справа №1-439/07 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2007 року м. Житомир

Королівський районний суд
м. Житомира в складі:

Головуючого-судді Побережного
В.Й.,

при секретарі Бачинській
Л.П.,

прокурора Мозгового
В.В.,

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Житомирі
кримінальну справу по обвинуваченню:

· ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
р.н., ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, не судимого;

·
ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_6 р.н., ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, уродженця та мешканця
АДРЕСА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, не судимого;

у
вчиненні злочинів, передбачених ст.
ст. 186 ч.2, 353
КК України, -

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7

р.н., ІНФОРМАЦІЯ_2,
громадянина України,

уродженця
та мешканцАДРЕСА_3

АДРЕСА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8

ІНФОРМАЦІЯ_8
ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, не

судимого,

у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітні ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 05.03.2007 р. близько 20 години
біля кафе «Кав'ярня» по ІНФОРМАЦІЯ_10, 57 в м. Житомирі домовилися про
заволодіння чужим майном шляхом шахрайства.

З метою реалізації раніше спланованого злочинного умислу
на заволодіння чужим майном ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
06.03.07 р. близько 7 год.
45 хв. прибули в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_9 по АДРЕСА_4 де
ОСОБА_6 вказав іншим співучасникам злочину на раніше невідомого їм потерпілого
ОСОБА_7, повідомивши, що у нього є мобільний телефон марки «Соні
Еріксон К750І», яким можна заволодіти
шахрайським шляхом.

Отримавши дану інформацію, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підійшли до ОСОБА_7 та
повідомили йому, що вони є практикантами
органів міліції і їм доручено вилучити мобільний телефон, яким він володіє, оскільки він є викраденим.

Повіривши ОСОБА_4 і ОСОБА_5, що вони дійсно
уповноважені на вилучення телефону,
ОСОБА_7 передав ОСОБА_4
мобільний телефон «Соні Еріксон К750І», вартістю 870 грн. Отримавши від ОСОБА_7 мобільний
телефон, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 залишили
приміщення ІНФОРМАЦІЯ_9 і пішли в напрямку трамвайної зупинки, розташованої поряд з приміщенням
ІНФОРМАЦІЯ_9.

В той час, коли
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 рухалися в напрямку трамвайної зупинки, ОСОБА_7 зрозумів, що його ошукали і з трьома учнями
ІНФОРМАЦІЯ_9 почали переслідувати ОСОБА_4 і ОСОБА_5, з метою повернення викраденого мобільного
телефону.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5,
зрозумівши, що їх дії в
шахрайському заволодінні мобільним телефоном викриті, з місця злочину зникли. Тобто, підсудні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відкрито викрали у потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон, чим завдали йому матеріальну шкоду на суму
870 грн.

В судовому засіданні підсудні ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своєї вини у пред'явленому
обвинуваченні не визнали та суду показали.

· підсудний ОСОБА_4, суду показав, що 06.03.07 р. близько 7 год. 45 хв., він разом
з своїми знайомим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийшли до ІНФОРМАЦІЯ_9. ОСОБА_6 пішов в
клас, а вони підійшли до раніше
незнайомого ОСОБА_7, та представившись
йому практикантами органів міліції,
пояснили, що мобільний
телефон, яким він користується крадений
та його потрібно вилучити. Коли ОСОБА_7 передав йому свій мобільний
телефон, вони з ОСОБА_5 пішли в напрямку
трамвайної зупинки, де сіли в автомобіль
таксі та поїхали на ІНФОРМАЦІЯ_10. їх ніхто не наздоганяв та не вимагав
повернути мобільний телефон. Мобільний телефон він залишив собі;

