Справа №362/6946/13-к
Провадження № 1-кп/362/384/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2013 року
м.Васильків

Васильківський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого - судді А.А. Бабіша,

при секретарі - Н.М. Яренко,

з участю прокурора - Л. Гетьман

обвинуваченого - ОСОБА_1

потерпілих - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження №
0001556 від 21.06.2013 року за
обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Василькова Київської області,
громадянина України, освіта середня, не
працюючого, одруженого, має на
утриманні 2-х малолітніх дітей,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше судимого: 11.05.2012 року
Києво-Святошинським районним судом
Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186,
ч. 2 ст. 190, 70 КК України на 5 років
позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75-76
КК України звільнений від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим
строком 3 роки, вироком
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 21.11.2013 року за ч.1
ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України із
застосуванням ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України
до 6 років позбавлення волі,

- у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186
КК України,-

В С Т А Н О В И В :

20.06.2013 року близько 15 години
(точного часу не встановлено), ОСОБА_1
перебуваючи в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2»
за адресою: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2,
повторно відкрито заволодів коштами в
сумі 1700 гривень, які знаходилися в
шухляді (касі) прилавку. Після чого з
місця вчинення злочину зник,
викраденим розпорядився на власний
розсуд, чим потерпілій ОСОБА_2 завдав
матеріальної шкоди на загальну суму 1700
гривень.

Продовжуючи свою злочинну
діяльність, ОСОБА_1, повторно, маючи
намір на відкрите викрадення чужого
майна та реалізуючи свій злочинний
намір 19.07.2013 року близько 20 години 30
хвилин, перебуваючи в магазині, що
належить ОСОБА_3 та знаходиться за
адресою: АДРЕСА_3 відкрито заволодів
коштами в сумі 2500 гривень, які
знаходилися в касі за прилавком
магазину. Після цього ОСОБА_1 з місця
вчинення злочину зник, викраденим
розпорядився на власний розсуд, чим
потерпілій ОСОБА_3 завдав матеріальної
шкоди на загальну суму 2500 гривен.

Потерпілою ОСОБА_2 у справі
заявлено цивільний позов про
відшкодування заподіяної їй майнової
шкоди в розмірі 1700 грн.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 вину свою у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186
КК України визнав повністю та
заявлений потерпілою ОСОБА_2 цивільний
позов про відшкодування матеріальної
шкоди на загальну суму 1700 гривень і
показав що 20.06.2013 року він перебував в с.
М. Солтанівка і біля 15 години зайшов в
один із магазинів по якій вулиці не
пам'ятає. В магазині він побачив де
зберігаються гроші в касі. Він відволік
увагу продавця і забрав гроші з каси.
Забрав тільки паперові купюри і втік,
скільки було грошей не пам'ятає, ними
розпорядився на свій власний розсуд.

19.07.2013 року він перебуваючи в с.
Глеваха зайшов в магазин і викрав
касовий апарат разом з виручкою, грошей
було біля 2500 гривень, перед цим він теж
відволік увагу продавця, з викраденим
зник. Потерпілих він раніше не знав.
Потерпіла ОСОБА_2 бачила, як він виходив
з магазину з грошима. Також потерпіла
ОСОБА_3 бачила, як він з магазину тікав з
викраденим касовим апаратом. У
вчиненому щиро розкаявся.

Головуючим у кримінальному
провадженні з'ясована думка учасників
судового провадження про те, які докази
треба дослідити та про порядок їх
дослідження.

Прокурор та потерпілі не
заперечували проти подальшого
розгляду кримінального провадження
відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України,
обмежившись вивченням доказів, які
характеризують обвинуваченого ОСОБА_1

Судом з'ясована думка всіх
учасників судового провадження
стосовно подальшого розгляду
кримінального провадження відповідно
до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом
з'ясовано, чи правильно розуміють
обвинувачений та інші учасники
кримінального провадження зміст
обставин, які ніким не оспорюються, чи
немає сумнівів у добровільності їх
позиції, а також роз'яснив їм, що у
такому випадку вони будуть позбавлені
права оскаржити ці обставини в
апеляційному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку
щодо недоцільності дослідження
доказів щодо тих обставин, які ніким не
оспорюються, та можливості обмежитись
вивченням доказів, які характеризують
обвинуваченого ОСОБА_1, що містяться в
матеріалах кримінального провадження
відносно ОСОБА_1, за обвинуваченням у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186
КК України, що були надані прокурором в
судовому засіданні.

