Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/697/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.164 КК УкраїниСуддя-доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 січня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

визнано винним та засуджено за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст.164 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком міськрайонного суду ОСОБА_7 визнано винним в тому, що він, будучи особою раніше судимою за кримінальне правопорушення передбачене ст. 164 КК, судимість за яке не знята і не погашена у встановленому законом порядку, в період часу з 01.04.2012 року по 01.11.2014 року, злісно ухилявся від сплати коштів на утримання дитини (аліментів) на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за виконавчим листом №2-3495/04 від 16.07.2004 року, виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 12175 грн.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст. 164 КК, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

Йому призначено покарання у виді двох років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК.

В апеляційній скарзі потерпіла, не заперечуючи обставин справи, винуватість обвинуваченого і кваліфікацію його дій, не погодилась із звільненням ОСОБА_7 від призначеного йому покарання. Посилаючись на те, що обвинувачений має непогашену судимість за скоєння тотожного злочину, відсутність у обвинуваченого постійних місць проживання і роботи, його негативну характеристику, велику заборгованість зі сплати аліментів, яка обвинуваченим не гаситься, ОСОБА_8 просила суд скасувати звільнення обвинуваченого від призначеного йому покарання на підставі ст.75 КК.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши позицію прокурора, яка заперечила проти доводів апеляції; обвинуваченого, який просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок суду без змін.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину за наведених у вироку обставин ніким не оспорюється.

Судова колегія не може погодитись з тим, що наведені в апеляційній скарзі обставини спростовують висновки суду першої інстанції щодо можливості виправлення ОСОБА_7 без його ізоляції від суспільства в місцях обмеження волі.

Наявність непогашеної судимості прийнято судом до уваги як обставина, що вплинула на кваліфікацію діяння обвинуваченого за частиною другою статті 164 КК; відсутність у обвинуваченого постійних місць проживання і роботи не є обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_7 ; заява потерпілої про те, що обвинувачений негативно характеризується за місцем проживання спростовується змістом його позитивної характеристики, що міститься в матеріалах провадження.

Як убачається з вироку суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, а не іншого більш м`якого покарання, тим самим, врахував велику заборгованість зі сплати аліментів. Проте приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а також визнання обвинуваченим своєї вини і його активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику ОСОБА_7 за місцем його проживання, суд обґрунтовано звільнив обвинуваченого від призначеного ним найсуворішого покарання передбаченого санкцією ч.2 ст.164 КК.

Згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

В зв`язку з чим, судова колегія відмічає, що звільнення судом ОСОБА_7 від призначеного йому покарання за умови, що той не вчинить нового злочину, в тому числі і за ст.164 КК, буде спонукати обвинуваченого до зміни свого ставлення до обов`язку зі сплати аліментів, оскільки у випадку подальшого ухилення від даного обов`язку, звільнення від призначеного покарання за даними вироком може бути скасоване, або ж бо обвинувачений буде знову засуджений за ст.164 КК з обов`язковим направленням до місць обмеження волі.

З урахуванням сукупності перелічених обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про призначення ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з іспитовим строком в 1 рік за встановлених судом обставин є мотивованим, а покарання таким, що відповідає вимогам ст.65 КК, а тому доводи апеляційної скарги потерпілої про недотримання судом цих вимог, - безпідставні.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування вироку суду, у справі не допущено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4