Справа
№ 11-153/07 р. Головуючий
ч.З КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 6 березня 2007 р.

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Волинської області у складі:

головуючого-судді
Фідрі О.М.

суддів:
Хомицького A.M., Польового М.І.

прокурора
ОСОБА_1

законного представника засудженого ОСОБА_2 розглянула у відкритому судовому
засіданні у м.Луцьку кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок
Рожищенського районного суду від 25
грудня 2006 року,
яким ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець та житель АДРЕСА_1, українець, громадянин України, не одружений, з неповною
середньою освітою, не працюючий, судимий вироком Рожищенського районного суду
від 21 липня 2005 року за ст. 185 ч.2 КК України,
звільнений на підставі ст. 1
п. а Закону України «Про амністію»;

- вироком Рожищенського районного суду від ЗО березня 2006 року за ст. 187

ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6
місяців з іспитовим

строком на 2 роки,

засуджений за
ст. 185 ч.З КК
України на 3 (три)
роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК
України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за
даним вироком, частково невідбуте покарання за вироком Рожищенського районного
суду від ЗО березня 2006
року - 1 (один)
рік 10 місяців
позбавлення волі - остаточно
призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 10 місяців.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженць та житель АДРЕСА_2,
українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не
працюючий, судимий вироком Рожищенського районного суду від 14 квітня 1999 року за ст.ст. 141 ч.2, 81 ч.4, 140 ч.2, 81 ч.З КК України
до 5 років
позбавлення волі;

·
вироком Рожищенського районного суду від 25 січня 2005 року за ст. 395 ч.2 КК України
до арешту на один місяць;

·
вироком Рожищенського районного суду від 5 квітня 2005 року за ст. 296 ч.І КК України
до арешту на 3 місяці,

засуджений
за'ч.З ст. 185 КК
України, на 3 (три)
роки позбавлення волі;

за ст. 304
КК України ОСОБА_4 виправдано за відсутністю в його діях складу злочину, за
ч.2 ст. 186 КК
України та за ч.З ст. 357
КК України виправдано за недоведеністю його вини у вчиненні злочину.

Вирішено долю
речових доказів.

2

Розглянувши справу в апеляційному порядку, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_3 визнаний винним в тому, що він 24 липня 2006 року біля 2 години,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_4 та
особою, справа відносно якого виділена в окреме провадження, шляхом зриву
металевої штаби дверей, проникли в вагончик «Кури-Гриль», який знаходиться на
території літнього кафе «Шик», що в м. Рожище по вул. Незалежності, Па і
орендується підприємцем ОСОБА_5, звідки повторно, таємно викрали чуже майно на
загальну суму 1 167 гривень 10 коп..

В особистій апеляції засуджений ОСОБА_3 просить
пом'якшити покарання, посилаючись на те, що при обранні покарання судом не було
враховано те, що вину у скоєному визнав повністю, розкаюється, злочин ним
вчинено у неповнолітньому віці, також вказує на те, що його матір є інвалідом
другої групи.

Вирок щодо
ОСОБА_4 не оскаржено.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляції,
пояснення законного представника засудженого - його матір ОСОБА_2, яка просила пом'якшити покарання,
думку прокурора про залишення вироку без змін, а апеляцію без задоволення,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів встановила, що
апеляція засудженого до задоволення не підлягає.

Висновок суду про вчинення раніше судимим за розкрадання ОСОБА_3. злочину
при обставинах, викладених у вироку, ґрунтується на доказах, досліджених судом
в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку і правильно кваліфікував дії
засудженого за ст. 185 ч. З КК
України.

При обранні
покарання засудженому ОСОБА_3 судом враховано ступінь суспільної небезпечності
вчиненого ним злочину, дані про особу засудженого, зокрема, що злочин вчинено
під час іспитового строку, пом'якшуючі покарання обставини, розкаяння підсудних
у вчиненому, відшкодування збитків, а також і те, що ОСОБА_3 є неповнолітнім.
Покарання призначено з дотриманням вимог ст. 71 КК України. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає,
що підстав для пом'якшення покарання засудженому ОСОБА_3 не має.

Керуючись ст. 365, ст. 366 КПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Рожищенського
районного суду від 25 грудня 2006 року відносно
нього - без
зміни.