АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

При секретарі ________ ОСОБА_4

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачена ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001163 від 09.08.2014 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Великий Кучурів, Сторожинецького району, Чернівецької області, мешканки АДРЕСА_1 громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.1, ст.357 ч.3 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від «11» грудня 2014 року ОСОБА_6 визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 357 ч.3, ст. 185 ч.1 КК України та їй призначено покарання:
за ст. 357 ч.3 КК України у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень в дохід держави;
за ст. 185 ч.1 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень в дохід держави призначено до самостійного виконання.
На підставі ст. ст. 75,76 КК України обвинувачену ОСОБА_6 звільнено від призначеного їй покарання за ст. 185 ч.1 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та зобов`язано її протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінальної виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.
КП №11-кп/794/72/15р. Головуючий у І інстанції: ОСОБА_7 Категорія ч.1 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_1

Цивільний позов Перепічки залишено без розгляду.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку суду обвинувачена ОСОБА_6 визнана винною в тому, що вона 08 серпня 2014 року, біля 03 год. 00 хв., перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що власник відпочивав, взяла ключі від автомобіля марки «Форд Транзит», червоного кольору, д.н. НОМЕР_1 , за допомогою яких відчинила водійські дверцята даного авто та проникла до нього.
В подальшому, ОСОБА_6 викрала з автомобілю належні ОСОБА_8 речі, а саме: джинсову жилетку блакитно-сірого кольору, яка не становить матеріальної цінності для потерпілого, в кишені якої знаходився гаманець з грошима в сумі 1762 грн. та 500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 6303 грн. 40 коп.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 завдала матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 8065 грн. 40 коп.
Крім того, ОСОБА_9 при вказаних вище обставинах, маючи на меті умисел спрямований на викрадення паспорта та інших важливих особистих документів останнього, одночасно викрала паспорт та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Ваз 21703» НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Форд Транзит» НОМЕР_3 , які знаходилися в кишені джинсової жилетки блакитно-сірого кольору, належній останньому.
На вказаний вирок суду заступник прокурора області ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в який просить вирок суду скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав подану апеляцію, обвинувачену ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.
Так, ст. 72 ч. 3 КК України встановлює, що основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. Тому суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання дотримався вимог вказаної статті.
Проте колегія суддів, враховує п.22 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р., в якому зазначено, що при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом повного або часткового їх складання заміна покарань провадиться за правилами, передбаченими ст. 72 КК. Коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.

Тобто, в даному випадку - це право суду призначити штраф та позбавлення волі до самостійного виконання (ч. 3 ст. 72 КК), або визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання (штрафу) більш суворим (позбавленням волі), бо це не суперечить вимогам ч. 1 ст. 70 КК.
При цьому, колегія суддів, враховуючи дані про особу обвинуваченої, зокрема, що вона раніше не судима, має на утриманні двох малолітніх дітей, вину у вчиненому визнала частково, добровільно відшкодувала завдані збитки, а також відсутність обтяжуючих вину обставин, вважає за необхідне вирок суду в частині остаточного призначення покарання скасувати та, застосувавши вимоги ст.70 КК України, призначити остаточне покарання ОСОБА_6 шляхом поглинення менш суворого більш суворим.
За таких обставин, апеляція прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначення остаточного покарання скасуванню з ухваленням нового вироку.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 405, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -
ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_10 задовольнити.
Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від «11» грудня 2014 року ОСОБА_6 , яким вона визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 357 ч.3, ст. 185 ч.1 КК України в частині призначення покарання за сукупністю злочинів скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 357 ч.3, ст. 185 ч.1 КК України та призначити їй покарання:
· за ст. 357 ч.3 КК України - у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень в дохід держави;
· за ст. 185 ч.1 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_6 визначити покарання у виді 1(одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 75,76 КК України ОСОБА_6 звільнити від призначеного їй остаточного покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Вирок апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення вироку.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2
Згідно з оригіналом: суддя