Справа № 149/1832/13-к
Провадження №1/149/47/13
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

30.10.2013 р. Хмільницький міськрайонний
суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Войнаревич М. Г. ,

при секретарі Сіваченко Л.В.

за участю прокурора Новаківського
О.Г.,

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Хмільник справу про
обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.
Криве Озеро Кривоозерського району
Миколаївської області, українця,
громадянина України, освіта не
закінчена вища, не одруженого, працював
оператором автомобільного
газозаправного пункту в м. Первомайськ
ТОВ "ВІКТАН", мешканця АДРЕСА_1, раніше
не судимого,

в скоєнні злочину передбаченого ст. 115
ч. 1 КК України, -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця та
мешканця АДРЕСА_2, українця,
громадянина України, освіта середня, не
одруженого, не працюючого, раніше
судимого,

в скоєнні злочину передбаченого ст. 396
ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

11 серпня 2008 року біля 4-ї години ОСОБА_3
та ОСОБА_4 разом з потерпілим ОСОБА_5,
автомобілем "Мітцубісі" державний
номерний знак НОМЕР_4, під керуванням
підсудного ОСОБА_3 виїхали з
Миколаївської області у напрямку
Вінницької області для вчинення дій по
купівлі-продажу зернопродуктів. Перед
виїздом підсудний ОСОБА_3 взяв з собою і
поклав в багажне відділення автомобіля
гладкоствольну рушницю 16 калібру
моделі "ИЖ-12". Перебуваючи на території
Вінницької області, поблизу с.
Майдан-Бобрик Літинського району
Вінницької області, підсудний ОСОБА_3
зупинив автомобіль на автодорозі
сполученням Хмільник-Калинівка між 22
та 23 кілометровими стовпчиками для
того, щоб справити в лісі природні
потреби. Вийшовши з автомобіля
підсудний ОСОБА_3 з багажного
відділення взяв з собою рушницю, під
приводом провести декілька пострілів з
неї, та разом з потерпілим ОСОБА_5 пішов
в глиб лісу, підсудний ОСОБА_4 в цей час
пішов справляти свої потреби в
протилежну сторону. Перебуваючи в лісі
на відстані близько 100 метрів від
автодороги, підсудний ОСОБА_3 в ході
виниклої суперечки з потерпілим
ОСОБА_5, на ґрунті раптово виниклої
агресії, умисно, усвідомлюючи значення
та суспільну небезпеку своїх дій із
рушниці 16 калібру моделі "ИЖ-12" зробив
два постріли в груди та голову
потерпілого ОСОБА_5, які здійснив під
гострим кутом, знизу догори, зліва
направо та спереду назад, від чого
ОСОБА_5 впав на землю не подаючи ознак
життя. Підсудний ОСОБА_3 з підсудним
ОСОБА_4 на автомобілі залишили місце
пригоди і поїхали в напрямку м. Вінниця.
Проїжджаючи поблизу с. Стрижавка
Вінницького району, вони позбулись
знаряддя вчинення злочину, а саме:
гладкоствольної рушниці 16 калібру
моделі "ИЖ-12" з набоями, кинувши її у
річку Південний Буг. Рухаючись далі в
напрямку м. Первомайськ та проїжджаючи
по автодорозі сполученням
Вінниця-Немирів, на повороті до с.
Чаульське Немирівського району, на
автобусній зупинці залишили речі та
мобільні телефони потерпілого ОСОБА_5

Підсудний ОСОБА_4 обвинувачується в
тому, що він достовірно знаючи, що
підсудний ОСОБА_3, який разом з ним та
потерпілим ОСОБА_5 11 серпня 2008 року біля
4-ї години автомобілем "Мітцубісі"
державний номерний знак НОМЕР_4, під
керуванням підсудного ОСОБА_3 виїхали з
Миколаївської області у напрямку
Вінницької області для вчинення дій по
купівлі-продажу зернопродуктів і
перебуваючи на території Вінницької
області, поблизу с. Майдан-Бобрик
Літинського району Вінницької області,
підсудний ОСОБА_3 зупинив автомобіль на
автодорозі сполученням
Хмільник-Калинівка між 22 та 23
кілометровими стовпчиками для того,
щоб справити в лісі природні потреби.
Вийшовши з автомобіля, підсудний
ОСОБА_3 з багажного відділення взяв з
собою рушницю, під приводом провести
декілька пострілів з неї, та разом з
потерпілим ОСОБА_5 пішов в глиб лісу, а
він в цей час пішов справляти свої
потреби в протилежну сторону.
Перебуваючи в лісі на відстані близько
100 метрів від автодороги, підсудний
ОСОБА_3 в ході виниклої суперечки з
потерпілим ОСОБА_5, на ґрунті раптово
виниклої агресії, умисно, усвідомлюючи
значення та суспільну небезпеку своїх
дій із рушниці 16 калібру моделі "ИЖ-12"
зробив два постріли в груди та голову
потерпілого ОСОБА_5, які здійснив під
гострим кутом, знизу догори, зліва
направо та спереду назад, від чого
ОСОБА_5 впав на землю не подаючи ознак
життя. Підсудний ОСОБА_4, являючись
очевидцем навмисного вбивства ОСОБА_5,
достовірно знаючи, що підсудний ОСОБА_3
вчинив особливо тяжкий злочин, своїми
активними діями сприяв укриттю
злочину, та не повідомив правоохоронні
органи про вчинення вказаного злочину.
Підсудний ОСОБА_4 з метою допомоги
підсудному ОСОБА_3 уникнути
кримінальної відповідальності за
вчинений злочин допоміг знищити
знаряддя злочину, а саме: викинути
гладкоствольну рушницю 16 калібру
моделі "ИЖ-12" з набоями в річку
Південний Буг поблизу с. Стрижавка
Вінницького району та на автодорозі
Вінниця-Немирів на повороті до с.
Чаульське Немирівського району на
автобусній зупинці залишили речі
вбитого ОСОБА_5 та його мобільні
телефони. Після чого підсудний ОСОБА_4 з
метою допомогти підсудному ОСОБА_3
уникнути покарання за вчинений злочин
не повідомив про його вчинення до
правоохоронних органів, чим
перешкоджав розкриттю вказаного
злочину.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3
свою вину у вчиненні вказаного злочину
не визнав, вказавши, що визнає лише
вбивство з необережності і показав, що
він був знайомим з ОСОБА_5, фактично
вони товаришували сім"ями і йому було
відомо, що ОСОБА_5 займається
незаконними оборудками пов'язаними з
купівлею продажем зернопродуктів.
ОСОБА_5 запропонував йому взяти участь
у купівлі-продажу зернопродуктів у
Вінницькій області і тому, можливо 11
серпня 2008 року, точної дати він не
пам'ятає, вони автомобілем "Мітцубісі"
державний номерний знак НОМЕР_4, що
належить його бабусі, виїхали у
Вінницьку область. Забравши ОСОБА_5 з
готелю, відвіз його до автозаправки, що
знаходиться на автодорозі Київ-Одеса,
неподалік смт. Криве Озеро, де той мав
зустрітись з дружиною. Залишивши його
на заправці, він поїхав в смт. Криве
Озеро за ОСОБА_4, оскільки так йому
сказав ОСОБА_5. Коли вони приїхали за
ОСОБА_5 то він, сідаючи в машину, наказав
відкрити багажне відділення і поклав
туди мисливську рушницю, він його
запитав для чого вона, на що той
відповів, що в дорозі може бути різне.
По дорозі ОСОБА_5 почав погрожувати
фізичною розправою ОСОБА_4. Це все
переросло у бійку в машині і він був
вимушений її зупинити. ОСОБА_4 вибіг з
автомобіля по своїм потребам, а за ним,
взявши рушницю, пішов ОСОБА_5. Він хотів
заспокоїти ОСОБА_5, щоб розрядити
обстановку, на що ОСОБА_5 переключився
на нього та вдарив його. ОСОБА_5 почав
направляти рушницю на нього. Він,
відбираючи у нього обома руками
рушницю, смикнув на себе і разом з нею
полетів до землі, впав на землю та
пролунав постріл. Одразу після
пострілу він побачив, що ОСОБА_5 лежить
на землі, обличчям догори і не подає
ознак життя. Він дуже перелякався і у
нього мабуть був стан шоку, оскільки
він побіг до автомобіля, де зустрівся з
ОСОБА_4, який його запитував, що сталось,
однак він не міг нічого відповісти.
Вони сіли в автомобіль і поїхали в
сторону м. Вінниці, лише через деякий
час він зміг все розповісти ОСОБА_4 і
тоді він вирішив рушницю і набої
викинути. Коли вони під'їжджали до с.
Стрижавка, то він розібрав рушницю і
викинув разом з набоями в річку, потім
коли вони були в Немирівському районі,
то на автобусній зупинці, поблизу с.
Чаульське залишили речі ОСОБА_5 та його
мобільні телефони. Через тривалий час
після цього до нього приїхали
працівники міліції і сказали, що у
нього знайшли коноплю і для цього
треба, щоб він поїхав з ними. Всі покази
які він давав на досудовому слідстві
він заперечує, оскільки йому казав так
говорити попередній адвокат, вказуючи
на те, що працівників міліції краще не
злити і тоді у нього все буде добре.
Зараз він дає правдиві покази і такі
самі покази він вже двічі давав під час
попередніх судових засідань. Він
повністю визнає необережне вбивство і
не визнає пред'явлене йому
обвинувачення за ст. 115 ч. 1 КК України.

Підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні
вказаного злочину не визнав і показав,
що не визнає обвинувачення по ст. 396 ч. 1
КК України тому, що з ОСОБА_5 був
знайомий раніше, у них були комерційні
стосунки, бо разом займались
купівлею-продажем зернопродуктів. В
серпні 2008 року, точної дати він не
пам'ятає, ОСОБА_5 запропонував йому
поїхати у Вінницьку область, оскільки
там є можливість закупити зерно, на що
він погодився. За ним додому в смт.
Криве Озеро приїхав на автомобілі
ОСОБА_3 і вони разом поїхали за ОСОБА_5,
який чекав їх на автозаправці
неподалік. Коли той сідав в автомобіль,
то він побачив в сумці ОСОБА_5 рушницю.
Він поцікавився, для чого рушниця, на що
той відповів, що на всякий випадок,
нехай буде при ньому. Коли їхали в
автомобілі в сторону м. Вінниця то
ОСОБА_5 розповів, що він після "перепою"
і йому трохи зле. Коли їхали по
автодорозі в сторону м. Хмільника у
нього з ОСОБА_5 не одноразово виникали
суперечки і сварки. ОСОБА_5 шарпав його
за футболку. Він попросив ОСОБА_3, щоб
той зупинив машину, бо йому треба
заспокоїтись та вийти закурити
сигарету. Вони, тобто ОСОБА_3 та ОСОБА_5
залишились удвох. Приблизно хвилин 10 -
15 його не було, бо він відійшов на
відстань 50 - 60 метрів від машини. Він
зійшов у ліс, справив природні потреби,
закурив цигарку і почув постріл. Коли
прийшов до машини, то на протязі
хвилини максимум прибіг ОСОБА_3, кинув
рушницю в багажник. Він зрозумів, що
щось трапилось, але нічого не питав.
Вони сіли в машину та поїхали в
напрямку с. Стрижавка. Через деякий час,
коли вони були вже майже біля с.
Стрижавка, ОСОБА_3 розповів йому, що був
постріл, але що з ОСОБА_5 він не знає.
ОСОБА_3 сказав, що хоче викинути рушницю
і зупинивши автомобіль біля річки,
викинув її та набої. Коли вони їхали в
сторону Первомайська, то на якісь
автобусній зупинці ОСОБА_3 залишив речі
ОСОБА_5. Вони між собою ні про що не
домовлялись і приїхавши додому не
зустрічались біля чотирьох місяців.
Побачився із ОСОБА_3 в Літинському РВ.
Працівники міліції до нього
застосовували фізичний і моральний
вплив, з метою щоб він дав потрібні їм
покази стосовно вбивства ОСОБА_5. Він
тоді вимушений був написати явку з
повинною та дати покази, які не
відповідають дійсності, зараз і на
попередніх судових розглядах справи
він дає правдиві покази.

Потерпілий ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6,
що підтверджується свідоцтвом про
смерть серії НОМЕР_5.

