УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №276/1347/13-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.189 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2015 року. Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів:
ОСОБА_2 - головуючого,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участі: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника-адвоката ОСОБА_7
секретаря судового засідання ОСОБА_9 , -
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги, доводи потерпілої та прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд, -
Цим вироком ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 189 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України вирішено звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на 2 роки та зобов`язано його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирішено стягнути з ОСОБА_6 2056 грн. 64 коп. судових витрат за проведення судових експертиз на користь держави.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили залишено у виді особистого зобов`язання.
Судом першої інстанції встановлено, що у період часу з 17 лютого по 27 червня 2013 року ОСОБА_6 , працюючи начальником управління технічного нагляду охорони праці та пожежної безпеки Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області, з метою незаконного збагачення, застосовуючи погрози обмеження прав та законних інтересів на зайняття підприємницькою діяльністю потерпілої ОСОБА_8 , незаконно вимагав у останньої грошові кошти за наступних обставин.
Так, 17 лютого 2013 року приблизно о 12 годині, знаходячись у приміщенні торгівельної точки ОСОБА_8 , яка розташована у будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно і з корисливих мотивів, висловив у рішучій формі вимогу сплатити йому грошові кошти в сумі 6 000 гривень відразу та по 500 гривень в подальшому щомісячно, як нагороду за користування вищевказаним орендованим приміщенням згідно договору оренди від 01.02.2011 року, укладеним між ним та ОСОБА_10 , не змінюючи при цьому умов вказаного договору оренди. При цьому ОСОБА_6 погрожував ОСОБА_8 обмежити її права і свободи на зайняття підприємницькою діяльністю шляхом створення умов, які змусять її залишити орендоване приміщення та припинити підприємницьку діяльність.
Потерпіла ОСОБА_8 , сприймаючи погрози зі сторони ОСОБА_6 реальними, змушена була повідомити, що зараз у неї не має фінансової можливості сплатити таку суму, однак в травні поточного року, після отримання виручки від продажу, вона надасть йому вказану суму грошей.
11 травня та 6 червня 2013 року ОСОБА_6 з належного йому мобільного телефону кілька разів телефонував на абонентський номер мобільного оператора, яким користується ОСОБА_8 , та у ході телефонних розмов у категоричній формі наполягав на передачі останньою йому грошових коштів, погрожуючи їй обмеженнями та перешкоджаннями у здійсненні підприємницької діяльності. Усвідомлюючи своє безвихідне становище та небезпеку заподіяння матеріальної шкоди у разі ігнорування вимог ОСОБА_6 , ОСОБА_8 просила його дати їй час на збирання грошей і здійснення виплати їх частинами.
15 червня 2013 року близько 15 години у приміщенні, розташованому по АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , з метою підтвердження своїх погроз як таких, що можуть бути реалізовані і спроможні примусити ОСОБА_8 вчинити дії щодо передачі грошей, в присутності ОСОБА_11 пошкодив майно ОСОБА_8 , а саме перерізав кабель електропостачання, який проходив через приміщення та подає електроенергію до торгівельної точки ОСОБА_8 .
У цей же день близько 17 години потерпіла, виявивши відсутність електроенергії, з метою попередження псування продуктів була змушена за допомогою продовжувача підключитись до електромережі в сусідньому будинку, однак через декілька хвилин до магазину знову приїхав обвинувачений, який у грубій формі наголосив ОСОБА_8 на необхідність передачі йому грошових коштів.
19 червня 2013 року приблизно о 12 годині у тому ж приміщенні ОСОБА_6 знову висловив погрози на адресу потерпілої, що у разі не надання йому грошових коштів, він не дасть їй можливості здійснювати підприємницьку діяльність у вказаному приміщенні. На підтвердження своїх погроз він власноручно від`єднав продовжувач від електромережі і таким чином відключив електропостачання до торгівельної точки, тим самим створив умови, які змусили потерпілу вважати, що її правам та законним інтересам загрожує реальна небезпека.
