Справа № 761/1372/15-к
Провадження № 1-в/761/46/2015
18 березня 2015 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кабулеті, Грузія, громадянина Грузії, грузина, який має середню освіту, на момент засудження не працював, перебуває у шлюбі, зареєстрований та фактично проживав за адресою АДРЕСА_1 , судимий
· 09.04.2009 Святошинським районним судом м. Києва за ч.1 ст.162, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до постанови Шосткінського районного суду звільнився умовно-достроково;
· 27.10.2014 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі закону про амністію -
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся засуджений ОСОБА_2 , який просив звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.ст. 2, 4 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Суддя, вивчивши клопотання, матеріали особової справи засудженого, дійшов висновку про таке.
У силу ст. 43 КПК України засудженим є особа, обвинувальний вирок щодо якої набрав законної сили.
Згідно з ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» його виконання покладається на суди. Крім того визначено, що однією з категорій осіб, до яких застосовуються положення даного закону, є засуджені, які відбувають покарання в установах виконання покарань.
Виходячи з наведених положень чинного законодавства, однією з необхідних умов застосування амністії до засуджених є відбування ними покарань у визначених законом установах.
Статтями 537, 539 КПК встановлені підсудність та перелік питань, що вирішуються судом під час виконання вироків, однак дані процесуальні норми не містять положень про порядок розгляду клопотань про застосування амністії.
Оскільки підсудність справ про застосування амністії кримінальним процесуальним законом не визначена, суд відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК має керуватися загальними засадами кримінального провадження, однією з яких є принцип диспозитивності, сутність якого розкрита у ст. 26 КПК.
Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК компетенція суду обмежена тими питаннями, які КПК відносить до повноважень суду.
Вказані правові норми у їх логічному зв`язку між собою приводять до висновку, що розгляд справ про застосування амністії до засуджених має здійснюватися тим судом, територіальна юрисдикція яких поширюється на установу виконання покарань, де засуджений відбуває покарання.
Вирішення зазначених питань судом, за територіальною юрисдикцією якого тимчасово перебуває засуджений, є порушенням вказаного принципу, внаслідок чого будь-яке рішення суду по суті є таким, що не відповідає загальним засадам кримінального провадження.
Згідно з ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчі ізолятори є установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою.
Відповідно до ч.2 ст.11, ч.3 ст.18 Кримінально-виконавчого кодексу України слідчі ізолятори віднесені до установ виконання покарань лише стосовно тих засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.
Вивченням матеріалів особової справи заявника встановлено, що вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 27.10.2014, яким ОСОБА_3 засуджений за ч.3 ст. 185, ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць, набрав законної сили 14.01.2015.
Виходячи із змісту відповіді Київського СІЗО від 11.03.2015 № 08-4547, особової справи засудженого, адміністрацією СІЗО рішення про залишення ОСОБА_2 у слідчому ізоляторі для роботи з господарського обслуговування не приймалося.
Наведене свідчить, що ініціатор клопотання утримується у Київському слідчому ізоляторі тимчасово, покарання у останньому не відбуває.
Дана обставина у сукупністю з викладеним вище приводить до висновку, що вирішення клопотання засудженого по суті не віднесено до територіальної підсудності Шевченківського районного суду м. Києва, внаслідок чого має бути повернуто його ініціатору для звернення до суду за місцем відбування призначеного покарання.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись Законом України «Про амністію у 2014 році», ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст.ст.11,18 Кримінально-виконавчого кодексу України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
у х в а л и в :
Клопотання ОСОБА_2 про звільнення від відбування покарання повернути засудженому, роз`яснивши його право звернення до суду за місцем відбування призначеного клопотання.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її прийняття через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1