні засоби.

В судовому засіданні підсудні вказували, що вони їздили в Чернігівську область для працевлаштування.

Що стосується епізоду по відкритому викраденні чужого майна із магазину «Ювелір» в м. Лохвиця Полтавської області то суд, вважає, що дії всіх підсудних необхідно кваліфікувати за ст. 186 ч.5 КК України - грабіж вчинений в особливо великих розмірах. Хоча підсудні ОСОБА_11 та ОСОБА_14 категорично заперечують їх причетність до викрадення ювелірних виробів із магазину, але їх дії до вчинення злочину та після його вчинення, свідчать про те що всі підсудні заздалегідь домовилися, розподілили ролі і разом викрали вироби із золота для послідуючого привласнення.

Так, підсудний ОСОБА_14 , автомобілем BMW 318i д.н.з. НОМЕР_1 , заїхав на малорухому вулицю в м. Лохвиця, фактично її заховав на вулиці Сулицькій, яка розташована паралельно центральній вулиці, на якій знаходиться магазин «Ювелір», де залишився в автомобілі чекати підсудних ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . При відтворенні обстановки обставин скоєння злочину 03 серпня 2010 року ОСОБА_14 , в присутності понятих, на вул. Сулицькій розказав та показав тупікову вулицю Сулицьку, куди він заїхав автомобілем BMW 318i д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, розвернув його передом на виїзд і став чекати своїх друзів, які пішли в невідомому йому напрямку. В м. Лохвицю друзів привіз за наркотичними засобами.

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зайшли у магазин «Ювелір», де ОСОБА_12 застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я до потерпілої ОСОБА_21 , схопив останню рукою за шию та притиснув до підлоги,з метою не дати їй можливості натиснути на тривожну кнопку, а ОСОБА_11 в цей час розбив вітрину і став викрадати золоті вироби, які лежали в лотках. Заволодівши цінностями вибіг із магазину. ОСОБА_12 відпустив потерпілу, схопив декілька лотків з виробами із золота і вибіг вслід за ОСОБА_11 через огороди до автомобіля.

Коли ОСОБА_11 та ОСОБА_12 сіли в автомобіль, ОСОБА_14 виїхав із вулиці Сулицької і скерував автомобіля на виїзд з м. Лохвиця.

Свідки ОСОБА_31 та ОСОБА_29 в період досудового слідства та в судовому засіданні, підтвердили факт виїзду автомобіля BMW, чорного кольору, на великій швидкості, з вулиці Сулицької в напрямку виїзду з м. Лохвиця (т.1 а.с. 140-142).

Послідуючі дії підсудних були також злагодженими. Всі разом виїхали за м. Лохвицю, де ОСОБА_11 і ОСОБА_12 залишили автомобіль, заховали золоті вироби у лісопосадці, маршрутним таксі приїхали в м. Прилуки, де зустрілися з підсудним ОСОБА_14 в кафе, залишили автомобіль BMW 318i д.н.з. НОМЕР_1 , на автостоянці в м. Прилуки, так як його могли розпізнати працівники міліції, а потім поїхали в Машівський район Полтавської області до знайомого ОСОБА_23 відпочивати.

Наступного дня, ОСОБА_23 на прохання ОСОБА_11 , автомобілем «Шкода Фабія» НОМЕР_2 , білого кольору, поїхади в м. Лохвицю, щоб забрати викрадене, але так як золоті вироби ОСОБА_11 не вдалося відшукати, то в той же день вже втрьох поїхали на автомобілі ОСОБА_23 в м. Лохвиця забрати золоті вироби. Забравши золоті вироби повернулись в м. Полтаву, де і були затримані працівниками міліції.

Суд не приймає до уваги покази підсудного ОСОБА_11 в судовому засіданні про те, що після скоєння злочину його товаришами вони вирішили здати викрадене працівникам міліції, так як послідуючі дії вказують на те, що всі підсудні, в тому числі і ОСОБА_14 , мали намір розпорядитися викраденим майном.

01 серпня 2010 року слідчий СВ Лохвицького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_37 за участю понятих ОСОБА_44 і ОСОБА_45 , оглянув автомобіль марки «Шкода Фабія» НОМЕР_2 , білого кольору, за згодою його власника ОСОБА_23 . В результаті огляду в багажному відділенні автомобіля, під обшивкою, було виявлено поліетиленовий пакет зеленого кольору, в якому знаходилися вироби із золота, а саме:

- обручки чоловічі, в загальній кількості 20 штук, на яких маються бірки з написом «Вікторія» золото 585 проби, на зворотній стороні бірки напис ФОП ОСОБА_46 . Із вищезазначених обручок 8 (вісім) штук мають вставки чорного кольору;

- обручки жіночі в загальній кількості 399 штук із біркою « ІНФОРМАЦІЯ_6 » золото 585 проби, на звороті бірки напис ФОП ОСОБА_46 . Серед вказаних обручок маються обручки із вставкою цирконію і без нього;

- серги жіночі, парна кількість 70 пар та дві розпаровані, із бірками « ІНФОРМАЦІЯ_6 » золото 585 проби, на зворотній стороні напис ОСОБА_46 .

