Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/324/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.04.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі :

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Софіївка, Дніпропетровської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, який не працює, не одружений, утриманців не має, проживає: АДРЕСА_1 , судимий:

- 08.11.2011 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 120 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, -

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:

· за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

· за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

На підставі ст. 71 ч. 1 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 08.11.2011 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці.

Цим же вироком стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 4680 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у приміщення та за вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно та поєднаного з проникненням у сховище, за таких обставин:

06.12.2012 року приблизно 23.00 год. ОСОБА_8 проник до приміщення сараю, який розташований на території домоволодіння ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав 2 качки віком 6 місяців, вагою 2,5 кілограмів. З викраденим майном обвинувачений з місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 160 гривень.

Крім того, 26.12.2012 року приблизно 13.00 год. ОСОБА_8 , шляхом розбиття шиферу, проник до приміщення сараю, який розташований на території домоволодіння ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 , діючи повторно, таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_9 . А також, шляхом демонтажу, викрав частину огорожі, яка була прикріплена до металевої арматури та знаходилась на території домоволодіння. З викраденим майном обвинувачений з місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4680 гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії, 26.12.2012 року приблизно 19.00 год., ОСОБА_8 проник на територію домоволодіння ОСОБА_12 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно викрав саморобну металеву хвіртку. З викраденим майном обвинувачений з місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 148 гривень.

Крім того, 28.12.2012 року приблизно 12.30 год. ОСОБА_8 проник на подвір`я домоволодіння потерпілого ОСОБА_13 , яке розташоване по АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав 4 шарові опори до автомобіля ВАЗ 2104; 2 оцинковані відра, 4 кілограми цвяхів, 2 глушника до мотоцикла. Викрадені речі ОСОБА_8 склав у мішок і намагався залишити місце вчинення злочину, однак був помічений і затриманий громадянкою ОСОБА_14 , тому не довів злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі. Згідно акту спеціаліста від 13.02.2013 року, станом на 28.12.2012 року вартість шарової опори до автомобіля ВАЗ-2104 становить 73 грн., глушник до мотоцикла марки К-750 190 грн. Згідно довідки КП Новомиргородський міський ринок від 13.02.2013 року, станом на 18.12.2012 року вартість цинкового відра ємністю 12 літрів складає 22 грн., цинкового відра ємністю 10 літрів - 21 грн., 1 кілограма цвяхів довжиною 50 мм 14 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати. Мотивуючи апеляційну скаргу зазначив, що ОСОБА_9 не являється потерпілою у провадженні, так як майно було викрадене з домоволодіння ОСОБА_11 , а їх показання не підтверджують його вину; обшук було проведено з порушенням закону; показання ОСОБА_13 та ОСОБА_15 є неправдивими та суперечать один одному, а також останніми йому були спричиненні тілесні ушкодження. Вважає, що його вина у інкримінованих йому злочинах в судовому засіданні суду першої інстанції не доведена, а докази зібрані під час досудового розслідування є сфальсифікованими.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненому не визнав, посилаючись на відсутність доказів його вини. Пояснив, що ніяких крадіжок не вчиняв, всі потерпілі його оговорили з метою стягнення в судовому порядку коштів.
Колегія суддів вважає що не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинах, є способом уникнення відповідальності за скоєне, оскільки вина останнього повністю підтверджується зібраними доказами.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що 2012 року в ніч з 6 на 7 грудня ОСОБА_8 проникши на територію її домоволодіння з сараю викрав двох качок білої масті. Про вчинення злочину вона дізналась вранці 7 грудня під час годування качок та відразу з відповідною заявою звернулась до правоохоронних органів. Про те, що крадіжку скоїв ОСОБА_8 вона дізналась від ОСОБА_16 , який в той час проживав з ОСОБА_8 та їй особисто розповів про це.
З показань свідка ОСОБА_16 , наданими суду першої інстанції вбачається, що у грудні 2012 року він деякий час проживав разом з ОСОБА_8 у нього в будинку. Наприкінці грудня 2012 року у вечірній час, більш точної дати він не пам`ятає ОСОБА_8 повернувся додому з двома краденими качками білої масті, яких вони в подальшому намагались приготувати. Наступного дня, вранці ОСОБА_8 був затриманий працівниками міліції по факту викрадення качок з домоволодіння ОСОБА_10 .
Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що вона для доньки за власні кошти придбала жилий будинок. Оскільки донька тривалий час проживає в Італії, вона здійснювала догляд за домоволодінням та у сараї зберігала належні їй будівельні матеріали. 26.12.2012 року від сусідів дізналась про вчинення крадіжки. Приїхавши до домоволодіння виявила сліди проникнення до сараю та відсутність належних їй дощок, металевих листів, сітки рабиці з огорожі та металевих труб. Біля домоволодіння сусідів на прізвище ОСОБА_17 знаходились працівники міліції, які затримали ОСОБА_8 і останній їй особисто зізнався у вчиненні крадіжки її речей.

