Справа № 463/4671/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/417/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 296 ч.1 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0002547за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 05.03.2015 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Куликів, Жовківського району, Львівської обл., зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , безпартійного, громадянина України, раніше не судимого, із вищою освітою, тимчасово не працюючого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,
за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

встановила:
Обвинувачений ОСОБА_6 подав у апеляційну скаргу на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 05.03.2015 року, яким ОСОБА_6 визнано винним за ч.1 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи ;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Обрано ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього наступних обов`язків: не відлучатися за межі Львівської області без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурора або суд про зміну місця свого проживання.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 162, 90 грн. матеріальної шкоди та 3000, 00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього - 3162, 90 грн. (три тисячі сто шістдесят дві гривні 90 коп.).

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 1000, 00 грн. (одну тисячу гривень) на відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 1000, 00 грн. (одну тисячу гривень) на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання з речовим доказом.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 виправдати за ч.1 ст. 296 КК України.

Апелянт вважає вирок суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Покликається, що судом першої інстанції взято до уваги покази свідків обвинувачення та не взято до уваги покази свідків сторони захисту: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які вказували на те, що ініціатором конфлікту була потерпіла ОСОБА_9 , та інші потерпілі, які згодом долучились до бійки і наносили ОСОБА_6 удари, в результаті яких ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. Суд першої інстанції виходив з того, що ініціатором бійки був він, Зарева, бо нібито першим наніс удари потерпілій, однак такі висновки недоведені належними та допустимими доказами, жоден допитаний свідок обвинувачення не вказав про те, що бачив як розпочався конфлікт.

Наголошує на тому, що ОСОБА_6 отримав тілесні пошкодження від потерпілих, що підтверджується показами свідків, нікому тілесних ушкоджень в приміщенні магазину не наносив, лише вимагав пояснень у потерпілих з приводу того, що відбулось на вулиці та де його речі, які зникли під час інциденту на вулиці.

Зазначає, що судом не доведено вчинення злочину ОСОБА_6 за ч.1 ст.296 КК України, докази на які посилається суд не мають жодного доказового значення.

Апелянт звертає увагу, що судом першої інстанції не взято до уваги тієї обставини, що в проваджені СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області перебуває кримінальне провадження, внесене 02.08.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №. 0002549 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.296 КК України, яке зареєстроване за заявою ОСОБА_6 01.08.2014 року з приводу нанесення йому невідомими особами тілесних ушкоджень. Прізвища осіб, які нанесли йому тілесні ушкодження на момент звернення ОСОБА_6 не були йому відомі. По даній справі проводилась судова медична експертиза, згідно якої у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.08.2014 року близько 13-00 год. ОСОБА_6 перебуваючи біля будинку №1 по вул. Зеленій у м. Львові, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства з хуліганських спонукань, ігноруючи встановлені у суспільстві елементарні норми поведінки та моралі, на зауваження з приводу вуличної торгівлі безпричинно наніс удар у плече ОСОБА_9 . Побачивши це, чоловік потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_8 підбіг та зробив зауваження обвинуваченому ОСОБА_6 з приводу його дій, тоді останній наніс удар кулаком у обличчя ОСОБА_8 , від якого останній впав на проїжджу частину вулиці. Після цього обвинувачений ОСОБА_6 продовжуючи свої умисні хуліганські дії замахнувся кулаком та вдарив у вухо ОСОБА_10 , повторно наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_8 та наніс сильний удар кулаком в обличчя потерпілої ОСОБА_9 та зламав кістки носа. Після отриманих тілесних ушкоджень потерпілі зайшли у підсобне приміщення продуктового магазину, що розташоване за адресою АДРЕСА_3 . В подальшому обвинувачений ОСОБА_6 продовжуючи свої умисні хуліганські дії із особливою зухвалістю взяв предмет схожий на металеву викрутку загальною довжиною 26 см. із власного автомобіля марки «ВАЗ 21099», червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , забіг у приміщення продуктового магазину висловлюючись нецензурною лексикою із усними погрозами про застосування предмету схожого на викрутку, яку мав із собою, пошкодив вхідні двері та дзеркало, своїми діями перестрашив покупців вказаного магазину, які покинули приміщення магазину. Однак громадянин ОСОБА_6 не довів свої протиправні хуліганські дії до кінця щодо заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим, оскільки останні знаходилися у підсобному приміщенні магазину, вхід у яке закрили із внутрішньої сторони. Після цього ОСОБА_6 вийшов із продуктового магазину. Своїми діями обвинувачений тимчасово припинив роботу магазину ТзОВ «Гербера» за адресою вул. Зелена, 1, в м. Львові.

