Справа № 1-552/10
Провадження № 1-552/10
В И Р О К

іменем України

14.10.2010 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Комендат М.Р.

за участю прокурора Будніка І.А.

потерпілого ОСОБА_1

законного представника

потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 областіі, українця, громадянина України, що має повну загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Соломянського районного суду м. Києва від 28.08.2002 року за ч. 2 ст. 187 КК України до восьми років позбавлення волі, умовно-достроково звільненого постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2009 року на невідбуту частину покарання 1 рік 3 місяці 4 дні, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

встановив:

ОСОБА_3, будучи неодноразово судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях вправлення не став та вчинив умисний злочин за наступних обставин.

03 липня 2010 року близько 23 години 40 години ОСОБА_3, знаходячись біля танцювального майданчику будинку культури, що розташований по вул. Леніна в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між ним та неповнолітнім ОСОБА_1, які переросли у сварку та бійку, маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність здоровя людини і з метою реалізації вказаного умислу витягнув з правої кишені своїх спортивних штанів кухонний ніж та тримаючи його у правій руці, спричинив ним неповнолітньому ОСОБА_1, згідно висновку судово-медичної експертизи № 245/Д від 06.08.2010 року, тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани поперекової ділянки, проникаючої в ліву плевральну порожнину, з пошкодженням лівої нирки, макрогематурією, пневмотораксом та геморагічним шоком третього ступеня, субкапітального перелому 5-ї пясної кістки правої кисті; рана поперекової ділянки з пошкодженням нирки та проникаюча в плевральну порожнину утворилась від дії гострого предмету, яким міг бути ніж, та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у предявленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України не визнав та пояснив суду, що 03.07.2010 року після обіду він прийшов з роботи, грався з сином ОСОБА_4, вирізав їй кухонним ножем з дерева іграшку, після чого ніж поклав в кишеню. Під вечір разом з сестрою, її сімєю та сином ОСОБА_4 вирішили піти на дискотеку в центр с. Білогородка, куди прийшли близько 23 години На дискотеці він зустрів сина своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 - ОСОБА_6. З ОСОБА_6 вони танцювали, поряд з ним танцював і син ОСОБА_4. Коли танцювали його син випадково наступив на ногу комусь з хлопців, які танцювали поряд, за що той вдарив сина рукою по потилиці. Він зробив зауваження тому хлопцю, а він його вдарив кулаком в обличчя. Почалася штовханина, яка була припинена, оскільки ті, хто рядом танцювали, почали обурюватися. В цей час він втратив сина з поля зору та почав його шукати. Вийшов з танцювального майданчика та піднявся на пагорб, звідки оглядав дискотеку, шукав сина та своїх родичів. Їх не знайшов, а побачив ОСОБА_6 та підійшов до нього, щоб спитати, чи не бачив він його сина. В цей час він, ОСОБА_3, побачив особу, яку бачив раніше на танцювальному майданчику в компанії групи осіб, з якими відбулася штовханина. Він підійшов до нього з питанням, навіщо бити дитину. У відповідь почув, що хто він такий, щоб тут качати свої права. Через гучну музику він та цей хлопець один одного не чули та він запропонував відійти, щоб розібратися. Хлопець, переглянувшись з іншими хлопцями, погодився. Коли відійшли, то він відчув на собі удари, після чого почав закриватися руками. З потерпілим обмінялися ударами, хто перший вдарив не памятає. Він отримав удар ззаду, потім почалася бійка. Коли відчув, що його забють, то дістав з кишені спортивних штанів ніж та почав ним наосліп махати. Скільки наніс ударів не памятає, куди прийшлись ці удари теж не памятає, оскільки відмахувався. Ніж викинув по дорозі додому. У судовому засіданні попросив вибачення у потерпілого та його законного представника за те, що так сталося. У предявленому йому обвинуваченні просив виправдати.