Свідок ОСОБА_18 суду першої інстанції пояснив, що точної дати він не пам`ятає, але з достовірністю може підтвердити, що сітку з огорожі ОСОБА_9 викрав ОСОБА_8 , оскільки він на власні очі бачив, як обвинувачений її знімав, а в подальшому разом з нею зник у невідомому напрямку.

Свідок ОСОБА_14 суду першої інстанції пояснила, що потерпілий ОСОБА_13 доводиться їй сином. 28.12.2012 року приблизно 12.30 год. вони приїхали з базару і вона особисто застала ОСОБА_8 в дворі, який набрав у мішок цвяхи, відра, запчастини від автомобіля та мотоцикла. Вона разом з сином затримала ОСОБА_8 та викликала працівників міліції. Крім того, вона на власні очі бачила, як ОСОБА_8 знімав сітку з огорожі домоволодіння ОСОБА_9 .

Допитана в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що 26.12.2012 року приблизно о 17.00 годині ОСОБА_8 зайшов до неї в двір і викрав металеву фіртку, яка стояла біля літньої кухні. Про те, що крадіжку здійснив саме ОСОБА_8 дізналась від сусіда ОСОБА_19 .
Допитаний в залі судового засідання районного суду свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що він особисто бачив, як приблизно о п`ятій годині вечора ОСОБА_8 виходив з двору сусідки ОСОБА_12 з викраденою хвірткою.
Потерпілий ОСОБА_13 суду першої інстанції пояснив, що 28.12.2012 року приблизно 13.00 год. він разом з матір`ю повернувся з ринку. Мати пішла на господарський двір і він почув її крик, підбігши до матері побачив, що ОСОБА_8 набрав металеві речі в мішок, які намагався викрасти. Після того, як його побачила мати, ОСОБА_8 намагався втекти, але він його наздогнав і затримав. В мішку серед викрадених речей були 4 шарові опори, 2 відра, цвяхи і глушники. Вказані речі зберігались на огородженій території його домоволодіння під навісом.

Крім даних пояснень потерпілих і свідків, вина ОСОБА_8 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 07.12.2012 року, відповідно до якого в приміщенні сараю потерпілої ОСОБА_10 було виявлено відсутність двох качок (т. 1, а.с. 73);

- довідкою Новомиргородського міського ринку, відповідно якої станом на 07.12.2012 року вартість однієї качки віком 6 місяців вагою 2,5 кг становить 80 гривень (т. 1 а.с. 82);

- протоколом огляду місця події від 26.12.2012 року, відповідно до якого під час огляду домоволодіння потерпілої ОСОБА_12 було виявлено відсутність металевої хвіртки (т. 1 а.с. 88-89);

- довідкою ФОП ОСОБА_20 , відповідно якої станом на 26.12.2012 року вартість 1 складометра дров складає 192 гривни, вартість 1 кубометра дошки товщиною 25 мм складає 2000 гривень, вартість 1 дерев`яного бруска розмірами 50 х 100 мм довжиною 3 метра складає 36 гривень (т. 1 а.с. 173);

- довідкою КП «Новомиргородський міський ринок» від 13.02.2013 року, відповідно до якої станом на 28.12.2012 року вартість цинкового відра місткістю на 10 літрів складає 21 гривню; вартість цинкового відра місткістю 12 літрів складає 22 гривні, вартість 1 кілограма цвяхів довжиною 50 мм складає 14 грн. (т. 1 а.с. 174);

- актом спеціаліста торгово-промислової палати від 13.02.2013 року, відповідно якому вартість майна складає: 1 метр сітки-рабиці, висотою 1,5 метра 13 гривень; лист оцинкованого металу, розмірами 1,5 х 2,5 метри 206 гривень; 1 метр труби металевої діаметром 100 мм 110 гривень; 1 метр арматури металевої діаметром 15 мм 12 гривень; 1 метр труби металевої діаметром 25 мм 20 гривень; шарової опори до автомобіля ВАЗ 2104 73 гривни; глушник до мотоцикла К-750 190 гривень (т. 1 а.с. 175).

