Справа № 209/5534/14-к
Провадження № 1-кп/209/404/14
В И Р О К
Іменем України
09 грудня 2014 року м. Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта вища, не працюючого, не одруженого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 164 КК України, -

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи згідно виконавчого листа № 2/209/1553/13 від 12 вересня 2013 року зобовязанним сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини доходів, щомісячно, починаючи з 17 вересня 2013 року до закінчення сином навчання, тобто до 01 лютого 2018 року, але до досягнення ним 23-річного віку; будучи фізично здоровим і маючи можливість виконувати рішення суду, ніде не працює, аліменти не виплачує, участі у вихованні дитини не приймає, злісно ухиляється від сплати аліментів, в центрі занятості як безробітний не стоїть. ОСОБА_4 неодноразово викликався до ВДВС Дніпровського району Дніпродзержинського МУЮ і був попереджений державним виконавцем про кримінальну відповідальність за невиплату аліментів, але заборгованість по аліментам до теперішнього часу ним не погашена. Таким чином, ОСОБА_4 злісно ухиляється від сплати аліментів на протязі 13 місяців, тобто в період з вересня 2013 року по 12 вересня 2014 року, протягом яких був зобов`язаний виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходів, допустивши заборгованість з виплати аліментів на загальну суму 9818,05 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у злісному ухиленні від сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 . Суму заборгованості по аліментам у розмірі 9818,05 грн. визнає та зобов`язується виплатити. У скоєному розкаявся. Просив суд розглядати справу із застосуванням ст. 349 КПК України, оскільки фактичні обставини справи, пред`явлене йому обвинувачення йому зрозуміле, і він їх не оспорює. Також розуміє, що позбавляється права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку, і це його добровільна та істина позиція.

Відповідно до ст. 349 КПК України суд, з урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, що не заперечували проти розгляду справи відповідно до ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне дослідження тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, чи є його позиція добровільною і істинною. Судом обвинуваченому роз`яснено, що в цьому випадку він позбавляється права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, про що в справі є розписка обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані у справі докази суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії органами досудового слідства правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Обставиною, пом`якшуючою покарання обвинуваченого, суд вважає щиросерде каяття і повне визнання підсудним своєї вини.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд, враховуючи характер вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого раніше не судимого, визнав вину, враховуючи пом`якшуючі покарання обставини, з урахування принципу індивідуалізації покарання, вважає, що подальше виправлення і перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, з призначенням йому покарання з випробуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 371 КПК України, суд
з а с у д и :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік, поклавши на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- п. 2 - не виїжджати за межі України на постійне мешкання без дозволу органу кримінально-виконавчій інспекції;

- п. 3 - повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Суддя ОСОБА_1