Незважаючи на невизнання підсудним своєї вини у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 121 КК України, його вина доводиться сукупністю доказів, які були досліджені в ході судового слідства, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_1, який поянис суду, що 03 липня 2010 року він зі своїми друзями святкував «Івана Купала», пили пиво та ввечері близько 22 години він разом з ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прийшли на дискотеку, яка відбувалася поблизу будинку культури с. Білогородка по вулиці Леніна. Там зустріли свого товариша - ОСОБА_10. Після цього, вони пішли разом на дискотеку танцювати. На початку 24 години він разом з ОСОБА_7 танцювали на танцювальному майданчику, до них підійшов до пояса роздягнений хлопець та почав говорити, що він, ОСОБА_1, побив якусь дівчину та забрав у неї телефон та сумочку, він йому грубо відповів, щоб той відчепився. Потім підійшов ОСОБА_3, який зразу запропонував поговорити. Вони відійшли на метрів 10-15 та ОСОБА_3 наніс кулаком правої руки удар йому в обличчя. Він вдарив у відповідь. Почалася бійка. Їх хтось розборонив, але хто, не знає. Казали, чи ОСОБА_7, чи ще хтось. Коли був до ОСОБА_3 спиною, то відчув удар в спину, біль та йому стало погано, відчув, що мокріє спина, ліг на землю. ОСОБА_7 почав шукати машину, щоб відвезти в лікарню. Цивільного позову не предявляв, прийняв вибачення підсудного. Вважає, що ОСОБА_3 заслуговує на позбавлення волі;

- оголошеними відповідно до ст. 306 КПК України показами свідка ОСОБА_6, причина неявки якого в судове засідання визнана поважною, який будучи допитаним на досудовому слідстві, показав, що 03.07.2010 року близько 22.30 години він з своїм знайомим ОСОБА_11 вирішили піти на дискотеку, в с. Білогородка, що по вулиці Леніна. Там він зустрів колишнього співмешканця своєї матері ОСОБА_3. На даний час Олександрові приблизно 40 років. Разом з ОСОБА_3 вони вирішили випити пива. Дискотека була на вулиці, тому пили пиво на вулиці. З ОСОБА_12 випили по пляшці пива обємом 0,5 л. ОСОБА_11, як тільки-но вони прийшли на дискотеку зустрів там знайому дівчину і спілкувався з нею . Після того, як вони випили з ОСОБА_12 по пляшці пива обємом 0,5 л., почали танцювати неподалік від компанії, з якою ОСОБА_12 прийшов на дискотеку, а саме членів його родини - сестри, її чоловіка та сина ОСОБА_13. Коли вони танцювали син ОСОБА_13 випадково наступив на ногу якомусь незнайомому хлопцеві і той вдарив його рукою по потилиці. Цього хлопця він бачив вперше, хто він не знає і описати його не зможе так як зовсім його не розгледів у блимаючому світлі дискотеки. ОСОБА_13 одразу вступився за дитину та запитав у хлопця, що сталося. Хлопець, нічого не пояснюючи, вдарив ОСОБА_12 кулаком у ліве око. Він побачивши це, підійшов до ОСОБА_12 та почав заступатися за нього. Почалася штовханина. ОСОБА_12 та всі члени її родини, забравши сина ОСОБА_13 - ОСОБА_4 одразу вийшли з танцювального майданчика. Хлопці з компанії того хлопця, що вдарив ОСОБА_12, відвели його у сторону і почали пояснювати, що він не прав і щоб він не втручався. Хто ці хлопці не знає, так як бачив їх вперше і зовсім не розгледів у блимаючому світлі дискотеки. В цей час ОСОБА_12 взагалі вийшов з танцювального майданчика і суперечка та штовханина закінчилася. Після цієї події всі люди знову продовжували танцювати. Він залишився на танцювальному майданчику один, без ОСОБА_12 і продовжував танцювати. Танцював він біля східців. Близько 23.25 години він побачив, що на танцювальний майданчик зайшли двоє хлопців. Один з хлопців був на зріст близько 170 см., спортивної тілобудови, волосся коротке, русяве, одягнутий у футболку чорного кольору, джинси синього кольору та кросівки чорного кольору. Другого хлопця він не розгледів. Він підійшов до цих хлопців та запитав у одного з них «хто тут самий розводящий». Хлопець сказав, що не знає, і взагалі не зрозумів, про що й про кого саме він питає. Він почав перераховувати цим хлопцям відомі йому прізвиська хлопців, з числа місцевих мешканців, на що ці хлопці сказали, що нікого з них не знають. Після цього, ці двоє хлопців пройшли далі на танцювальний майданчик та почали танцювати. Він відійшов від східців та пройшов далі на танцювальний майданчик і таким чином опинився біля вище згаданих двох хлопців, які також на той час танцювали. Близько 23.30 години до них підійшов ОСОБА_14, який сказав одному з цих хлопців, а саме хлопцю, який був на зріст близько 170 см., спортивної тілобудови, волосся коротке, русяве, одягнутий у футболку чорного кольору, джинси синього кольору та кросівки чорного кольору, «пішли відійдемо» і показав рухом голови у напрямок місцини біля туалету, що за будинком культури. Товариш цього хлопця та той момент продовжував танцювати неподалік. Він також танцював поряд. Цей хлопець на пропозицію ОСОБА_14 погодився й разом з ним відійшов з танцювального майданчика. Він продовжував танцювати далі, але згодом вирішив вийти з танцювального майданчика та пошукати ОСОБА_14. Коли він зайшов за будинок культури, близько 23.40 години побачив, у світлі ліхтарів, що ОСОБА_14 бється з вище вказаним хлопцем, а саме побачив, як ОСОБА_14 вдарив хлопця кулаком у голову, а хлопець вдарив ОСОБА_14 у праве око кулаком. У ході бійки, раптово для нього, ОСОБА_14 дістав з правої кишені своїх спортивних штанів, кухонний ніж з пластмасовою рукояткою синьо-білого кольору та металевим лезом. Довжина ножа приблизно 16 см, а леза близько 8 см. Діставши ніж та тримаючи його у правій руці ОСОБА_14 почав махати ним навідмаш. Хлопець на той час стояв впівоберта до нього й таким чином ОСОБА_14 ножем наніс хлопцю ножове поранення. Хлопець нагнувся й почав відходити від ОСОБА_14. В цей час він побачив, що до них біжить товариш цього хлопця, який танцював разом з ним на танцювальному майданчику, неподалік від нього. Він побачив, що ОСОБА_14 одразу заховав ніж у праву кишеню своїх спортивних штанів. Біля місця події почалася метушня, до підрізаного ОСОБА_14 хлопця підбігли незнайомі люди, а ОСОБА_14 у цей час зник у невідомому напрямку. Коли він це все побачив, він хотів підбігти та розборонити ОСОБА_14 та хлопця, але події розвивалися так швидко, що він нічого не встиг зробити. Він був шокований протиправними діями ОСОБА_14, так як не міг навіть подумати, що він зберігає при собі ніж, яким може нанести ножове поранення цьому хлопцю. Про те, що він таке замислив і взагалі про те, що він збирається битися з цим хлопцем ОСОБА_14 йому нічого не казав. А коли він вийшов з танцювального майданчика та пішов шукати ОСОБА_14 він став випадковим свідком цієї події. Як тільки на місце злочину приїхали співробітники міліції він одразу підійшов до них та розповів їм про все відоме йому по цій справі. У злочинній діяльності ОСОБА_14 він ніякої участі не приймав, приховувати його злочинні дії у нього умислу не було, і як тільки він побачив на місці події співробітників міліції, одразу підійшов до них та розповів їм всі відомі мені обставини. З яких саме причин ОСОБА_14 наніс тілесні ушкодження цьому хлопцю він не знає, можливо він переплутав його з кимось з місцевих хлопців, з якими раніше сперечався та штовхався на танцювальному майданчику того вечора, близько 23 години (а.с. 36-38);

