УХВАЛА

іменем України

18 вересня 2007 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати в
кримінальних справах Апеляційного суду Рівненські)!' облаем , складі

головуючого судді
Коробова O.K.,

суддів Шпинти М.Д., Баглика С.П., з участю
прокурора Купчика B.C., потерпілого ОСОБА_1,
засудженого ОСОБА_2, розглянула у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу з апеляцією засудженого
ОСОБА_2 на вирок Рівненського міського суду від 25 червня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_2,
який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року
в смт. Клевань Сарненського
району Рівненської області,
житель села Великий Олексин
Рівненського району Рівненської
області, відповідно до ст. 89 КК
України судимості не має, громадянин України, засуджений

·
за ч. 1 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк у
шість років;

·
за ч.2 ст. 289 КК України до позбавлення волі на строк у
п'ять років.

Остаточне покарання за сукупністю
злочинів на підставі ст. 70 КК України призначене шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк у шість
років.

Вироком ОСОБА_2
визнаний винним в у вчиненні 4 жовтня 2003 року о 17 годині 45 хвилин на лузі
неподалік вулиці Вишневої в місті Рівному розбійного нападу на ОСОБА_1 Розбійний напад він вчинив в групі із своїм
сином, який засуджений за цей злочин, у стані алкогольної о сп'яніння.
Під час розбійного нападу наносив кулаками і палицею удари по голові
потерпілого. заподіявши йому середньої тяжкості тілесне ушкодження. При
розбійному нападі заволодів грошима в сумі 40 гривень.

Близько 18 години 4 жовтня 2003 року ОСОБА_2 повторно за попередньою змовою
з сином ОСОБА_3, засудженим за цей злочин, біля будинку АДРЕСА_1
незаконно заволодів автомобілем "Фольксваген-Пасат", який належав
ОСОБА_1

В апеляції з
доповненням до неї (а.с. 409, 412) засуджений просить вирок змінити з пом'якшенням покарання із заміною виду покарання
на більш м'який. Таке прохання він
обґрунтовує незадовільним станом здоров'я: наявністю хвороб серця і
гіпертонічної хвороби.

Заслухавши
суддю-доповідача, прохання засудженого про пом'якшення покарання, прохання
потерпілого про залишення вироку без зміни, думку прокурора про залишення
вироку без зміни. перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляція підлягає задоволенню.

Факт
вчинення злочинів, свою винність у їх
вчиненні, кваліфікацію вчиненого засуджений не оспорює.

Справа № 11 а-
459//2007р. Вирок
постановлений одноособово суддею Долею
В.А.

Категорія :ч.1 ст. 187, ч.2 ст.
289 КК України Доповідач Коробов O.K.

2

Суд зазначив, у
вироку, що при призначенні покарання враховує позитивну характеристику особи
підсудного, те, що він є інвалідом 3-ї групи. Обтяжуючою покарання обставиною
суд визнав вчинення злочинів у стані алкогольного сп'яніння.

При цьому за ч.2
ст. 289 КК України суд призначив мінімальне за санкцією покарання, а за ч.1 ст.
187 КК України покарання ближче до верхньої межі санкції. Мотивування такої
непослідовності у вироку нема.

Суд першої
інстанції не врахував, що в даний час, згідно з медичними документами дійсно
має хвороби серці, гіпертонічну хворобу 2
ступеня, посттравматичний стан після аварії з тяжкими тілесними ушкодженнями.
За таких обставин навіть з врахуванням однієї обтяжуючої обставини (вчинення злочину в нетверезому стані) призначення
покарання за ч.1 ст. 187 КК України ближче до верхньої межі санкції
не є справедливим. Тому у покарання за ч.1
ст. 1987 КК України колегія суддів вважає за необхідне на підставі ст. 372 КПК
України змінити.

Що стосується
покарання за ч.2 ст. 289 КК України, то воно призначене мінімальним за санкцією
і тому не може бути визнане явно несправедливим.

Прохання
засуджено про зміну вироку з призначенням більш м'якого виду покарання не може бути задоволене. Більш м'які види покарання не
передбачені санкціями статей КК України, за якими він засуджений.
Підстав для застосування ст. 69 КК України колегія суддів не вбачає. Обставин,
які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину по справі не
встановлено. Дані про особу засудженого теж не свідчать про здатність робити
висновки з допущених правопорушень. Наявність інвалідності
не перешкоджала йому вчиняти тяжкі злочини, за які він засуджений за останнім
вироком. колегія суддів, враховуючи зазначене не знаходить підстав для
застосування ст. 75 КК України і звільнення від покарання із випробуванням.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляцію ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок
Рівненського міського суду від 25 червня 2007 року щодо засудженого ОСОБА_2
змінити в частині призначення покарання.

Встановити, що вироком Рівненського міського суду від 25 червня 2007 року
ОСОБА_2 засуджений за ч. 1 ст. 187 КК України до позбавлення
волі на строк у чотири роки; за ч.2 ст. 289 КК України - до позбавлення волі на
строк у п'ять років.

Остаточне
покарання за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 КК України, призначиш
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі
на строк у п'ять років.

В решті
вирок залишити без зміни.