· підсудний ОСОБА_5
суду показав, що 06.03.2007 р.
близько 7 год.
45 хв. він разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 прийшли в
ІНФОРМАЦІЯ_9. ОСОБА_6 вказав їм на ОСОБА_7,
як на особу, у якої є мобільний
телефон «Соні Еріксон К750І», після чого
пішов на заняття. Вони підійшли до ОСОБА_7,
та представившись практикантами органів міліції, пояснили,
що мобільний телефон, яким він
користується, крадений і його потрібно
вилучити. Коли ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 свій
мобільний телефон, то вони пішли в
напрямку трамвайної зупинки. Через деякий час вони почули крики та свист, після чого сіли в автомобіль таксі та поїхали
на ІНФОРМАЦІЯ_10. Мобільний телефон залишився у ОСОБА_4;

· підсудний ОСОБА_6 суду показав, що 06.03.2007 р. близько 7 год. 45 хв. він разом з своїми знайомими ОСОБА_4 та ОСОБА_5
прийшли до ІНФОРМАЦІЯ_9 де він навчався. Він пішов в клас на-заняття, а ОСОБА_4 і ОСОБА_5 залишились у фойє ІНФОРМАЦІЯ_9. На перерві від знайомих він
дізнався, що у ОСОБА_7 відібрали його
мобільний телефон. Про заволодіння шахрайським шляхом мобільним телефоном
ОСОБА_7, він з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не
домовлявся.

Не дивлячись на те,
що підсудні своєї вини в пред'явлених обвинуваченнях не визнали, їх винність в інкримінованих злочинах
повністю стверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні
слідуючими доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7, який суду показав, що 06.03.2007 р.

близько 7 год. 45 хв., коли він прийшов на заняття
в ІНФОРМАЦІЯ_9 де

навчається, то у
фойє ІНФОРМАЦІЯ_9 до нього підійшли двоє раніше незнайомих молодих хлопців ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які
представились практикантами органів міліції та пояснили, що мобільний телефон «Соні Еріксон
К750», яким він користується, є викраденим і вони мають його вилучити. На
їхню вимогу він віддав їм свій мобільний телефон «Соні Еріксон К750І», вартістю 870 грн. Про те, що сталося він зразу ж розповів своїм друзям
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10. Коли він
зрозумів, що невідомі не є практикантами
органів міліції, то разом з своїми друзями
почали їх наздоганяти та вимагати від них повернути мобільний телефон. ОСОБА_4 і ОСОБА_5,
побачивши, що їх
переслідують, скориставшись автомобілем
таксі, зникли;

· показаннями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_9 та
ОСОБА_8, які суду показали, що 06.03.2007 р. близько 8 год. прийшли на заняття в ІНФОРМАЦІЯ_9. Коли вони стояли у
приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_9, то до ОСОБА_7
підійшли два хлопці, після чого вони
втрьох відійшли в сторону. Через деякий час ОСОБА_7 повернувся та
повідомив, що невідомі представились
практикантами міліції та відібрали у нього мобільний телефон, пояснивши,
що він викрадений. Вони всі зрозуміли,
що ОСОБА_7 ошукали та почали наздоганяти тих хлопців, вимагаючи повернути мобільний телефон.
Помітивши, що їх переслідують, хлопці почали втікати, та скориставшись автомобілем таксі зникли;

· протоколом усної заяви про злочин від 06.03.2007р., в якому потерпілий ОСОБА_7 повідомляє про
обставини його пограбування ( а.с. 2);

· протоколом огляду місця пригоди від 06.03.2007 р., в ході якого в
службовому кабінеті Корольовського ВМ У MB
С України в Житомирській області було виявлено та вилучено
мобільний телефон «Соні Еріксон К750І». Присутній при огляді ОСОБА_4 пояснив, що
вказаний мобільний телефон у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_9 він спільно з ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_7 (а.с. 18);

· протоколом огляду речових доказів від 07.03.2007 р., в ході якого було
оглянуто мобільний телефон «Соні Ерікосн К750І», вилучений у ОСОБА_4 (а.с. 39);