20 червня 2013 року у телефонному режимі обвинувачений зініціював зустріч із ОСОБА_8 на вулиці Лесі Українки в м. Житомирі. Зустрівшись приблизно о 16 годині на вказаній вулиці із ОСОБА_8 , ОСОБА_6 в черговий раз у категоричній формі висловив їй вимогу про необхідність передачі йому грошових коштів. Усвідомлюючи безвихідність ситуації, остання повідомила, що їй необхідно зібрати борги, щоб передати грошові кошти обвинуваченому.
В подальшому потерпіла ОСОБА_8 , сприймаючи погрози ОСОБА_6 як реальні, а вимоги щодо передачі грошей безпідставними, діючи з метою захисту своїх законних інтересів, як приватного підприємця та припинення незаконних дій ОСОБА_6 , звернулась до правоохоронних органів.
27 червня 2013 року приблизно о 16 годині ОСОБА_6 у ході телефонної розмови призначив зустріч ОСОБА_8 на автостоянці, яка розташована перед фасадною стороною торгівельного центру "Метро" у м. Житомирі по вул. Ватутіна, 55-в, та висловив незаконну вимогу щодо передачі йому грошових коштів. При цьому, відповідно до наказу № 160 від 21 червня 2013 року начальника Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області, у період з 26 по 27 червня 2013 року ОСОБА_6 повинен був перебувати у відрядженні для участі в нараді в Державній науковій установі "Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва ім. Леоніда Погорілого" в смт. Дослідницьке Київської області.
Приблизно о 17 годині 13 хвилин у той же день у вищевказаному обумовленому із потерпілою місці ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 шляхом вимагання грошові кошти в сумі 6000 грн. та висунув вимогу щодо наступної передачі йому грошових коштів в сумі 500 гривень щомісячно.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення у його діянні. Посилаючись на свою оцінку доказів, твердить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону (в тому числі, неповне фіксування процесу технічними засобами), неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого та незастосування Закону України "Про амністію у 2014 році".
Перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КПК України, повне фіксування судового провадження технічними засобами є однією із загальних засад кримінального провадження.
Згідно ч. 5 ст. 27 КПК України, під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, з матеріалів кримінального провадження видно, що 15 січня 2015 року під час судового розгляду даного кримінального провадження судом першої інстанції неодноразово здійснювалися перерви у повному фіксуванні судового провадження технічними засобами, під час яких судом за участі всіх учасників судового розгляду проводилися перегляд та прослуховування звукозаписів з флеш-карти мобільного телефона потерпілої, компакт-дисків із записами слідчо-розшукових дій та розсекречених матеріалів за результатами проведених оперативно-розшукових заходів, матеріалів відеозйомки, здійсненої при огляді місця події від 27 червня 2013 року (а. с. 226-227 т. 5).
Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду підтвердив цей факт, пояснивши, що суд першої інстанції вимушено припиняв фіксування судового засідання технічними засобами, оскільки під час перерв здійснював прослуховування вищевказаних носіїв інформації на тому ж комп`ютері.
Таким чином, судове провадження в частині дослідження вищевказаних джерел доказів було здійснено судом першої інстанції без фіксування технічними засобами. У матеріалах провадження відсутній здійснений судом офіційний технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції в частині дослідження вищевказаних джерел доказів.
Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції істотно порушені правила повного фіксування судового провадження технічними засобами та не зафіксовані окремі заяви та клопотання сторони захисту, є обгрунтованими.
Відповідно до положень ст. 412 КПК України, вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки вони перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню.
Тому згідно положень ст. 415 КПК України, вирок у даному кримінальному провадженні підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно розглянути кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 з дотриманням вимог КПК України, перевірити інші доводи апеляційної скарги, постановити законний та обгрунтований вирок.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 03 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у тому ж суді першої інстанції в іншому складі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді: