УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2007 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі :

головуючого - Гошовського Г. М., суддів - Симаченко Л. І, Лізанця П. М., з участю прокурора - Фрицюк В. В., засудженої - ОСОБА_1.,

розглянув у
відкритому судовому засіданні матеріали за апеляцією прокурора Виноградівського району на вирок Виноградівського
районного суду Закарпатської області від 3 листопада 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженка АДРЕСА_1
Закарпатської області, несудима,

засуджена за ч. 1 ст. 366 КК України до штрафу в розмірі
510 гривень;

за ч. З ст. 191 КК України на три роки позбавлення волі з позбавленням
права обіймати посади, пов'язані з
матеріальною відповідальністю та розподіленням фінансових коштів строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. звільнена від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
на один рік.

Запобіжний захід залишено попередній - підписку про
невиїзд.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1. матеріальну шкоду на
користь : ОСОБА_2. -497 гривень, ОСОБА_3. - 478
гривень.

За вироком суду ОСОБА_1. визнано винуватою в тому, що
вона, будучи ІНФОРМАЦІЯ_1 в
АДРЕСА_1 Закарпатської області шляхом
зловживання своїм службовим становищем,
отримавши 19 квітня 2006 року кошти для виплати заробітної плати голові, заступнику, секретарю та технічному працівнику
комісії в сумі 1 469 гривень 69 коп., не

Справа № 8132006р.

Категорія: 11

головуючий у першій інстанції: Ключкович В.Ю. Доповідач: .Симаченко Я.І.

2

виплатила нараховану потерпілим ОСОБА_2. та
ОСОБА_3. заробітну плату в сумі відповідно 497 гривень 44 коп. і 478
гривень 54 коп., привласнивши дані бюджетні кошти.

З тією ж метою -
заволодіння бюджетними коштами - вона в квітні 2006 року склала фіктивний
договір зі своєю матір'ю ОСОБА_3. про надання нею послуг ІНФОРМАЦІЯ_3,
достовірно знаючи, що такі послуги надаватись не будуть та внесла в табель
обліку робочого часу членів виборчої комісії фіктивні дані щодо роботи
останньої протягом березня 2006 року, в результаті чого привласнила нараховану
їй заробітну плату в розмірі 297 гривень 50 коп..

З метою
приховання розкрадання майна ОСОБА_1. внесла у платіжну відомість НОМЕР_1 про
виплату заробітної плати працівникам комісії завідомо неправдиві відомості щодо
отримання ОСОБА_3. та ОСОБА_2. грошей в сумі відповідно 431 гривні 61 коп. та
481 гривні 41 коп., поставивши свій підпис від їх імені у графі про одержання
цих сум.

В апеляції прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи і кваліфікації
вчиненого, просить вирок суду скасувати із - за неправильного
призначення засудженій остаточного покарання за сукупністю злочинів, а справу
направити на новий судовий розгляд до того ж суду.

Засудженою
ОСОБА_1. вирок не оскаржено.

Заслухавши
доповідь судді, промову прокурора, який подану апеляцію підтримала частково та
просила вирок суду змінити, призначивши засудженій остаточне покарання за
сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України, пояснення ОСОБА_1., яка
просила вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд
скасовує вирок і повертає справу на новий судовий розгляд в суд першої
інстанції, якщо при розгляді справи в суді першої інстанції були допущені такі
істотні порушення кримінально - процесуального закону, які виключили можливість
постановлення вироку чи постанови, зокрема, порушення, зазначені в пунктах 2,
3, 4, б - 10, 13 частини другої статті 370 КПК України.

Таких порушень по справі не встановлено і в апеляційному поданні не
наведено, а тому в цій частині доводи апелянта є необгрунтованими.

Що стосується
зазначеної в апеляції помилки, допущеної судом при призначенні покарання, то
така може бути усунена шляхом зміни вироку, оскільки не погіршує становище
засудженої.

Призначаючи
покарання ( основне і додаткове ) за кожний злочин окремо, суд при їх
сукупності повинен був визначити остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України
з урахуванням вимог ч. З ст. 72 КК України.

Крім того, правильно встановивши фактичні обставини
справи, суд неправильно кваліфікував дії ОСОБА_1. за ч. З ст. 191 КК України за
кваліфікуючою ознакою -повторність. З
матеріалів справи вбачається, що дії засудженої носили тотожний характер,

з

були об'єднані єдиним злочинним
наміром та були вчинені в один і той же період часу. За таких обставин правильно дії засудженої слід
кваліфікувати за ч. 2 ст. 191 КК України.

Отже, враховуючи перекваліфікацію дій ОСОБА_1. на більш
м'який закон та те, що покарання у
виді штрафу не підлягає складанню з іншими видами покарань, колегія суддів вважає за можливе при призначенні остаточного
покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України застосувати
принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд
Закарпатської області

УХВАЛИВ:

Апеляцію прокурора задовольнити частково.

Вирок Виноградівського районного суду від 3 листопада
2006 року щодо ОСОБА_1 змінити.
Перекваліфікувати її дії з ч. З на ч. 2 ст. 191 КК України. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити їй
остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у
виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з матеріальною
відповідальністю та розподіленням фінансових
коштів строком на один рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. звільнити
від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

В решті вирок залишити без зміни.