- протоколом пред'явлення особи для
впізнання від 07.03.2007 р., в ході якого

потерпілий
ОСОБА_7 серед пред'явлених йому осіб для впізнання вказав на

ОСОБА_4, як на особу, яка разом з іншою особою заволоділи його
мобільним

телефоном
(а.с. 42);

· протоколом відтворення обстановки і обставин події від
20.04.2007р. за участю ОСОБА_4, який на
місцевості вказав та пояснив про обставини заволодіння мобільним телефоном
потерпілого ОСОБА_7 (а.с. 100-103);

· протоколом відтворення обстановки і обставин події від
05.07.2007р. за участю потерпілого ОСОБА_7,
який на місцевості вказав та пояснив про обставини викрадення у нього
06.03.07 р. мобільного телефону «Соні Еріксон К750І»(а.с. 176-177).

При постановленні вироку суд також посилається на
пояснення ОСОБА_4
і ОСОБА_6 від 06.03.2007 р. (а.с. 9-12), в яких вони
пояснили:

- ОСОБА_4
пояснив, що
спільно з ОСОБА_6 (ОСОБА_6) та ОСОБА_5

(ОСОБА_5) 05.03.2007 р.
домовились шахрайським шляхом заволодіти

мобільним телефоном когось
із учнів ІНФОРМАЦІЯ_9. З цією метою вони

втрьох 06.03.2007 р.
близько 7 год.
45 хв. прибули в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_9

ІНФОРМАЦІЯ_9, де ОСОБА_6 вказав їм на одного з хлопців,

назвавши його прізвище та
пояснив, що у нього є телефон «Соні
Еріксон К750І». Він

з ОСОБА_5 підійшли до цього
хлопця, представившись йому
практикантами міліції

та запропонували вийти з приміщення. Вийшовши з
приміщення ІНФОРМАЦІЯ_9, вони

з»ясували, що цей
хлопець має мобільний телефон і придбав його він на ринку без документів.
Отримавши вказану інформацію, вони
пояснили хлопцеві, що телефон, якого він придбав, крадений і його він повинен видати їм, що той і зробив. Отримавши телефон, вони пішли в напрямку трамвайної зупинки.
Коли йшли до зупинки, то почули свист і
одразу побігли. ОСОБА_5 сказав, що за
ними біжать хлопці. Вони добігли до перехрестя вулиць Баранова -
Корольова, де скористались автомобілем таксі,
яким приїхали на ІНФОРМАЦІЯ_10. Відібраний вказаним чином мобільний
телефон, він мав намір залишити собі;

- ОСОБА_6 пояснив,
що 05.03.2007 р. після 19 години він біля кафе «Кав'ярня» по
ІНФОРМАЦІЯ_10, 53 м. Житомира зустрівся з своїми знайомими ОСОБА_4 (ОСОБА_4) та
ОСОБА_5 (ОСОБА_5). ОСОБА_4 попросив у нього позичити гроші, на що він відповів, що грошей він не має. Тоді ОСОБА_4 запитав
його чи знає він у кого можна позичити гроші,
або забрати гроші чи мобільний телефон. Він запропонував ОСОБА_4, що можна відібрати мобільний телефон у когось
із студентів. Слідуючого дня 06.03.2007 р. близько 7 год. 45 хв. він,
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 прибули в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_9, в якому він навчається. У фойє приміщення
ІНФОРМАЦІЯ_9 він вказав на ОСОБА_7 та пояснив,
що у нього є телефон, а сам пішов
на заняття. На перерві від студентів він дізнався, що у ОСОБА_7 відібрали мобільний телефон.

Пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 суд визнає правдивими,
оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та
підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_7, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_9,
ОСОБА_8.

Суд, оцінивши
зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази в їх
сукупності, приходить до
переконання, що винність підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
відкритому викраденні чужого майна,
вчиненого за попередньою змовою групою осіб, доведено повністю і кваліфікує дії кожного із
них за ознаками злочину,
передбаченого ст. 186 ч.2 КК
України.

