11-кп/775/60/2015(м)
264/7948/14-к

Категорія ст.ст. 185 ч. 2 КК України Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 березня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу прокурора прокуратури Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_8 на вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 листопада 2014 року,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 листопада 2014 року обвинувачений

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполя Донецької області, громадянин України, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

засуджений за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року обмеження волі, за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі, за ч. 1 ст. 277 КК України до 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі з утриманням його в кримінально виконавчому закладі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням його до праці.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 6 лютого 2014 року, приблизно о 16:00 годині, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщені кухні будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 , скориставшись необачністю останньої, шляхом вільного доступу з кухонного столу викрав мобільний телефон марки «Samsung С3010» вартістю 193,50 грн., в якому знаходилась картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 10,00 грн., на рахунку якого були грошові кошти в розмірі 6,00 грн., а всього на загальну суму 209,50 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на вказану суму, після чого з викраденим з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

13 травня 2014 року, приблизно о 14:00 годині, знаходячись на станції Сартана Донецької залізниці, розташованій в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , відносно якого матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, з метою викрадення чужого майна, спільно прибули до колії №58 вказаної станції, де з корисливих спонукань, повторно, шляхом вільного доступу, за допомогою металевого лому, таємно намагались викрасти з вищезазначеної колії в стиковій зоні матеріали верхньої будови колії в кількості 8 штук підкладок ДО-50 вартістю 116,25 грн. та 32 штуки костилів вартістю 53,54грн., а всього на загальну суму 169,79 грн., які належать Волновахській дистанції колії ДП «Донецька залізниця», що на певний проміжок часу, з технічної точки зору, порушило нормальну роботу транспорту у виді необхідності проводити по ній позапланові ремонтні роботи на рейковій колії, з пов`язаними із ними додатковими фінансовими витратами, могло спричинити аварію поїзду та створити небезпеку для життя людей та настання інших тяжких наслідків у вигляді спричинення крупного матеріального збитку внаслідок виникнення реальної загрози сходу рухомого складу з рейок колії із-за їх можливих відхилень від вертикальності аж до перекидання та недопустимого зсуву в бік розширення або звуження залізничної колії і вдавлення в дерев`яні шпали під вагою транспортного засобу та динамічних сил, які формуються при взаємодії рейок та коліс, і як наслідок, травмування, у тому числі смертельного членів локомотивної бригади, а також провідників та пасажирів у випадку їх наявності. Однак не виконавши всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчили з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були затримані з викраденим працівниками міліції.

В своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доказів провини обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме вказує на порушення вимог ст. ст.349 ч.3; 374 ч.4 п.2 УПК України просить вирок змінити, а ухвалу суду в цьому кримінальному провадженні про виправлення описки у резолютивної частини вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання апеляційної скарги, самого обвинуваченого, який такаж підтримав доводи апеляцій, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

Визначає ОСОБА_7 винним, суд першої інстанції у мотивувальний частини вироку послався на те що обвинувачений признав свою провину, та суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому обвинувачений погодився з обставинами яки викладені в обвинувальному акту. Суд першої інстанції довів вимоги ст. 349 КПК України, та допитував обвинуваченого згідно з ст. 351 УПК України.

Таким чином, судова колегія не вбачає будь якого порушення вимог процесуального закону, а доводи скарги в цієї частини не є обґрунтованими.

Разом з тим, суд першої інстанції ухвалюючи вирок порушив вимоги ст. 374 ч. 4 КПК України, а постановляє ухвалу про виправлення описок та очевидних арифметичних помилок суд порушив вимоги ст.. 379 КПК України

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 був обрано запобіжний захід тримання під вартою. Згідно з вироком за злочин за яки він визнано винним покарання було призначено у вигляді обмеження волі,тобто не пов`язано з позбавленням волі, і відповідно до вимог ст.. 61 КК України покарання у вигляді обмеження волі не передбачає ізоляції засудженого від суспільства, але ОСОБА_7 до теперішнього часу тримається під вартою.

Крім того, судова колегія вважає що суд першої інстанції у своєї ухвалі від 27. 11. 2014 року не виправляв описку чи очевидну арифметичну помилку, а змінив зміст судового рішення, а саме початок строку відбування покарання, та рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Встановленні порушення є суттєвими тому резолютивна частина вироку підлягає зміненню на підставі ст. 408 КПК України.

На підставі статті 405, 407 КПК України колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора прокуратури Іллічівського району м. Маріуполя задовольнити .

Ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 27.11.2014 року про виправлення описки у вироку у відношенні ОСОБА_7 скасувати.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 24 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати. Звільнити ОСОБА_7 з під варти негайно в залі судового засідання.

Строк покарання ОСОБА_7 у вигляді обмеження волі відраховувати з дня прибуття до місця відбуття покарання.

Зарахувати в строк відбуття покарання період утримання під вартою з 6 жовтня 2014 року по 3 березня 2015 року за правилами передбаченими ст.. 72 КК України, де один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі.

В решті вирок залишити без змін.

Повний текст ухвали буде оголошено 5 березня 2015року

Ухвала апеляційного суду Донецької області може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду по розгляду цивільних та кримінальних справах протягом 3-х місяців, а обвинуваченому у той же час з моменту отримання копії ухвали.

Судді: