№1-кс-760-960-15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25. 02. 2015 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000286 від 22.10.2013 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В :
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000286 від 22.10.2013 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст.358 КК України, в якому слідчий просив накласти арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Дане клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні слідчого відділу Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286 від 22.10.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч.1 ст.358 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 22.10.2014 року до прокуратури Солом`янського району міста Києва надійшла заява ОСОБА_5 , з приводу того, що 05.05.2004 року її колишній чоловік ОСОБА_6 написав заповіт, відповідно до якого належну йому на праві власності частину квартиру АДРЕСА_2 він заповів ОСОБА_7 у зв`язку із цим заявниця ОСОБА_5 вважає, що її колишній чоловік ОСОБА_6 написав вказаний заповіт під впливом шахрайських дій ОСОБА_7 .

Вказані відомості в заяві ОСОБА_5 прокуратурою Солом`янського району міста Києва були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000286 від 22.10.2013 року за ознаками складу кримінального правопорушення ч. 1 ст. 190 КК України.

30.10.2013 року до прокуратури міста Києва звернулась із заявою ОСОБА_5 , яка в письмовій заяві вказала, що ОСОБА_7 та державний нотаріус дев`ятої нотаріальної контори ОСОБА_8 підробили заповіт ОСОБА_6 від 05.05.2004 року.

04.11.2013 року прокуратурою міста Києва відомості за заявою ОСОБА_5 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000954 від 04.11.2013 року за ознаками складу кримінального правопорушення ч. 1 ст.358 КК України.

08.08.2014 року вищевказані кримінальні провадження за № 0000286 від 22.10.2013 року за ознаками складу кримінального правопорушення ч. 1 ст.190 КК України та за № 0000954 від 04.11.2013 року за ознаками складу кримінального правопорушення ч. 1 ст.358 КК України об`єднано в одне кримінальне провадження, об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно № 0000286 від 22.10.2013 року.

Згідно пункту 4 ч.1 ст. 56 КПК України встановлено, що потерпілий на стадії досудового розслідування має право заявляти клопотання.

Частиною 3 ст. 93 КПК України встановлено, що потерпілий здійснює збирання доказів шляхом, в тому числі, ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій.

Так, 30 січня 2015 року до слідчого відділу Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві з`явилась громадянка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка при усній бесіді висловила свою вимогу на проведення слідчих дій у кримінальному провадженні за № 0000286 від 22.10.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч.1 ст.358 КК України та здійснення усіх можливих заходів та дій з метою накладення арешту на майно, а саме на ХА частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала колишньому чоловіку ОСОБА_5 , громадянину ОСОБА_6 та яку останній, згідно заповіту від 05.05.2004 року заповів ОСОБА_7 .

На підставі заповіту від 05.05.2004 року, який було посвідчено державним нотаріусом дев`ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 належну ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 було укладено даний заповіт на громадянку ОСОБА_7 .

На даному етапі досудового розслідування виникла невідкладна необхідність у встановленні законного власника вказаної 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та з метою унеможливлення відчуження 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , або настанню інших наслідків.

В органах досудового розслідування виникла потреба накладення арешту на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що надасть можливість, повного та об`єктивного здійснення досудового розслідування, в зв`язку із зазначеним слідчий просив про задоволення клопотання.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала та просила його задовольнити з підстав, наведених в клопотанні.
Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України,-
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1