апеляційний суд чернівецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці « 20 » листопада 2007 р. колегія
судців судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької
області у складі:

головуючого Кузняка
В.О.

суддів Яцинюка
В.Ф., Семенюка К.М.

за
участю прокурора Хоміцької
Т.Б.

та
адвоката ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями адвоката
ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2
та засудженого ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від « 14» вересня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року

народження, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, українець,
громадянин

України, з професійно-технічною освітою, неодружений,
непрацюючий, раніше судимий
19.04.2006 року Шевченківським районним судом м. Чернівців за
ст. 185 ч.1 КК України до 1 року
і 6 місяців позбавлення волі та звільнений від відбування покарання на
підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим
строком на 1 рік, -

засуджений
за ст.
186 ч.2, 185 ч.2 КК України на 4
роки і шість місяців позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим йому призначено покарання у виді 4-х років
позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків до призначеного
покарання частково приєднано невідбуту ОСОБА_2
частину покарання за

Справа №
11-380/2007р. Головуючий}!
І інстанції - Богдан СІ.

Категорія ст. 186 ч. 2, 185 ч.2 КК України Доповідач Яцинюк В. Ф.

2

вироком
Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19.04.2006 року і остаточно
призначено покарання у виді 4-х років і 6 місяців позбавлення волі.

Міра
запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2
до вступу вироку в законну силу,
залишена у вигляді - тримання під вартою.

Строк відбуття
покарання обчислено з 22 березня 2007 року.

Задоволено
цивільні позови та стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 - 26070
грн., на користь ОСОБА_4 - 1325
грн., на користь ОСОБА_5 -2970 гривень.

Вирішено долю
речових доказів.

Згідно
вироку суду ОСОБА_2 визнаний винуватим і
засуджений за те, що 06.11.2006
року, приблизно о 22.00 годині у
АДРЕСА_2, будучи в стані алкогольного
сп'яніння, діючи умисно, повторно,
з метою заволодіння чужим майном,
із застосуванням насильства, яке
є небезпечним для життя та здоров'я,
відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_3 - грошима, мобільним телефоном, шкіряною курткою, чим завдав потерпілому шкоди на 26 070
гривень.

02.03.2007
року приблизно о 12.00 годині,
продовжуючи свою злочинну діяльність,
ОСОБА_2 , перебуваючи в АДРЕСА_3
потерпілої ОСОБА_4, що по АДРЕСА_3 та
будучи в стані алкогольного сп'яніння,
діючи умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, без застосування насильства, відкрито викрав майно потерпілої - одяг, цифровий музикальний програвач, компакт-диски, акумуляторну батарею для радіотехніки, мобільний телефон, чим завдав потерпілій шкоди на 1 325 гривень.

28.01.2007
року ОСОБА_2 , перебуваючи в квартирі
АДРЕСА_4 потерпілого ОСОБА_5, що
АДРЕСА_4, приблизно о 8.00 годині та
діючи умисно, повторно, таємно,
з метою заволодіння чужим майном,
викрав у нього гроші в сумі 2970 гривень, чим завдав потерпілому шкоди на вказану суму.

В апеляціях:

-
адвокат ОСОБА_1 просить вирок суду щодо ОСОБА_2
змінити та перекваліфікувати його дії з
ст. 186 ч.2 КК України на ст.
185 ч.2 КК України і пом'якшити міру покарання, оскільки вважає, що викладені у вироку суду факти відносно
вчинення його підзахисним грабежу щодо потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_3 не відповідають дійсним обставинам
справи.

Свої
вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
викрадення його підзахисним речей у потерпілої ОСОБА_4 не було відкритим, оскільки,
коли ОСОБА_2 викрадав речі, то нікого із посторонніх осіб не було і на
досудовому слідстві потерпіла ОСОБА_4 у перших своїх показаннях пояснила, що вона виявила крадіжку свого майна лише
після того як з квартири вибіг ОСОБА_2 .

3

Разом з
тим, ні на досудовому слідстві, ні в суді також не було підтверджено і факт
заволодіння грішми у потерпілого ОСОБА_3
в сумі 5 000 тис. доларів шляхом
грабежу, оскільки не знайдено жодного
доказу, що саме ця сума грошей була у
потерпілого при їх зустрічі 29.01.2007 року . При цьому вважає, що ОСОБА_2
не вчиняв будь-яких насильницьких дій щодо ОСОБА_3, перед тим як заволодіти його грошима.

Крім
того, апелянт також просить вирок суду
змінити в частині задоволення цивільних позовів потерпілих - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і залишити ці позови без розгляду у
зв'язку з належним їх оформленням відповідно до чинного законодавства України.