Оголошеними в судовому засіданні
показами потерпілого ОСОБА_7 доведено,
що ОСОБА_5 був його сином і товаришував
з підсудними ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які
часто приїжджали до нього і вони разом
займались посередницькою діяльністю
по купівлі-продажу зернопродуктів.
Помітивши, що його сина не має тривалий
час, він хотів звернутись в ограни
міліції, однак від цього відмовила
дружина його сина - ОСОБА_8 сказавши, що
сина розшукує міліція за скоєння
злочину, а він від них переховується. 20
січня 2009 року працівниками міліції
йому було надано на впізнання
фотознімки трупа, на якому він впізнав
взуття свого сина, а також ланцюжок та
каблучку з зображеннями божої матері,
що належали його сину. Через смерть
свого сина він переніс сильні душевні
страждання, оскільки він є людиною
похилого віку, тому нервове потрясіння
негативно вплинуло на стан його
здоров'я. Він втратив спокій і щоразу,
згадуючи свого сина, що його залишили
серед лісу зогнивати, переносить
сильні моральні страждання. У його
невістки залишилась малолітня дитина,
яка залишилась без батька. Вона також
постійно переживає, хвилюється,
перенесла сильні страждання через
втрату чоловіка, їй важко самій
утримувати та виховувати дитину.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не
з'явилась, надіслала заяву, якою
просить справу розглянути без її
участі, оскільки в зв'язку з важким
матеріальним та фізичним станом не
може бути присутньою при розгляді
справи. Заявлений цивільний позов
просить залишити без розгляду.
Оголошеними в судовому засіданні
показами потерпілої ОСОБА_8 (протокол
допиту свідка від 27.11.2008 року т.1 а.с.
137-138) доведено, що на протязі 6 років
вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_5. В
січні 2008 року чоловік познайомився з
ОСОБА_4, який з його слів займався
перепродажем зерна і взяв чоловіка до
себе на роботу. За місяць він платив по
2000 - 3000 грн. в місяць, але чоловік ніколи
додому великих сум грошей не приносив.
Що саме і де вони робили, чоловік їй не
пояснював. Він з ОСОБА_4 кудись їздили
на 2-3 дні, а інші дні чоловік був дома. В
середині липня місяця вона разом з
чоловіком та ОСОБА_3 на автомобілі
ОСОБА_3 поїхали в м. Одеса. Там вона
пробула з ними один день і ОСОБА_3
відвіз її додому. В Одесі її чоловік
користувався телефоном Nokia з номером
НОМЕР_2 та НОМЕР_3. З Одеси чоловік
додому не приїздив. Він зв'язувався з
нею тільки по мобільному телефону.
Останній раз він телефонував 29 липня 2008
року та пояснив, що знаходиться в м.
Одеса, але точного місця знаходження не
говорив, так як боявся, що телефон
прослуховується. З середини липня 2008
року чоловіка почали шукати працівники
міліції і до неї додому крім них, 2 чи 3
рази приїздив ОСОБА_3 Останній раз він
приїздив в кінці серпня на початку
вересня 2008 року, для того, щоб забрати
електричну машинку для стрижки
волосся. На її запитання чи бачив він
чоловіка, він відповів, що не знає, де
ОСОБА_5

Незважаючи на повне невизнання вини
підсудними ОСОБА_3 та ОСОБА_4, їх вина
підтверджується показами, даними ними
в ході досудового слідства, показами
потерпілого ОСОБА_7, оголошеними в
судовому засіданні, а також доказами,
добутими в установленому законом
порядку в ході досудового та судового
слідства.

Зокрема протоколом огляду місця подій
від 5 жовтня 2008 року (т.1 а.с. 20-22)
доведено, що в лісі, поблизу с.
Майдан-Бобрик Літинського району
Вінницької області, на відстані 100
метрів на південь від автодороги
сполученням Хмільник-Калинівка між 22
та 23 кілометровими стовпчиками було
виявлено труп невстановленої особи з
вираженими гнилистними змінами. Череп
трупа у вигляді двох фрагментів
склепіння, які з»єднані між собою
м»яким тканинами, знаходяться на
відстані біля півтора метра від трупа.
На трупі одяг: джинсова куртка та штани
світло-синього кольору, футболка,
труси, шкарпетки та шкіряні черевики.

Протоколом додаткового огляду місця
події від 6 жовтня 2008 року (т.1 а.с. 31-34)
доведено, що з кишень одягу трупа
вилучено пачку з-під цигарок "Кемел",
запальничку, упаковку жувальних гумок
"Орбіт", ємкість з медичним препаратом
"Візин", картку поповнення рахунку
"Київстар" на 25 гривень, картку
таксофона на 15 гривень, дві картки
стартових пакетів "Київстар" без сім
карток, уривок аркушу паперу з номером
телефону, ланцюжок з кулоном у вигляді
Божої матері з дитиною, гроші в сумі 92
гривні.

Протоколами пред'явлення фотознімків
для впізнання від 20 січня 2009 року (т. 8
а.с. 105) та протоколу пред'явлення
фотознімків для впізнання від 28 січня
2009 року (т. 8 а.с. 111) доведено, що ОСОБА_7
та ОСОБА_8 було надано фотознімки з
місця події для впізнання. ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 на фотознімках упізнали одяг та
взуття на тілі трупа, який належить
ОСОБА_5, а також упізнали на фотознімках
ланцюжок та каблучку з зображенням
Божої матері, які також належали
ОСОБА_5.

Висновком судово-медичної експертизи
№ 986/1 від 4 січня 2009 року (т. 7 а.с. 12-14)
доведено, що при дослідженні трупа
ОСОБА_5 виявлено відокремлення черепа з
його розділенням на декілька
фрагментів та відсутністю основи
черепа і нижньої щелепи,
багатоуламковий перелом кісток
склепіння черепа в лобно-тім?яній
ділянці зліва, фрагменти лінійних
переломів черепа, чисельні осколи на
різцях верхньої щелепи, а також
наскрізне поранення грудного кінця
правої ключиці з наявністю в його
просвіті металевого круглого предмету.

