Справа № 464/2244/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/397/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2015 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

вироком Жовківського районного суду Львівської області від 2 червня 2011 року ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст. 153, ч.2 ст. 156, ч.2 ст. 300, ч.2 ст. 301, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією товарів, що пропагують культ насильства та жорстокості. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 3.04.2012 року вирок змінено та ОСОБА_7 вважається засудженим за ч.3 ст. 153 КК України до десяти років позбавлення волі та в решті вирок суду залишено без змін.
Начальник ЛВК №48 спільно з головою спостережної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради звернулися до суду з поданням, в якому просять звільнити засудженого умовно-достроково як такому, що довів своє виправлення.
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2015 року в задоволенні подання Львівської виправної колонії № 48 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання задоволити відповідно до ст. 81 КК України та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Зазначає, що при розгляді подання суд не врахував, що у нього немає стягнень, за сумлінну поведінку, ставлення до праці, навчання адміністрацією установи до нього було застосовано 4 заохочення, а також не враховано його похилий вік 62 роки, а також те, що він працює в промисловій зоні установи, а також позитивну характеристику.
Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні вищевказаного подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , суд перщої інстанції правильно зазначив, що засуджений відбув ? строку покарання, за час відбування покарання в установі допустив одне порушення вимог режиму утримання, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності, 17.05.2012 року комісією ЛВК № 48 відмовлено в зміні умов утримання, як такому, що не стає на шлях виправлення, 17.01.2013 року комісією установи відмовлено в заміні невідбутої частини покарання, а 21.11.2013 року відмовлено в застосуванні пільг за ст. 81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення.
Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про однобічність судового розгляду, то колегія суддів до уваги не бере, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, а також журналу судового засідання від 24.03.2015 року дані про особу засудженого, застосування до останнього заохочень, його поведінка за весь час відбування покарання, характеристика досліджувались в ході судового розгляду й при прийнятті остаточного рішення були правильно враховані судом в сукупності з іншими обставинами справи.
Колегія суддів погоджується з висновком суду перщої інстанції про те, що умовно-дострокове звільнення останнього є передчасним, а поведінка засудженого потребує подальшого виправлення.
Тому доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення, визнаються колегією суддів як необґрунтовані.
З врахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен грунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, висновок адміністрації установи і спостережної комісії про те, що ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення не відповідає даним матеріалів подання, які в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду перщої інстанції є законною, апеляційна скарга засудженого - необгрунтованою.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2015 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4