Як слідує із показів свідка ОСОБА_23 , під час досудового слідства, які перевірені в судовому засіданні, що 31 липня 2010 року близько 21 години 30 хвилин до його господарства прийшли ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та хлопець на ім`я ОСОБА_47 . У розмові з ними він зрозумів, що в них зламався автомобіль, і що ОСОБА_11 необхідно поїхати до м. Лохвиця Полтавської області. Запропонував йому 400 гривень за роботу. 01 серпня 2010 р. разом ОСОБА_48 , приїхавши до околиці м. Лохвиці, останній пішов в лісопосадку, де пробув години три. Коли повернувся, то повідомив, що не зміг відшукати якийсь пакет і попросив з`їздити за хлопцями. Повернулися до с. Селещина Машівського району, забрали ОСОБА_14 і Вадима і поїхали до м. Лохвиця Полтавської області. Прибули на теж саме місце близько 14 години 01 серпня 2010 року. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_14 пішли в лісопосадку, звідки повернулися через хвилин 20 з зеленим пакетом, який помістили в багажник автомобіля. Приїхавши в м. Полтаву зупинилися біля придорожнього кафе «Шанхай», вирішивши випити кави. Біля кафе їх затримали працівники міліції. В ході огляду автомобіля працівниками міліції з багажного відділення вилучили близько 500 ювелірних виробів в зеленому пакеті, який туди поклав ОСОБА_11 . В той же день віддав працівникам міліції речі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , зокрема барсетку, в якій були мобільні телефони у вимкненому стані та документи. ( т. 2 а.с. 83-84)

По результатам інвентаризації, проведеної 01 серпня 2010 року в магазині «Ювелір», який розміщений на вул. Леніна, 17 в м. Лохвиця Полтавської області, виявлена недостача виробів із золота загальною кількістю 651 штук, вагою 1747,73г (т.2 а.с. 70)

17 серпня 2010 року в магазин «Ювелір» повернуто 490 виробів із золота, вагою 1104,28г (т.2 а.с. 71).

Станом на 18 серпня 2010 року недостача виробів із золота у магазині «Ювелір» становить 161 виріб, загальною вагою 643,45 г (т.2 а.с. 72).

Призначаючи покарання підсудним суд враховує те, що злочин скоєний ними є тяжким.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправдання засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно ч.1 ст. 69 КК України за наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_12 суд враховує в якості обставин, що пом`якшують покарання, щире каяття в скоєних злочинах, звернення до органів попереднього слідства із заявою про явку з повинною, маючого на утриманні малолітню дитину.

По відношенню до підсудного ОСОБА_14 суд в якості обставин, що пом`якшують його вину враховує те що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, сім`ю, на утриманні сина та матір інваліда ІІ- групи, яка потребує стороннього догляду.

По відношенні до підсудного ОСОБА_11 суд враховує в якості обставин, які пом`якшують його вину, те що він має малолітню дочку 2014 року народження, позитивно характеризується по місцю роботи і проживання. З 2012 року і по цей час хворіє і має різні захворювання, що підтверджується відповідними лікарняними виписками, виданими на ім`я ОСОБА_11 : Харківською міською клінічною лікарнею швидкої та невідкладної медичної допомоги від 29 серпня 2013 року, Харківською міською студентською лікарнею виданої 14 грудня 2012 року, довідкою Лубенського медичного госпіталю та Лубенського обласного протитуберкульозного диспансеру.

Відповідно до лікарської довідки медичної частини Полтавського слідчого ізолятора від 04 грудня 2014 року, у підсудного ОСОБА_11 діагностовано, за попередніми результатами проб крові, позитивний результат на ВІЛ- інфекції.

З урахуванням всіх пом`якшуючих обставин у справі стосовно підсудних, суд вважає за можливе при призначенні покарання застосувати статтю 69 Кримінального кодексу України і призначити більш м`яке покарання ніж передбачено ч.5 ст.186 КК України, без застосування додаткової міри покарання у виді конфіскації майна.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_14 , суд бере до уваги пом`якшуючі обставини по справі, особу підсудного, яка має постійне місце проживання, роботу, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства. Суд вважає за можливе застосувати до нього ст.75 КК України, звільнивши його від відбуття покарання з випробуванням.

В судовому засіданні встановлено, що 24 березня 2009 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 було засуджено за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання. Іспитовий термін встановлений строком на 2 роки. Так, як останній в період іспитового строку скоїв умисний злочин то відповідно до ст. 71 КК України, суд вважає за необхідне частково приєднати не відбутий термін покарання за попереднім вироком.

Суд, по відношенню до всіх підсудних, як пом`якшуючу обставину по справі, враховує повне повернення викраденого потерпілим ОСОБА_16 і ОСОБА_19 та часткового повернення виробів із золота потерпілій по справі ОСОБА_20 .