Багатоуламковий перелом склепіння
черепа, виявлений при дослідженні
трупа, має ознаки утворення від прямої
дії тупого твердого предмета з
необмеженою контактуючою поверхнею.
Фрагменти лінійних переломів: в
лобовій ділянці справа, в ділянці
виличного і відростка лобової кістки, в
правій скроневій ділянці та в лівій
скронево-тім'яно-потиличній ділянці
також мають ознаки утворення від дії
тупого твердого предмета (предметів),
однак у зв'язку з відсутністю більшості
уламків лицевого черепа та основи
черепа, судити про конфігурацію
предмета, яким вони були спричинені,
точну кількість травмуючих дій та їх
послідовність, не є можливим.
Ушкодження грудинного кінця правої
ключиці, виявлена при дослідженні
трупа ОСОБА_5, могло виникнути
внаслідок вогнепального поранення, на
що вказує дефект "мінус тканини" кістки,
наявність ранового каналу з металевим
предметом в його просвіті.

Напрямок ранового каналу ушкодження
грудинного кінця правої ключиці ОСОБА_5
- знизу догори, зліва направо та спереду
назад під гострим кутом, що може
свідчити про відповідне направлення
дульного зрізу вогнепальної зброї.

Враховуючи відсутність морфологічних
ознак загоєння кісткової тканини
проникаючого поранення грудинного
кінця правої ключиці ОСОБА_5, можна
висловитись про те, що дане поранення
могло утворитись незадовго до настання
смерті чи безпосередньо перед нею.

Враховуючи наявність значного
розкладання тканини, виявлених при
дослідженні трупа ОСОБА_5, а також
враховуючи теплу пору року, не
виключається можливість настання його
смерті 8 чи 9 серпня 2008 року, як про це
вказано у показах ОСОБА_4 від 30.11.2008 р.,
внаслідок вогнепального поранення за
обставин, викладених у показах ОСОБА_3
від 29.11.2008 року.

Протоколом огляду місця події від 4
листопада 2008 року (т.1 а.с. 67-68) доведено
факт вилучення ключиці трупа ОСОБА_5 в
якій знаходився металевий предмет
круглої форми.

Висновком судово-балістичної
експертизи № 31-Б від 5 лютого 2009 року (т.
7 а.с.23-24) доведено, що предмет, який
вилучено з правої ключиці трупа ОСОБА_5
є частиною бойового припасу - стріляною
картечиною діаметром 7 міліметрів, яка
використовується для спорядження
мисливських патронів до
гладкоствольної мисливської зброї.
Дана картечина могла бути стріляна в
складі мисливського патрону з
гладкоствольної вогнепальної зброї.

Висновком судово-хімічної експертизи
№ 23 від 25 березня 2009 року (т.7 а.с. 151-154)
доведено, що на поверхні предметів
одягу ОСОБА_5 виявлено сліди речовини,
яка може бути віднесена до продуктів
пострілу бездимним порохом.

Протоколом відтворення обстановки та
обставин події за участю підсудного
ОСОБА_3 від 30 листопада 2008 року (т.8
а.с.14-19) доведено, що підсудний ОСОБА_3
показував місце вчинення злочину,
водойму та місце у ній, куди він викинув
рушницю, за допомогою якої було
позбавлено життя ОСОБА_5, та показав
автобусну зупинку, де він залишив сумку
з речами та мобільні телефони ОСОБА_5, а
перед цим, проїжджаючи с. Вороновиця,
він зробив з телефону ОСОБА_5 дзвінок
його дружині.

Протоколом відтворення обстановки та
обставин події за участю підсудного
ОСОБА_4 від 30 листопада 2008 року (т. 8
а.с.38-41) доведено, що підсудний ОСОБА_4
показував місце вчинення злочину,
місце на річці Південний Буг в с.
Стрижавка, куди підсудний ОСОБА_3
викинув рушницю з якої було позбавлено
життя ОСОБА_5, при цьому були залучені
працівники МЧС, які дістали з дна річки
частини мисливської гладкоствольної
рушниці. Далі підсудний ОСОБА_4 показав
автобусну зупинку до повороту на с.
Чаульське Немирівського району де вони
з ОСОБА_3 залишили сумку з речами та
мобільні телефони ОСОБА_5.

Протоколами огляду місця події від 24
жовтня 2009 року (т. 1 а.с. 58, 59) доведено, що
у ОСОБА_9 було вилучено два мобільні
телефони "Нокіа" та дві сімкарти "Лайф"
та "Київстар", номер однієї з карток
співпадає з номером стартового пакету
виявленого під час огляду трупа ОСОБА_5.
Як пояснив ОСОБА_9 дані речі він знайшов
на зупинці на трасі Намирів-Вінниця в
серпні 2008 року і користується ними.

Висновком судово-балістичної
експертизи № 271-Б від 10 грудня 2008 року
(т. 7 а.с. 33-35) доведено, що стволи, колодка
із ударно-спусковим механізмом і ложем
та цівка, які надані на дослідження
(вилучені при проведенні відтворення
обстановки та обставин події за участю
підсудного ОСОБА_4) є деталями
мисливської гладкоствольної зброї -
рушниці 16 калібру, моделі "ИЖ-12" №
НОМЕР_6, виробництва СРСР. Дана рушниця
придатна для стрільби. Довідкою ІБ УВС
(т. 8 а.с. 48) доведено, що дана рушниця не
зареєстрована.

Протоколом огляду предметів від 16
квітня 2009 року (т. 8 а.с. 240) доведено, що 9
серпня 2008 року абонентські номери
належні ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були
зафіксовані в зоні дії базових станцій
мобільного зв'язку в
Івано-Франківській області
Надвірнянському районі, м. Яремча, м.
Десятин, смт. Ворохта. 10 серпня 2008 року
абонентський номер ОСОБА_5 та ОСОБА_3
був зафіксований в зоні дії базових
станцій мобільного зв'язку у
Вінницькій області. 11 серпня 2008 року
абонентський номер ОСОБА_5 був
зафіксований в зоні дії базових
станцій мобільного зв'язку у
Вінницькій області в смт. Вороновиця об
11 годині 32 хвилини. Цим підтверджується
те, що дійсно ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з
9 по 11 серпня 2008 року були разом і те, що
ОСОБА_5 було позбавлено життя саме 11
серпня 2008 року.

Таким чином в судовому засіданні
достовірно встановлено місце, спосіб
та час позбавлення ОСОБА_5 життя.
Встановлено об'єкт злочину та
об'єктивна сторона.

З суб'єктивної сторони навмисне
вбивство характеризується прямим чи
непрямим умислом коли винний
усвідомлює суспільно-небезпечний
характер своїх дій, передбачає їх
суспільно-небезпечні наслідки у
вигляді смерті іншої людини і бажає її
настання, або хоч і не бажає її
настання, але свідомо припускає
настання смерті. Також, при вирішенні
питання про кваліфікацію навмисного
вбивства важливу роль відіграє мотив і
мета вбивства.

Під час досудового та судового
слідства, засуджені неодноразово
змінювали свої показання щодо причин
суперечки, яка виникла між ОСОБА_3 та
потерпілим, щодо механізму вчинення
пострілів, обставин та обстановки
вчинення злочину, що суд розцінює як
намагання уникнути відповідальності
за скоєні злочини.

Суд критично відноситься до показів
ОСОБА_4, який в судовому засіданні
заявив, що під час написання явки з
повинною, допитів його в якості
підозрюваного та обвинуваченого та при
відтворенні обстановки та обставин
події на нього здійснювався тиск зі
сторони працівників міліції, що
спростовується висновком СМЕ № 3039 від
03.12.08., де зазначено, що при
судово-медичному обстеженні у нього
будь яких видимих тілесних ушкоджень
не виявлено (т.7 а.с. 86).

Аналогічний висновок СМЕ щодо ОСОБА_3
(т.7 а.с.93).

Також, суд критично ставиться до
показів ОСОБА_3, який під час судового
слідства вказував на те, що він не мав
будь-якого наміру на позбавлення життя
ОСОБА_5, а все сталось лише тому, що під
час сварки з ОСОБА_5 той наніс йому удар
долонею руки по обличчю і при цьому
тримав в руках рушницю, яка на думку
підсудного ОСОБА_3 була направлена на
нього. І тому він обома руками взяв
рушницю, намагаючись її вирвати у
ОСОБА_5, щоб не допустити пострілу в
свою сторону, або в послідуючому в
сторону ОСОБА_4 з яким ОСОБА_5
конфліктував в машині і намагався його
вдарити, та висловлював погрози
фізичної розправи. Відповідно до
показів підсудного ОСОБА_3 під час того
як він намагався вирвати рушницю з рук
ОСОБА_5, він сильно її рвонув від чого
разом з рушницею впав на землю і
можливо в той час, при падінні
випадково натиснув на спусковий гачок
від чого пролунали постріли.

Вказані покази спростовуються
протоколом допиту підозрюваного від
29.11.2008 року (т. 8 а.с. 11-13), де за участю
захисника, ОСОБА_3 зазначав, що під час
руху автомобілем ОСОБА_5 запропонував
йому зайнятись «кидками», а саме:
займатись посередницькою діяльністю,
тобто отримувати кошти від покупців
пшениці та не виконувати взяті на себе
зобов'язання. Він відмовився і на цьому
ґрунті у них виникла сварка. Під час
руху, за пропозицією ОСОБА_5 він зупинив
автомобіль. Першим в ліс пішов він, а
ОСОБА_5 затримався. Далі він побачив, як
ОСОБА_9 йде за ним з мисливською зброєю
в руках. Цю зброю придбав ОСОБА_5 під час
їхньої подорожі в Прикарпаття, а в кого
і за яку ціну він не повідомив. В
подальшому, коли вони вже удвох
перебували в лісі, ОСОБА_5 власноруч
передав йому рушницю, коли пішов в
туалет. Повернувшись, ОСОБА_5
продовжував на нього давити і в нього
стався спалах гніву, тобто він,
перебуваючи в стані сильного душевного
хвилювання вчинив два постріли у бік
ОСОБА_5, який знаходився до нього
спиною.

Під час проведення відтворення
обстановки та обставин події 30.11.2008
року (т. 8 а.с. 14-19) в присутності
захисника ОСОБА_3 вказав, що з
автомобіля вийшли він, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Із собою взяли мисливську зброю, з якої
мали намір постріляти. Під час руху
вони всі по черзі несли зброю. Між ним
та ОСОБА_5 виникла суперечка з приводу
пропозиції останнього зайнятись
«кидками» людей. Він прийняв
пропозицію ОСОБА_5, але коли в нього в
руках з'явилась мисливська зброя і
останній відійшов від нього на деяку
відстань та повернувся до нього спиною,
а до дороги обличчям, він взяв зброю в
руки та впершись плечем у приклад
вчинив постріл у бік потерпілого.
Тобто, прицільність пострілу, який
зробив ОСОБА_3 вказує на наявність у
нього прямого умислу на позбавлення
життя ОСОБА_5

В протоколі додаткового допиту
обвинуваченого від 25.02.2009 року (т. 8 а.с.
198) за участю захисника, ОСОБА_3
зазначав, що свої попередні покази на
допиті в якості обвинуваченого та при
проведенні очної ставки між ним та
ОСОБА_4 підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_4 в явці з повинною (т.8 а.с.20-22)
вказав, що при розмові з ОСОБА_3 він
останньому повідомив, що ОСОБА_5 хоче
йти здаватися, на що ОСОБА_3 відповів, що
з ним потрібно щось робити. Він сказав
ОСОБА_3, що вбивати ОСОБА_9 не буде, на що
той відповів, щоб він просто був разом з
ним, щоб нічого потім не розповів.
ОСОБА_3 сказав, що поступить по
стародідівському методу і застрелить
ОСОБА_5. Згодом у лісі він бачив як
ОСОБА_3 цілиться гвинтівкою в затилок
ОСОБА_5. Потім він почув два постріли і
побачив, що ОСОБА_5 упав. Він побіг до
машини і його знудило, на що ОСОБА_3
сказав, що перший раз таке буває.

