Дата документу Справа № 320/5312/14-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/582/15 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/5312/14-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула в м. Запоріжжя у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Відродження Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.12.2012 року за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням терміном 2 роки;

засуджено: за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано до призначеного покарання не відбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.12.2012 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у вигляді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишений без зміни - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахується з моменту його фактичного затримання, а саме з 16 год. 30 хв. 10.04.2014 року.

Вироком вирішена доля речових доказів у порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду, 02.04.2014 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , в ході конфлікту зі ОСОБА_8 , який стався на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з останнім, маючи умисел, направлений на спричинення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_8 , наніс йому не менше 8 ударів руками в область голови, від яких потерпілий вдарився правою частиною грудної клітини об металеву конструкцію та впав на бетонний поріг, спричинивши таким чином потерпілому відповідно до висновку судово-медичної експертизи №318 наступні тілесні ушкодження: повний поперечний перелам 6-9 ребер справа по передній пахвовій лінії, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, які не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я; синці та садна кінцівок, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а також тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, яка виразилась крововиливами під тверду мозкову оболонку (біля 5 мл) зліва та справа у тім`яній області; крововиливами під м`які мозкові оболонки у обох чоло-тім`яно-скроневих областях з переходом на базальні поверхні правої скронево-потиличної та лівої потиличної областей, а також на верхніх поверхнях обох мигдалин мозочку; вогнищем забою речовини базальної поверхні правої скроневої та потиличної часток; повним поперечним переломом нижньої щелепи в області правого кута; синцями, саднами, крововиливами в м`яких тканинах голови, яка кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та від якої 07 квітня 2014 року, після повернення ОСОБА_8 до місця свого мешкання, в господарському приміщенні, розташованому у дворі будинку АДРЕСА_2 , настала смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оскаржуючи фактичні обставини справи, доведеність вини та юридичну кваліфікацію своїх дій, просить вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 листопада 2014 року щодо нього змінити та знизити строк призначеного йому покарання.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурор, який брав участь у провадженні просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 листопада 2014 року в цій справі залишити без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши кримінальне провадження, колегія судів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину зазначених у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями вимог ст. 65 КК України. При цьому суд врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого, та дані про особу винного, який на утриманні має неповнолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем свого проживання характеризується задовільно, раніше був засуджений за корисний умисний злочин, що характеризує його як особу що не бажає ставати на шлях виправлення.

Підстав для призначення покарання з застосуванням ст. 69 КК України колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо обґрунтував свої висновки про те, що виправлення і перевиховання ОСОБА_7 можливе в ізоляції його від суспільства, з призначенням покарання за ч. 1 ст. 71 КК України.

Разом з тим, колегія суддів звертає свою увагу на безпідставність зазначення судом першої інстанції про скоєння ОСОБА_7 злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки дана обставина вчинення ним злочину в матеріалах кримінального провадження відсутня.

Крім того, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у мотивувальній частині вироку помилково застосував ч.4 ст.70 КК України, замість ч.1 ст.71 КК України, що підлягає виключенню з вироку.

Таким чином, апеляція обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, через те, що за наведених обставин вирок суду підлягає зміні шляхом постановлення ухвали, оскільки становище обвинуваченого за такої зміни вироку не погіршується. За відсутності погіршення становища обвинуваченого новий вирок з огляду на положення ст. 420 КПК судом апеляційної інстанції не ухвалюється.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з вироку рішення суду про скоєння ОСОБА_7 злочину у стані алкогольного сп`яніння та призначення йому покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а ОСОБА_7 , який перебуває в місцях позбавлення волі, в той строк з моменту отримання ним повного тексту даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4