Цивільний позов, заявлений потерпілою по справі ОСОБА_20 до підсудних ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_14 , в розмірі 205 904 гривні матеріальної шкоди завданої злочином підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст..323, 324 КПК України, суд,

Засудив:
Визнати ОСОБА_11 винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 186 ч. 5, ст.185 ч. 2, КК України і призначити покарання: за ст.186 ч.5 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді чотирьох років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ст.185 ч.2 КК України - у вигляді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом часткового складеня призначених покарань, вважати ОСОБА_11 засудженим до чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України приєднати частково не відбуту частину покарання, за попереднім вироком, у вигляді шести місяців позбавлення волі, і остаточно вважати ОСОБА_11 засудженим до п`яти років позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбуття покарання термін перебування ОСОБА_11 під вартою з 01 серпня 2010 року по 05 липня 2011 року.

Термін відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з 06 лютого 2014 року.

Визнати ОСОБА_12 винним у скоєнні злочинів передбачених ст.186 ч. 5, ст.185 ч.2 КК України і призначити покарання:

за ст.186 ч. 5 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом шляхом часткового складеня призначених покарань, вважати ОСОБА_12 засудженим до п`яти років шести місяців позбавлення волі.

Термін відбуття покарання ОСОБА_12 рахувати з 01 серпня 2010 року.

Міру запобіжного заходу стосовно ОСОБА_11 і ОСОБА_12 залишити тримання під вартою.

Визнати ОСОБА_14 винним у скоєнні злочину передбаченого ст.186 ч.5 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, і призначити покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбуття покарання термін перебування ОСОБА_14 під вартою з 01 серпня 2010 року по 01 листопада 2011 року.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Встановити іспитовий строк тривалістю два роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_14 такі обов`язки:

1)
не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

3) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

За ст.185 ч. 5 КК України ОСОБА_14 виправдати за відсутністю в його діях складу злочину.

Міру запобіжного заходу стосовно ОСОБА_14 до вступу вироку в законну силу залишити - підписку про невиїзд.

Цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 на користь ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жительки АДРЕСА_9 - 205 904 (двісті п`ять тисяч дев`ятсот чотири) грн.., в якості відшкодування шкоди заподіяної злочином.

Речові докази по справі свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_5 на автомобіль BMW 318i д.н.з. НОМЕР_1 з номерним позначенням кузова № НОМЕР_6 ,

· довіреність № ВММ 359232 на право розпорядження зазначеним автомобілем,

· мобільний телефон Vertu imei НОМЕР_7 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_15 передати йому за належністю,

· свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_8 та частину автомобіля BMWд.н.з. НОМЕР_9 з номерним призначенням кузова НОМЕР_10 ,

· довіреність № ВММ 359232 на право розпорядження зазначеним автомобілем, що знаходиться на зберіганні ОСОБА_49 передати їй за належністю,

· мобільний телефон NOKIA 5130с-2 imei НОМЕР_4 , що знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_19 - повернути їй за належністю,

· мобільний телефон NOKIA 3600s imei НОМЕР_3 , що знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_16 - передати їй за належністю,

· каблучки в кількості 399 шт., загальною вагою золотих виробів 748,03г, (проба вмісту ДМ 585%),

· сережки в кількості 71 пара загальною вагою золотих виробів 235,78г (проба вмісту ДМ 585%),

· каблучки чоловічі в кількості 20 шт. загальною вагою золотих виробів 235,78 г (проба вмісту ДМ 585%),

· десять лотків для виставки ювелірних виробів. Що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_20 передати їй за належністю,

· автомобіль BMW 318i д.н.з. НОМЕР_1 з номерним позначенням кузова № НОМЕР_6 передати за належністю ОСОБА_15 ,

· 16 відрізків липкої стрічки зі слідами рук, 7відрізків липкої стрічки зі слідами рукавичок, дві картонні коробки з-під паперу « Маестро», що знаходиться на зберіганні камері зберігання речових доказів СУ УМВС України в Полтавській області знищити,

· Взуття, що було вилучено у ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_14 , для проведення експертизи, яке знаходиться в камері зберігання СУ УМВС України в Полтавській області повернути за належністю, відповідно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 ,

· мобільний телефон LG KG 270 imei НОМЕР_11 , що належить ОСОБА_11 , мобільний телефон NOKIA 6300 imei НОМЕР_12 з сім-картою мобільного оператора Лайф, що належить ОСОБА_14 , і мобільний телефон «NOKIA 5130с-2» ІМЕІ: НОМЕР_12 , що належить ОСОБА_12 - передати їм за належністю,

· довідку ДАІ на ім`я ОСОБА_11 та три відеокасети з записами слідчих дій, зберігати при матеріалах кримінальної справи;

· талон про право тимчасового керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_11 , що знаходиться в камері зберігання речових доказів СУ УМВС України в Полтавській області передати за належністю ОСОБА_11 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинський районний суд протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а для підсудних з моменту вручення копії вироку.

Головуючий