- показами свідка ОСОБА_7, який показав суду, що 03.07.2010 року разом він спільно з ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 святкували свято «Івана Купала», а ввечері близько 22 години прийшли на дискотеку до будинку культури в с. Білогородка. Там зустріли ОСОБА_10. Після цього, пішли разом на дискотеку танцювати. Спочатку танцювали, а потім пішли під арку покурити. До них підійшов ОСОБА_6, когось шукав. Потім з ОСОБА_1 він повернувся на танцювальну площадку, коли танцював побачив, що ОСОБА_1 десь немає. Він не зрозумів, куди подівся ОСОБА_1, але вирішив піти до того місця, де у них відбуваються бійки. Коли підбіг, то побачив пораненого ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_14, також були ще якісь люди. Також бачив як ОСОБА_14 поклав руку до кишені, в руці був якийсь білий предмет, що це було не звернув увагу, бо дивився на ОСОБА_1. Коли побачив, що ОСОБА_1 погано, то подзвонив на мобільний телефон комусь з хлопців та вони всі прибігли до них. ОСОБА_14 в той час вже не було. ОСОБА_1 підняли з землі та відвели до клубу, а він побіг шукати машину, бо бачив, що ОСОБА_1 погано. З мобільного телефону він викликав швидку. Щоб було скоріше, його знайомий поїхав назустріч швидкі та потім ОСОБА_1 поклали до карети швидкої медичної допомоги, якою відвезли до лікарні. Особисто він не бачив як ОСОБА_14 підрізав ОСОБА_1, так я на той час знаходився на танцполі. Проте, колі він підбіг, то бачив як ОСОБА_1 зігнувшись відходив від ОСОБА_14. З яких саме причин ОСОБА_14 це зробив не розуміє, оскільки до того між ОСОБА_14 та ОСОБА_1 не було ніяких конфліктів, в тому числі і на танцювальній площадці;

- показами свідка ОСОБА_10, який суду пояснив, що 03.07.2010 року ввечері разом зі своїми друзями ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 він був на дискотеці в центрі с. Білогородка. Разом вони танцювали, ніяких конфліктів не було, потім ОСОБА_1 залишився з ОСОБА_7, а він кудись відійшов. Потім стало відомо, що ОСОБА_1 отримав ножове поранення, яке йому наніс підсудний;

- показами свідка ОСОБА_8, який суду показав, що 03.07.2010 року разом з друзями, серед яких був і ОСОБА_1, вони відпочивали на дискотеці в с. Білогородка. Танцювали та спілкувались між собою, конфліктів та бійок між їхньою компанією та іншими, хто танцював, не було. В який момент ОСОБА_1 пішов з танцювальної площадки він не бачив, бо піднявся з ОСОБА_9 на другий поверх клубу. Пізніше ОСОБА_1 сам розповів, що ОСОБА_14 спричинив йому ножове поранення;

- показами свідка ОСОБА_9, який суду показав, що 03.07.2010 року на свято ОСОБА_15 разом з ОСОБА_1, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_7 вони відпочивали на дискотеці в центрі с. Білогородка, куди прийшли ввечері. Танцювали, пили пиво, трохи були на підпитку. Він відійшов від їхньої компанії, щоб з кимсь поздороватися і не бачив як ОСОБА_1 пішов з танцювальної площадки. Потім йому на мобільний телефон подзвонив ОСОБА_7 і сказав, що сталося. Пізніше ОСОБА_1 розказав, що ОСОБА_14 з товаришем відвів його в сторону, вдарив, потім почалася бійка, потім ОСОБА_14 вдарив ОСОБА_1 ножем;

- рапортом про те, що 04.07.2010 року в ЦРЛ надано меддопомогу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, з приводу проникаючого ножового поранення живота, якого було доставлено з дискотеки с. Білогородка (а.с. 4); протоколом огляду місця події від 04.07.2010 року, під час якого працівниками СОГ була оглянута прилегла територія Будинку культури, де на асфальтованому покритті біля клумби виявлені пятна бурого кольору, сході на кров. (а.с. 5-9); довідками № 4294, 4316 про госпіталізацію 04.07.2010 року ОСОБА_1 з проникаючим ножовим пораненням (а.с. 15, 107); протоколом огляду місця події від 04.07.2010 року (а.с. 17-18); протоколом огляду та вилучення від 04.07.2010 року (а.с. 20-21); протоколом огляду місця події від 05.07.2010 року (а.с. 22); протоколом очної ставки від 05.07.2010 року, проведеної між свідком ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3, під час якої ОСОБА_6 та ОСОБА_3 підтвердили покази один одного щодо обставин нанесення ОСОБА_1 ножового поранення (а.с. 40-43); постановою від 05.07.2010 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_6 за ознаками злочинів, передбачених ст. ст. 212, 396 КК України (а.с. 44-46); протоколом відтворення обстановки та обставин події від 10.07.2010 року, під час якого ОСОБА_3 показав, де, за яких обставин та яким чином він наніс ножове поранення потерпілому (а.с. 81-88); протоколом очної ставки від 12.07.2010 року, проведеною між потерпілим ОСОБА_1 та обвинуваченим ОСОБА_3, під час якого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтвердили покази один одного щодо обставин нанесення ножового поранення (а.с. 111-113); протоколом відтворення обстановки і обставин події від 21.07.2010 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_1 та його законного представника, під час якого ОСОБА_1 показав, де та за яких обставин він отримав ножове поранення (а.с. 114-116); постановою від 25.08.2010 року про виділення матеріалів з кримінальної справи для проведення додаткової перевірки для вирішення питання про притягнення винних до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 296 КК України (а.с. 127-128); висновком експерта №245/Д від 06.08.2010 року, відповідно до якого згідно наданої медичної документації у ОСОБА_1 мались: колото-різана рана поперекової ділянки, проникаюча в ліву плевральну порожнину, з пошкодженням лівої нирки, макрогематурією, пневмотораксом та геморагічним шоком третього ступеня, субкапітального перелому 5-ї пясної кістки правої кисті; рана поперекової ділянки з пошкодженням нирки та проникаюча в плевральну порожнину утворилась від дії гострого предмету, яким міг бути ніж, за давністю може відповідати 03.07.2010 року та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (а.с. 138-139); актом № 600 амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 07.07.2010 року, відповідно до якої ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав; він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; під час проведення обстеження ознак психічного захворювання у нього не виявлено; він може усвідомлювати свої дії та керувати ними; примусових заходів медичного характеру не потребує; ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та в іншому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував (а.с. 141-142).

Суд визнає, що частково підсудний, потерпілий, свідок ОСОБА_6 на досудовому слідстві, свідки ОСОБА_18, ОСОБА_10, бендюг О.П., ОСОБА_19 під час розгляду справи в суді давали суду правдиві покази, які підтверджуються сукупністю інших доказів, які були досліджені в ході судового слідства.

Судом приймаються до уваги довідка № 4303 Києво-Святошинської ЦРЛ про те, що 04.07.2010 року ОСОБА_3 звертався в приймальне відділення вказаної лікарні з приводу ЗЧМТ, струг головного мозку, забій грудної клітини, забій, крововиливи мяких тканих обличчя (а.с. 16) та висновок експерта № 226/Д від 27.07.2010 року, відповідно до якого згідно наданої медичної документації у ОСОБА_3 мались: закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, синці орбітальних ділянок, які утворились від дії тупих предметів, яким міг бути кулак, можливо спричинені 03.07.2010 року та відносяться до легких тілесних пошкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя (а.с. 135-136), проте вважає, що вказані документи не є доказом того, ОСОБА_3 діяв в стані крайньої необхідності або необхідної оборони, оскільки постановою від 25.08.2010 року відносно невстановлених осіб, в діях яких вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, виділені матеріали для проведення додаткової перевірки (а.с. 127-128).

Версія підсудного про те, що нанесення ножового поранення ОСОБА_1 є його відповіддю на протиправну поведінку самого ОСОБА_1 та його товаришів нічим обєктивно не підтверджується та спростовується показами самого потерпілого ОСОБА_1, а також показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд визнає, що вина підсудного у вчинені злочину доведена повністю, його дії кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

З предявленого обвинувачення суд виключає вчинення злочину у стані алкогольного спяніння, оскільки дана обставина не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовується довідкою № 4303, виданою Києво-Святошинською ЦРЛ про те, що при обстеженні 04.07.2010 року ОСОБА_3 був тверезий (а.с. 16).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу підсудного.

Призначаючи покарання, суд враховує, що вчинений злочин відноситься до тяжких злочинів, підсудний за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, вчинив злочин, будучи умовно-достроково звільнений від відбування покарання за попередній злочин, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставин, що помякшують або обтяжують покарання, судом не встановлено та вважає доцільним призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_3 вироком Соломянського районного суду м. Києва від 28.08.2002 року засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України до восьми років позбавлення волі, умовно-достроково звільненого постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2009 року на невідбуту частину покарання 1 рік 3 місяці 4 дні суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за ч. 1 ст. 121 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Цивільний позов у справі заявлений не був.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 81 КК України.

Судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (пять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1, 4 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Соломянського районного суду м. Києва від 28.08.2002 року за ч. 2 ст. 187 КК України у вигляді 1 (одного) місяця позблення волі та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 (пяти) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання, тобто з 04 липня 2010 року.

Речові докази по справі: футболку чорного кольору, спортивні штани чорного кольору, кросівки чорного кольору, шкарпетки біло-синього кольору, футболку чорного кольору з пошкодженням та плямами бурого кольору, джинси синього кольору з плямами бурого кольору, кросівки чорного кольору, які знаходяться на зберіганні в камері схову Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, (а.с. 53) знищити.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою в Київському СІЗО Управління ДДУ з ПВП у м. Києві та Київській області.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же час, з моменту отримання ним копію вироку.

Суддя М.М. Омельченко