Також суд, вважає
доведеною вину підсудного ОСОБА_6 у заволодінні чужим майном шляхом обману і
зловживання довірою, вчиненого за
попередньою змовою групою осіб та кваліфікує його дії за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Що стосується пред'явленого обвинувачення досудовим
слідством підсудним ОСОБА_4
і ОСОБА_5 за ст.
353 КК України, то вони за вказаним
законом підлягають виправданню на підставі слідуючого.

Під самовільним присвоєнням владних повноважень або
звання службової особи слід розуміти неправомірне прийняття особою на себе
таких повноважень або звання і введення в оману оточуючих щодо свого
справжнього статусу.

Досудовим слідством не надано будь-яких доказів про
те, що практиканти органів міліції
наділені владними повноваженнями або їм присвоюється звання службової
особи, а тому не доведено їх вини у
вчиненні зазначеного злочину.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину підсудними ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дані про їх особи, обставини справи, що пом"якшують та обтяжують покарання.

Злочин,
передбачений ст. 186 ч.2 КК
України, є тяжким, злочин передбачений ч.2 ст. 190 КК України, є середньої тяжкості.

До обставин, що
пом"якшують покарання підсудним ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
суд відносить, - вчинення ними
злочинів, у неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують покарання підсудним , - судом не встановлено.

Із-за таких обставин та враховуючи те, що підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до кримінальної
відповідальності притягуються вперше,
навчаються,

характеризуються позитивно, тяжких наслідків від вчиненого ними злочину
не наступило, потерпілий не наполягає на
тяжкості призначення покарання, що
істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, а тому суд вважає за можливе застосувати до
них положення ст. 69 КК України та
перейти до більш м»якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.
186 КК України за цей злочин та обрати їм покарання у вигляді
громадських робіт.

Що стосується підсудного ОСОБА_6, то відповідно до вимог п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію» від
19.04.2007 p., який набрав чинності 09.06.2007 p., він підлягає
звільненню від кримінального покарання,
оскільки вчинений ним злочин є середньої тяжкості, до кримінальної відповідальності він
притягується вперше, злочин вчинив у
неповнолітньому віці, звернувся до суду
з заявою про застосування амністії.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України , суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4, ОСОБА_5 за ст. 35З КК України виправдати за
недоведеністю в їх діях даного складу злочину.

Визнати винними ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 186 ч.2 КК
України та за цим законом призначити їм покарання:

ОСОБА_4 за ст. 186 ч.2 КК України з застосуванням ст. 69 цього Кодексу, - 60
(шістдесят) годин громадських робіт; ОСОБА_5
за ст. 186 ч.2 КК України з
застосуванням ст. 69 цього Кодексу, - 60 (шістдесят) годин громадських робіт. В
строк відбування покарання ОСОБА_4
зарахувати строк перебування його під вартою з 6 по 8 березня 2007 року, в порядку
ст. 115 КПК України.

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 190 ч.2 КК України та за цим законом призначити йому покарання, - 2(два) роки позбавлення волі.

Згідно п. «а» ст.
1 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 р. звільнити ОСОБА_6 від
призначеного покарання за актом амністії.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком чинності стосовно
ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6,
залишити попередню - підписку про невиїзд.

Речовий доказ по справі,
(а.с. 40), - мобільний телефон
«Соні Еріксон К750І», після набрання
вироком чинності, повернути потерпілому
ОСОБА_7, на зберіганні у якого він знаходиться.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ УМВС України в
Житомирській області по 23, 54 грн. з кожного витрат, пов'язаних з проведенням судово-товарознавчої
експертизи.

Вирок суду може бути оскаржено та на нього може бути
внесено апеляційне подання до Житомирського апеляційного суду через
Корольовський райсуд
м. Житомира протягом 15 діб з моменту його проголошення.