Під час допиту ОСОБА_4 в якості
підозрюваного (протокол допиту від
29.11.2008 року т.8 а.с.30-37) в присутності
захисника, він показав, що ОСОБА_3
розповів, що приймав участь разом з
ОСОБА_5 у заволодінні грошима злочинним
шляхом в сумі 240000 грн., але ОСОБА_5 не
поділився ні з ОСОБА_3 ні з ним. ОСОБА_3
був сердитий на ОСОБА_5 і виношував
наміри вбити його. Спочатку ОСОБА_3
запропонував отруїти ОСОБА_9,
підсипавши в горілку «клофелін» і дати
випити ОСОБА_9. Потім сказав, що вони
будуть діяти по стародідівському
методу і застрелять ОСОБА_5 з «руж?я
вертикалки» 16 калібру, яке є в нього
вдома. З Яремчі вони повернулися
приблизно 08 серпня , він залишився в
Кривому Озері, ОСОБА_5 в готелі, а ОСОБА_3
поїхав додому в м. Первомайськ за
«ружйом». Потім, коли вони їхали повз
ліс в сторону м. Хмільника, ОСОБА_3
запропонував звернути з дороги метрів
3-4 до лісу, щоб почекати Слободянюка, а
за цей час підуть справляти природні
потреби. Потім ОСОБА_3 запропонував
ОСОБА_5 піти постріляти в ліс. ОСОБА_5
відмовився, пояснивши, що в лісі ходять
люди. ОСОБА_3 все ж таки взяв гвинтівку і
пішов слідом за ним, пройшовши метрів 50
вони зупинились. Він повернувся і
помітив, що ОСОБА_5 стояв спиною до
ОСОБА_3, який тримав гвинтівку і
направив її в потилицю ОСОБА_5 на
відстані не більше п'яти метрів. ОСОБА_3
вистрілив і ОСОБА_5 впав, а потім ОСОБА_3
вистрілив вдруге в лежачого ОСОБА_5, але
він цього не бачив, так як побіг до
автомобіля, бо його знудило. Його
«долю» - гроші в сумі 50000 грн. ОСОБА_3
йому так і не повернув.

Такі ж покази ОСОБА_4 дав в якості
обвинуваченого в присутності
захисника (протокол допиту від 05.12.2008
року, т.8 а.с.68-72).

В протоколах допиту обвинуваченого від
25.02.2009 року (т.8 а.с. 201) від 14.04.2009 року (т.8
а.с. 268) за участю захисника, ОСОБА_4
зазначав, що свої попередні покази
підтримує в повному обсязі. Крім того
вказав, що він не знав про наміри ОСОБА_3
позбавити життя ОСОБА_5 до тих пір, поки
ОСОБА_3 не застрелив ОСОБА_5 При яких
обставинах було позбавлено ОСОБА_5
життя він не бачив.

З вищенаведеного слідує, що ОСОБА_3
спонукало до вчинення умисного
вбивства намір ОСОБА_5 здатися
правоохоронним органам і тим самим
викрити злочинну діяльність ОСОБА_3 та
бажання уникнути тиску з боку ОСОБА_5,
який змушував його займатися
незаконною діяльністю.

Метою умисного позбавлення життя
ОСОБА_5 було не допущення викриття
незаконної діяльності ОСОБА_3
правоохоронними органами, про що хотів
повідомити ОСОБА_5.

Під час досудового та судового
слідства, засуджені неодноразово
змінювали свої показання щодо причин
суперечки, яка виникла між ОСОБА_3 та
потерпілим, щодо механізму вчинення
пострілів, обставин та обстановки
вчинення злочину. Всі допити в якості
підозрюваних (т.8 а.с.11-13, 30-37), в якості
обвинувачених ( т.8 а.с. 68-72, 198, 201) та при
проведенні слідчих дій (т.8 а.с. 14-19, 38-41)
проводились за участю захисника. При
цьому ніяких скарг на фізичний та
психологічний тиск з боку працівників
міліції на ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не
поступало ні від них самих, ні від
захисників. Подальшу зміну показів
обвинуваченими (т.8 а.с. 201, 206-207, 215-216, 284)
суд розцінює як намагання ввести
органи досудового слідства та суд в
оману, з метою пом'якшення своєї
відповідальності за скоєні злочини.

Знаряддям вчинення злочину є рушниця 16
калібру, моделі «ИЖ-12», №НОМЕР_6
виробництва СРСР.; частини рушниці:
стволи, колодка з ложем та цівка
(постанова про визнання предметів
речовими доказами та про приєднання до
справи знаряддя злочину, речового
доказу (т.8 а.с.136) та висновок
спеціаліста №663-Б від 021.12.2008 року (т.8
а.с.44-47)). Вказана рушниця офіційно не
зареєстрована і оскільки іншого під
час досудового та судового слідства не
встановлено, відсутні будь-які
можливості встановити належність
рушниці.

Висновком експертів № 141-к від 16 грудня
2011 року (т.9 286-288) доведено, що в зв'язку з
відсутністю більшості уламків
лицевого та основи черепа трупа ОСОБА_5,
що складають анатомічну цілісність
черепа, судити про конкретний механізм
утворення багатоуламкового перелому
кісток черепа, в тому числі "в наслідок
його падіння і удару об тверду поверхню
(земля, камінь, пень, тощо) з висоти
власного зросту", "в результаті дії
диких звірів", "в результаті ударів
палицею, кулаком, взутою ногою", а також
"в результаті пострілу з мисливської
рушниці" не надається можливим. В
зв'язку із значними пізніми трупними
змінами (розкладання з частковим
скелетуванням, жировоском та повним
гниттям внутрішніх органів),
встановити причину смерті, а також
прижиттєвість ушкоджень у ОСОБА_5 та
відстань, з якої стався постріл, не
представляється можливим. Враховуючи
напрямок ранового каналу ушкодження
грудинного кінця правої ключиці ОСОБА_5
- знизу догори, зліва направо та спереду
назад під гострим кутом, можна
висловитися про те, що під час
спричинення цього поранення ОСОБА_5 міг
знаходитись в будь-якому положенні за
умови доступності передньої частини
грудей до напрямку дульного зрізу
вогнепальної зброї. В зв'язку з тим, що
при дослідженні трупа ОСОБА_5 було
виявлено ознаки лише одного ушкодження
ключиці з наявністю в просвіті
ранового каналу металевого предмету,
можливо заключити факт дробового
вогнепального поранення, однак судити
про його прижиттєвість по наявним
даним не надається можливим.
Судово-медичних даних про можливість
отримання ОСОБА_5 ушкоджень в наслідок
пострілу з двох стволів рушниці
одночасно (дуплетом), немає. Проведення
пострілу з досліджуванної рушниці
моделі "ИЖ-12", № НОМЕР_6, без
натискування на спускові гачки
неможливо.