Згідно висновку судово-медичного експерта №1345 від 02.08.2014 року у ОСОБА_8 виявлено садна, синці і крововилив на обличчі та садна в ділянці правого ліктьового суглобу. Пошкодження утворилися від дії тупих предметів за 1-2 доби до огляду, могли виникнути і 01 серпня 2014 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Висновком судово-медичного експерта №1346 від 02.08.2014 року у ОСОБА_9 виявлено, синці та садно на обличчі, синець на лівому плечі. При звертанні за медичною допомогою діагностований перелом кісток носа, який був підтверджений рентгенологічними даними. Вказані пошкодження утворились від дії тупих предметів за 1-2 доби до обстеження, могли утворитись і 01.08.2014р. та відносяться: перелом кісток носа до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, садно і синці відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта №1347 від 02.08.2014 року у ОСОБА_10 виявлено: 2 синці на чолі зліва та на шиї зліва. Пошкодження утворилися від дії тупих предметів за 1-2 доби до огляду, могли утворитись і 01.08.2014 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Згідно з направленим на адресу суду обвинувальним актом, затвердженим прокурором прокуратури Личаківського району м. Львова від 29.08.2014 року, ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.3 ст.296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинені відносно громадян, які припиняли хуліганські дії.

В процесі судового розгляду в суді першої інстанції прокурор на підставі ст.ст.338, 341 КПК України змінив обвинувачення та надав новий обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.1 ст.296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 про задоволення його апеляційної скарги та скасування вироку суду першої інстанції, міркування прокурора про відмову в задоволені апеляції обвинуваченого та залишенні вироку без змін, думку потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які кожен окремо, просили відмовити в задоволені апеляції обвинуваченого та залишити вирок - без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини по ч.1 ст. 296 КК України, та призначено покарання в межах санкцій статті обвинувачення.

Дане покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

Покликання апелянта на те, що судом першої інстанції не було враховані покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема суд першої інстанції дав оцінку показам даних свідків та прийшов до висновку, які виклав у вироці : «З приводу показів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо побиття саме потерпілими обвинуваченого ОСОБА_6 , то такі покази судом критично оцінюються і не беруться до уваги, оскільки як свідок ОСОБА_11 так і свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні зазначили, що початку конфлікту між потерпілими та обвинуваченим не бачили, тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_9 були відсутні. Показання свідка ОСОБА_11 з приводу того, що ОСОБА_6 після конфлікту за потерпілими в магазин не біг, спростовуються показами самого обвинуваченого, який зазначив, що після конфлікту був в магазині та показами свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які також підтвердили про перебування та вчинення протиправних дій обвинуваченим в магазині. Крім цього, судом не беруться до уваги і покази свідка ОСОБА_17 , яка в судовому засіданні зазначила, що про події знає зі слів обвинуваченого ОСОБА_6 »

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме вчинення кримінального правопорушення невеликої тяжкості, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який є особою молодого віку, раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та прийшов до висновку про необхідність призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.296 КК України у виді обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Що стосується кримінального провадження, порушеного СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області внесене 02.08.2014 року до ЄРДР за №. 0002549 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.296 КК України, яке зареєстроване за заявою ОСОБА_6 01.08.2014 року з приводу нанесення йому невідомими особами тілесних ушкоджень, то відповідно до повідомлення заступника прокурора Личаківського району м. Львова ОСОБА_18 , від 07.07.2015 року за №14-07/1603вих-15, слідчим СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області, за результатами досудового розслідування, 13.10.2014 року винесено постанову про закриття кримінального провадження. Перевіркою прокуратури району встановлено, що дане рішення є законним та обґрунтованим. Крім того рішення про закриття кримінального провадження не було оскаржене іншими сторонами у встановлені кримінальним процесуальним законодавством строки, а тому набуло законної сили.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 05.03.2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції,

Головуючий: Судді:
.