Враховуючи вище вказане, суд
приходить до висновку про повну
доведеність вини ОСОБА_1 у відкритому
викраденні чужого майна, вчиненому
повторно, а його дії правильно
кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Визнаючи винним обвинуваченого
ОСОБА_1, і обираючи йому міру покарання,
суд враховує характер і ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину, що
відноситься, відповідно до ст. 12 КК
України, до тяжких злочинів, також
повною мірою вивчена особа
обвинуваченого: відповідно до вимоги
ГІБ МВС України ОСОБА_1 раніше двічі
судимий, на обліку в лікаря нарколога
та психіатра не перебуває,
характеризується посередньо, має на
утриманні 2 малолітніх дітей (а.с.24-33).

Судом, відповідно до ст. 66 КК
України, беруться до уваги обставини,
пом'якшуючі відповідальність
обвинуваченого ОСОБА_1 щире каяття.

Обставин, що обтяжують
відповідальність обвинуваченого
ОСОБА_1, відповідно до ст. 67 КК України,
судом не встановлено.

Підстав для застосування
відносно обвинуваченого ОСОБА_1
положень ст. 69 КК України судом не
вбачається.

Вироком Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
21.11.2013 року ОСОБА_1 засуджений за ч.1 ст.
185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України із
застосуванням ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України
до 6 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України,
покарання призначаються за правилами
ч.1- ч.3 ст. 70 КК України, якщо після
постановлення вироку в справі буде
встановлено, що засуджений винен ще в
іншому злочині, вчиненому ним до
постановлення попереднього вироку. У
цьому випадку в строк покарання,
остаточно призначеного за сукупністю
злочинів, зараховується покарання,
відбуте повністю або частково за
попереднім вироком, за правилами,
передбаченими в ст. 72 КК України

Отже, враховуючи все вище зазначене,
суд при призначенні остаточного
покарання ОСОБА_1 застосовує вимоги ч. 4
ст. 70 КК України щодо поглинання більш
суворим покаранням за вироком
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 21.11.2013 року менш
суворого покарання, призначеного за
даним вироком, і призначає йому
покарання у виді позбавлення волі з
поміщенням до кримінально-виконавчої
установи, оскільки ОСОБА_1 будучи
раніше судимим, на шлях виправлення не
став, а вчинив новий умисний злочин, а
тому його виправлення та перевиховання
можливе лише в умовах ізоляції від
суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України,
покарання має на меті не тільки кару, а
й виправлення засудженого, а також
запобігання вчиненню нових злочинів,
як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України,
особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів, а тому
призначене покарання ОСОБА_1 буде
відповідати його особі і вчиненому ним
кримінальному правопорушенню.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Заявлений потерпілою ОСОБА_2
цивільний позов на суму 1700 грн. на
думку суду підлягає задоволенню в
повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ч. 2
ст.186 КК України і призначити йому
покарання у виді 5 (п'яти) років
позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом
поглинання менш суворого покарання
більш суворим покаранням за вироком
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 21.11.2013 року,
остаточне покарання ОСОБА_1 призначити
у виді 6 (шести) років позбавлення волі
з поміщенням його до
кримінально-виконавчої установи.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1
відраховувати з моменту затримання, а
саме 02.09.2013 року, зарахувавши в строк
відбування покарання період
перебування його під вартою з 03.01.2012
року по 11.05.2012 року, тобто 4 (чотири)
місяці 8 (вісім) днів.

Обраний відносно ОСОБА_1
запобіжний захід у виді тримання під
вартою в СІЗО №13 УДПС України в м. Києві
та Київській області до набрання
вироком законної сили - залишити без
змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 1700 (одну тисячу сімсот) грн.
заподіяної майнової шкоди.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом 30
днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду Київської області.

Копію вироку після його проголошення
вручити обвинуваченому, прокурору та
потерпілим.

Учасники судового розгляду мають право
отримати в суді копію вироку.

Суддя
А.А. Бабіш