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочину, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у приміщення та закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно та поєднаного з проникненням у сховище.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких, з чотирьох епізодів злочинів один з є незакінчений, особу винуватого, який раніше судимий і злочини вчинив маючи не зняту та не погашену судимість, за місцем проживання характеризується негативно, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а тому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на викладене, обране обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України за своїм видом і розміром відповідає меті покарання і засадам його призначення, є не тільки обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, але й ще є справедливим.

Твердження апелянта про те, що потерпілими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були спричиненні йому тілесні ушкодження, на кваліфікацію кримінального правопорушення не впливає та не перешкоджає звернутися з заявою про вчинення кримінального правопорушення до органу досудового розслідування. Вказана обставина не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого та на наявність складу злочину. Крім того вказані доводи колегія суддів визнає надуманими, оскільки даний факт при досудовому розслідуванні та судовому розгляді не досліджувався та обвинуваченим на досудовому розслідуванні про це не заявлялося.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_9 не являється потерпілою у провадженні, так як майно було викрадене з домоволодіння ОСОБА_11 є безпідставними. Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_11 , яка є власником домоволодіння перебуває в Італії на заробітках, за домоволодіння доглядає її мати ОСОБА_9 . Остання у господарському приміщенні домоволодіння (сараї) доньки зберігала будівельні матеріали. Тобто ОСОБА_9 є власником речей, які були предметом посягання вказаного правопорушення. За вказаних підстав, відповідно до вимог ст. 55 КПК України, орган досудового розслідування обґрунтовано визнав власника майна - ОСОБА_9 потерпілою по справі.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 , стосовного того, що він не скоював крадіжку майна у потерпілої ОСОБА_11 , оскільки не міг в зв`язку з великою кількістю та об`ємом даного майна, самостійно його перенести, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не відповідають дійсним, встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам справи. При цьому, звертає увагу, що період часу, вага та кількість цього майна дозволяла скоїти крадіжку вказаного майна самостійно, без участі інших осіб, власними силами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що пояснення потерпілих та свідків суперечать один одному та не підтверджують його вину є необґрунтованими, так як колегія суддів визнає такі покази достовірними, що є логічними та узгоджуються між собою та фактичними обставинами справи і іншими доказами по справі у їх сукупності Крім того, свідки та потерпілі попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань під час судового розгляду.

Аргументи обвинуваченого про те, що обшук було проведено з порушенням закону - жодними належними доводами не підтверджені, а з апеляційної скарги не можливо встановити про який саме обшук зазначає обвинувачений і у чому саме виявилося порушення закону.

Доводи скаржника про те, що його вина у інкримінованих йому злочинах в судовому засіданні суду першої інстанції не доведена, а докази зібрані під час досудового розслідування є сфальсифікованими є безпідставними, так як спростовуються належними і допустимими доказами у справі, а саме: показаннями свідка ОСОБА_16 , який безпосередньо вказав на обвинуваченого як особу, яка скоїла викрадення 2 качок білої масті у потерпілої ОСОБА_10 ; показаннями свідка ОСОБА_14 , яка була очевидцем викрадення обвинуваченим сітки з огорожі домоволодіння потерпілої ОСОБА_9 та безпосередньо застала обвинуваченого під час викрадення металевих предметів, що належать її сину; показаннями свідка ОСОБА_19 , який бачив, як обвинувачений з викраденим майном виходив з двору потерпілої ОСОБА_12 тощо.

Колегія суддів, не входить в оцінку доказів по епізоду крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_21 , про що вказує обвинувачений в своїй апеляції, оскільки прокурор в судовому засіданні відмовився від обвинувачення по вказаному епізоду, з чим погодилася остання (т. 3 а.с. 157), не зважаючи на те, що судом їй було належно роз`яснено право підтримувати обвинувачення у попередньому обсязі. Вказаний епізод не інкриміновано в обвинуваченні ОСОБА_8 органом досудового розслідування, а тому , відповідно до ст. 337 ч.1, ст. 404 ч.4 КПК України, суд першої та апеляційної інстанції не може вийти за межі пред`явленого обвинувачення.

Колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами обвинуваченого ОСОБА_8 , щодо необґрунтованості повного стягнення на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальної та частково моральної шкоди, зазначеної в позовній заяві ( т. 2 а.с. 208).

Так, при визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції в повній мірі врахував, що розмір понесених потерпілою збитків підтверджується матеріалами справи, а також дотримався вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Зокрема, суд належним чином врахував те, що моральна шкода, спричинена протиправними діями обвинуваченого та визначив розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості та з урахуванням обсягу душевних страждань, які зазнала потерпіла, яка є особою похилого віку.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2015 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4