Справа № 136/324/15-к
В И Р О К
іменем України

"25" березня 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Липовець обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000045 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костилівка, Рахівського району, Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, офіційно не одруженого, раніше судимого, останній раз 03.02.2015 року Липовецьким районним судом за ст.125 ч.2 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України
за участю сторін кримінального провадження:
зі сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4
зі сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
12.01.2015 року ОСОБА_3 Липовецьким районним судом Вінницької області, було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік, та встановлені наступні обмеження:
- заборонити вихід з будинку з 23:00 год. до 6:00 год. ранку наступного дня;
-заборонити відвідувати кафе та інші заклади торгівлі де продаються спиртні напої на розлив, крім купівлі продуктів харчування.
-заборонити виїзд з с. Білозерівка, Липовецького району без дозволу керівництва Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області.
- з`являтись на реєстрацію в Липовецький РВ УМВС один раз на місяць (першу суботу кожного місяця) до начальника СДІМ, а в разі його відсутності до чергового Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області з 9-00 до 11-00 години.
28.01.2015 року ОСОБА_3 було відповідним чином письмово ознайомлено з вказаними обмеженнями перебування під адміністративним наглядом, однак він діючи умисно, з метою злісного ухилення від встановлених законом обмежень, без поважних на те причин, та без повідомлення керівництва Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області 03.02.2015 року, самовільно залишив своє постійне місце проживання та виїхав за межі Липовецького району, і в подальшому перебував та переховувався від працівників міліції в м. Вінниця, а саме по підвалах, горищах різних житлових будинків, та на залізничному вокзалі даного міста. Також, ОСОБА_3 маючи можливість повідомити про зміну свого місця проживання, керівництво Липовецького РВ УМВС, цього не зробив, на реєстраційні відмітки до Липовецького РВ УМВС не з`являвся і тим самим злісно ухилявся від встановленого йому адміністративного нагляду.
10.02.2015 року, ОСОБА_3 з`явився за своїм місцем проживання в АДРЕСА_1 , де і був виявлений працівниками Липовецького РВ УМВС.
Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 395 КК України, як порушення правил адміністративного нагляду, а саме: самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
17.02.2015 року між прокурором прокуратури Липовецького району Вінницької області ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000045 та ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор прокуратури Липовецького району ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 395 КК України.
Відповідно до угоди, ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, активно сприяв розслідуванню та розкриттю кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення і отримана згода обвинуваченого на його призначення. А саме: у виді арешту на строк два місяці.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку ст.314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарання, передбаченим КК України.
Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури Липовецького району ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.
За таких обставин, суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_3 порушив правила адміністративного нагляду, а саме самовільне залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а тому його дії вірно кваліфіковані за ст.395 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання.
Також судом встановлено, що вироком Липовецького районного суду від 03.02.2015 року ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 05.03.2015 року. Станом на 25.03.2015 року не відпрацьовано жодного дня громадських робіт . Невідбута частина складає -150 годин громадських робіт.
Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.. А в силу п.4 ч.1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт. Отже, покаранню у виді150 годин громадських робіт, до яких обвинувачений засуджений вироком Липовецького районного суду від 03.02.2015 року , на підставі п.4 ч.1ст. 72 КК України, відповідають 18,75 днів арешту.
При цьому, в силу ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, яка становить 150 годин громадських робіт, або 18,75 днів арешту.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що призначаючи покарання обвинуваченому , у відповідності до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання , у виді 2 місяців 14 днів арешту
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314,373,374, 472-475 КПК України, суд
З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17.02.2015 року між прокурором прокуратури Липовецького району ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000045.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 17.02.2015 року покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України, враховуючи вирок Липовецького районного суду від 03.02.2015 року , призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 2 (двох) місяців і 14 (чотирнадцяти) днів арешту.
Строк відбуття покарання відраховувати з моменту приведення вироку до виконання затримання ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1