Показами допитаного в судовому
засіданні експерта ОСОБА_10 доведено, що
він як експерт приймав участь в
проведенні судово-медичних експертиз
трупа ОСОБА_5 і висновки експертиз
підтримує повністю. Експерт вказав, що
відсутність більшості уламків
лицевого та основи черепа трупа ОСОБА_5
могла статись за різними причинами,
зокрема в результаті пострілу з
мисливської рушниці та інше. Однак,
якщо брати до уваги те, що на уламках
кісток черепа слідів від зубів диких
тварин не було, тверда поверхня (камінь,
пень, тощо) на місці скоєння злочину
відсутні, то більш вірогідний варіант з
вище перелічених - це настання смерті
внаслідок пострілу з мисливської
рушниці. А якщо брати до уваги те, що
постріл в праву ключицю потерпілого
дійсно був, то настання смерті
внаслідок пострілу з мисливської
рушниці найбільш логічне і вірогідне.
Однак, разом з тим, в даному випадку
встановити конкретну причину смерті не
є можливим. Враховуючи напрямок
ранового каналу виявленого на трупі
ОСОБА_5 не виключена можливість
здійснення пострілу з рушниці з будь
якого положення підсудного та
потерпілого один до одного. Свідок
також зазначив, що кількість пострілів
встановити не можливо, однак на одягу
трупа ОСОБА_5 виявлено сліди речовини,
яка може бути віднесена до продуктів
пострілу бездимним порохом (висновок
судово-хімічної експертизи № 23 від 25
березня 2009 року (т.7 а.с. 151-154). Призначати
додаткову медико-криміналістичну
експертизу є недоцільним, оскільки
неможливо в категоричній формі
визначити відстань з якої відбувся
постріл та встановити набої, якими було
проведено постріл.

Допитаний в судовому засіданні
експерт ОСОБА_11 повідомив, що
ушкодження грудинного кінця правої
ключиці виникло внаслідок
вогнепального поранення, то тут
сумнівів не виникає, а що стосується
ушкодження кісток черепа, його
відокремлення і усе остальне, то тут не
надається можливим висловитися тому,
що відсутня більша частина основи
черепа, частини його кісток, тому усе,
що можна було встановити, було
встановлено, але висловитись про
конкретний механізм просто не можливо.

У зв»язку з відсутністю більшості
уламків лицьового та основи черепа, а
ті переломи, які виявлені на склипінні,
щоб говорити про їх механізм потрібно
досліджувати їх в цілісності, тоді
спеціаліст експерт може говорити про
ті чи інші вирогідні механізми.
Зважаючи на те, що уламки черепа які
збереглись на момент виявлення трупа
ОСОБА_5, знаходились на відстані біля
двох метрів від самого трупа і на них не
виявлено слідів вогнепального
поранення, то стверджувати причину
настання смерті потерпілого є
неможливим.

Особа яка стріляє і особа у яку
стріляють в той момент могла бути у
любому положенні, тому, що моделювати
ситуацію при якій ключиця повернута
передньою поверхнею до зрізу дула
зброї можна як завгодно.

Основи черепа там і не було, а усе що
там було ( зосталося) воно було детально
досліджене, але говорити про
конкретний механізм щось категоричне
не можна, немає об»єктів які могли б
дати відповідь, немає з чим працювати.

Якби залишились сліди від
вогнепального поранення самого черепа,
то про це було б звичайно зазначено,
тим більше, що усі ці залишки
досліджувались експертом
криміналістом при проведенні
експертизи, разом з тим є поранення
ключиці, виключити не можна, що це могло
бути причиною смерті, але й
категорично підтвердити теж не можна.

Висновком стаціонарної комплексної
судово-психолого-психіатричної
експертизи №43 від 23 лютого 2009 року (т. 7
а.с.117-120) доведено, що ОСОБА_3 в період
вчинення злочину та в теперішній час не
страждає на хронічне психічне
захворювання, перебував поза будь-яким
тимчасовим хворобливим розладом
психічної діяльності, міг
усвідомлювати свої дії та керувати
ними. ОСОБА_3 на час скоєння злочину
перебував поза будь-яким психотичним
розладом психічної діяльності, а також
не знаходився в емоційному стані, який
би міг істотно вплинути на його
поведінку, а також вплинути на
свідомість. Образи зі сторони
потерпілого ОСОБА_5 та психологічний
тиск в бік ОСОБА_3 могли послужити
причиною здійснення пострілів у
потерпілого, однак головною причиною
цього могла бути реалізація
спланованого задуму на вбивство.
ОСОБА_3 на час скоєння злочину в стані
фізіологічного афекту не перебував,
застосування примусових заходів
медичного характеру не потребує.
ОСОБА_3 схильності до підвищеного
навіювання та фантазування не виявляє,
а також схильності до патологічної
брехні не виявляє, він міг та може вірно
сприймати обставини, що мають значення
по справі та давати про них відповідні
показання.

Висновком стаціонарної комплексної
судово-психолого-психіатричної
експертизи №41 від 23 лютого 2009 року (т.7
а.с.131-133) доведено, що ОСОБА_4 в період
вчинення злочину та в теперішній час не
страждає на хронічне психічне
захворювання, перебував поза будь-яким
тимчасовим хворобливим розладом
психічної діяльності, міг
усвідомлювати свої дії та керувати
ними. Схильності до патологічної
брехні не виявляє, він міг та може вірно
сприймати обставини, що мають значення
по справі та давати про них відповідні
показання.

Таким чином суд вважає доведеним факт,
що підсудний ОСОБА_3 умисно,
протиправно, заподіяв смерть
потерпілому ОСОБА_5, та його дії вірно
кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Із матеріалів кримінальної справи
формально вбачається причетність
ОСОБА_4 до скоєння вбивства ОСОБА_5,
однак в його діях відсутня об'єктивна
сторона злочину. Так, ОСОБА_4 не вчиняв
будь-яких реальних об'єктивних дій
направлених на скоєння вбивства
ОСОБА_5, реально не сприяв вчиненню
даного вбивства та до його скоєння
немає будь-якого відношення, окрім
того, що своєчасно не повідомив про
даний факт правоохоронним органам.

Тому дії підсудного ОСОБА_4 вірно
кваліфіковані за ч.1 ст. 396 КК України -
заздалегідь не обіцяне приховування
особливо тяжкого злочину.

При обранні виду та міри кримінального
покарання підсудному ОСОБА_3 у
відповідності із ст. 65 КК України суд
враховує характер, обставини, наслідки
та ступінь суспільної небезпеки
вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК
України є особливо тяжким злочином, те,
що він не визнав свою вину, його вік,
сімейні обставини, хворобливий стан
здоров'я, матеріальне становище, разом
з тим враховує, що обтяжуючих чи
пом'якшуючих його вину обставин не має,
він вперше притягується до
кримінальної відповідальності,
позитивно характеризується по місцю
проживання та колишньої роботи. Разом з
тим суд враховує також те, що після
вчинення злочину він залишив
потерпілого ОСОБА_5 в лісі, де той
знаходився тривалий час, що значно
підсилює суспільну небезпечність
вчиненого злочину, потерпіла ОСОБА_8
наполягає на суворій мірі покарання і
тому суд вважає, що його виправлення та
перевиховання можливе лише в умовах
ізоляції від суспільства, призначивши
йому покарання у виді позбавлення волі
в межах санкції статті закону, за яким
він притягується до кримінальної
відповідальності.

При обранні виду та міри кримінального
покарання підсудному ОСОБА_4 у
відповідності із ст. 65 КК України суд
враховує характер, обставини, наслідки
та ступінь суспільної небезпеки
вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК
України є злочином середньої
тяжкості, його вік, сімейні обставини,
матеріальне становище, те, що він
позитивно характеризується по місцю
проживання, разом з тим враховує, що він
раніше судимий, обставини, що
характеризують поведінку підсудного
після вчинення злочину, його
відношення до подій, що відбулися та їх
наслідків. Обставин, що пом'якшують та
обтяжують покарання судом не
встановлено.

Літинським районним судом Вінницької
області 14 грудня 2009 року було
постановлено вирок по даній справі,
який 19 квітня 2011 року Ухвалою Колегії
суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України було
скасовано в частині виправдання ОСОБА_4
за ст. 396 ч. 1 КК України, та в частині
засудження ОСОБА_3 за ст. 119 ч. 1 КК
України. Вирок Літинського районного
суду Вінницької області від 14 грудня 2009
року в частині засудження ОСОБА_4 за ст.
309 ч. 1 КК України залишено в законній
силі, він набрав чинності і був
звернутий до виконання, тому в цій
частині обвинувачення судом не
розглядалось.

З урахуванням наведеного суд вважає
можливим призначити ОСОБА_4 покарання
за ст. 396 ч. 1 КК України у виді обмеження
волі, звільнивши його від відбування
покарання у зв"язку із закінченням
строків давності притягнення до
кримінальної відповідальності.

У зв'язку із відмовою цивільного
позивача від позову, цивільний позов
потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди підлягає залишенню
без розгляду.

Актом знищення речових доказів по
кримінальній справі доведено, що
речові докази: ватно-марлеві тампони
протяжки каналів стволів, дві гільзи,
канабіс масою 25,65 г. та кальян з
нашаруванням канабісу, одяг з трупа
ОСОБА_5, пачку з-під цигарок "Кемел",
запальничку, упаковку жувальних гумок
"орбіт", ємність з медичним препаратом
"Візин", карту поповнення рахунку
"Київстар" на 25 гривень, карту таксофона
на 15 гривень, дві картки стартових
пакетів "Київстар" без сім карт, уривок
аркушу паперу із зазначенням номера
телефону, ланцюжок з кулоном у вигляді
"Божої матері з дитиною" та гроші в сумі
92 гривні було знищено на підставі
виконавчого листа Літинського
районного суду Вінницької області від
24.03.2010 року (т.10 а.с.57, 58). Тому долю цих
речових доказів суд вирішувати не може.

Керуючись ст. ст. 323, 324, 328,331 КПК України,
суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним та призначити
покарання по ст. 115 ч. 1 КК України у виді
позбавлення волі на строк вісім років.

Строк відбування покарання
засудженому ОСОБА_3 визначити з моменту
його затримання, тобто з 29 листопада 2008
року, зарахувавши в строк відбуття
покарання, строк попереднього
ув'язнення.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - залишити без
розгляду.

Міру запобіжного заходу відносно
засудженого ОСОБА_3 до набрання вироком
чинності залишити попередню -
утримання під вартою.

ОСОБА_4 визнати винним та призначити
покарання по ст. 396 ч. 1 КК України у виді
обмеження волі на строк 2 роки.

В силу ч.5 ст.74 КК України звільнити
ОСОБА_4 від призначеного покарання у
зв"язку із закінченням строків
давності за підставами, передбаченими
ст.49 КК України.

Міру запобіжного заходу відносно
ОСОБА_4 - підписку про невиїзд -
скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при УМВС України у Вінницькій області
(код 24525055, банк УДК у Вінницькій області
МФО 802015, рахунок № 0019) 1840 (одну
тисячу вісімсот сорок) гривень 08 коп. за
проведені експертизи.

Речовий доказ мисливську
гладкоствольну рушницю 16 калібру
моделі "ИЖ-12" номер НОМЕР_6, що
знаходиться при матеріалах справи -
знищити.

Речові докази три мобільні телефони,
чотири коробки від стартових пакетів,
три сім карти, вилучені з
будинковолодіння ОСОБА_3 повернути
власнику ОСОБА_3

Речові докази два мобільних телефони,
дві сім карти, що були вилучені у
ОСОБА_9, дві сім карти, що були вилучені
з будинковолодіння ОСОБА_8 повернути
потерпілій - ОСОБА_8

ОСОБА_12 на автомобіль "Мітцубісі" 2004
року випуску державний номер НОМЕР_4, що
належить ОСОБА_13 скасувати.

Арешт накладений на майно ОСОБА_4
постановою слідчого від 27 січня 2009 року
скасувати.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Вінницької області
через Хмільницький міськрайонний суд
протягом 15 діб з моменту його
проголошення, а засудженим ОСОБА_3 в той
же строк з моменту отримання його
копії.

Суддя
Войнаревич М. Г.