-
Засуджений ОСОБА_2 також просить вирок
суду щодо нього змінити,
перекваліфікувавши його дії з
ст. 186 ч.2 КК України на ст.
185 ч.2 КК України та пом'якшити міру покарання, посилаючись при цьому на те, що він грабежу не вчиняв та вважає, що це була крадіжка, по епізоду викрадення майна у ОСОБА_3 і він
це визнає.

Заслухавши
доповідь судді, засудженого ОСОБА_2 та його адвоката, які підтримали свої апеляції, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без
змін, розглянувши справу, перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів не знаходить підстав до їх
задоволення.

Районний
суд вірно встановив фактичні обставини справи і прийшов до правильного висновку
про винуватість засудженого ОСОБА_2 у
вчиненні ним злочинів, передбачених
ч.2 ст.
185, ч.2 ст.
186 КК України і в обґрунтування цього,
навів у вироку суду відповідні мотиви на підставі зібраних та
досліджених по справі доказів.

Винність
засудженого ОСОБА_2 в сконні злочинів
при обставинах, викладених у вироку
суду, доведена і підтверджується
зібраними по справі доказами, яким дана
вірна юридична оцінка, а саме:
протоколом відтворення обстановки та обставин події (а.с. 146-148),
протоколами явки з повинною ОСОБА_2
(57, 115-116, 132-133),
показаннями потерпілих: ОСОБА_3
(30-32, 252-254), ОСОБА_4 (а.с.
135, 252-254), ОСОБА_5 (108-110), свідків: ОСОБА_6 (53-54), ОСОБА_7(а.с.
51-52).

Факт
наявності грошей у потерпілого ОСОБА_3 в сумі 5 000 доларів СІЛА, які згодом були викрадені ОСОБА_2 , підтверджується показаннями свідків ОСОБА_7
та ОСОБА_6, які останні давали під час
досудового слідства та підтвердили те,
що перед тим як ОСОБА_7 збирався поїхати в м. Івано-Франківськ придбати транспортний
засіб, то він взяв з собою 5 000 доларів
США.

Крім
того, з протоколу явки з повинною
вбачається те, що даний злочин він
вчинив з метою заволодіння чужим майном,
із застосуванням насильства, яке
є небезпечним для життя та здоров'я,
оскільки сам засуджений у даному протоколі зазначив, що коли врни з ОСОБА_7 розпивали спиртні напої у підвалі, то між ними виник конфлікт і він побачив у
потерпілого гроші, які знаходилися у
жіночій

4

шкарпетці, тоді він вдарив його, після чого останній впав і він забрав
гроші, яких було більше 1 000 доларів США.

Показаннями
потерпілої ОСОБА_4 підтверджено факт викрадення у неї майна, оскільки,
як вбачається з її показань, які
остання давала під час досудового слідства,
а також у суді, що коли вона
вийшла із кухні, то побачила як з
кімнати вибіг ОСОБА_2 , який тримав в
руках поліетиленовий пакет і біг до вхідних дверей і тоді вона зрозуміла, що він взяв її речі та хотіла його
затримати, кричала, щоб він зупинився, але останній вибіг з квартири і втік.

Дії
ОСОБА_2 судом правильно кваліфіковані за
ч.2 ст.
185, ч.2 ст.
186 КК України, оскільки він
скоїв крадіжку, вчинену ним повторно та
грабіж за кваліфікуючими ознаками з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, вчинений повторно.

Посилання
апелянтів на незаконність вироку у зв'язку з невідповідністю висновку суду
фактичним обставинам справи є необгрунтованими та спростовуються матеріалами
справи, оскільки обставини, на які посилались у скаргах апелянти, були предметом перевірки та досліджень у суді
і відповідно до вимог закону були враховані при постановленні вироку.

При
проведенні досудового слідства та судового розгляду справи щодо ОСОБА_2 , порушень норм КПК України не
встановлено, а тому підстав для
скасування або зміни вироку, як про це
попросили апелянти, немає.

З
врахуванням обставин справи, даних про
особу винного, який раніше притягався до
кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також те,
що вказані злочини він вчинив в період іспитового строку і відповідно
до ст.
65 КК України, колегія суддів
вважає, що міру покарання, призначену судом за ст.
185 ч.2, 186 ч.2 КК України, ОСОБА_2
у виді 4-х років і шість місяців позбавлення волі, слід залишити, оскільки вона є необхідною і достатньою для
його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
ОСОБА_2 та в його інтересах адвоката
ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Шевченківського районного суду м.
Чернівців від « 14» вересня 2007 року щодо ОСОБА_2 -без змін.