В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого - ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

українця, громадянина України, уродженця м. Ужгород,

Закарпатська область, проживаючого та зареєстрованого

за адресою :

АДРЕСА_1 , неодруженого, з повною

середньою освітою, тимчасово не працюючого, не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000461 від 09.03.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 08 березня 2014 року близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на грунті раптово виникнувших особистих неприязних стосунків, які виникли під час словесного конфлікту після спільного вживання спиртних напоїв з потерпілим, умисно наніс ОСОБА_4 серію ударів руками затиснутими в кулак в область голови, від яких останній впав на підлогу , а коли намагався піднятись з підлоги то ОСОБА_6 наніс йому один удар кухонним стільцем в область плечей, від якого потерпілий впав знову на підлогу, а стілець розломився. Користуючись цим, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 завдав ОСОБА_4 ще серію ударів ногами обутими у взуття в область тулубу та два удари дерев`яною ніжкою від розломаного стільця в область голови та область плечей , заподіявши останньому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав частково. Пояснив, що 08.03.2014 року біля 12 год. 30 хв. знаходився в квартирі АДРЕСА_2 , де проживає знайома ОСОБА_8 , де в приміщенні кухні спільно з Тидір, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 вживав алкогольні напої. Коли він відкрив холодильник для того, щоб взяти звідти продукти харчування, Тидір зробив йому зауваження та сказав, що продукти його, схопив кухонний ніж та замахнувся на нього, на що він відштовхнув його, після чого ОСОБА_11 впав на підлогу, однак відразу підвівся з ножем в руках і знов замахнувся на нього, на що він взяв стілець і наніс один удар стільцем по руках ОСОБА_11 . В той час його відтягнув ОСОБА_12 і він вийшов з квартири і пішов додому, більше не повертався. Визнав , що наніс потерпілому ОСОБА_11 один удар стільцем по руках з метою вибити з його рук ніж.

Аналізуючи дослідженні докази суд приходить до таких висновків.

Так, відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

За змістом ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст.91, 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Згідно ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Згідно ст. 279 КПК України у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000461, 17 квітня 2014 року було повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що було небезпечним для життя в момент заподіяння.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.

Судом були досліджені всі надані прокурором докази на підтвердження інкримінованого ОСОБА_6 обвинувачення.

Так, судом допитаний потерпілий ОСОБА_4 , який в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_6 не наносив йому ударів, він невинний. 08.03.2014 року він прийшов до знайомої привітати із святом і знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 вживав алкогольні напої спільно з ОСОБА_13 , ОСОБА_9 і ОСОБА_14 . Ні ОСОБА_13 , ні ОСОБА_12 його не чипали . Стільчик розламав на його спині ОСОБА_15 . В ході словесного конфлікту, він схопив кухонний ніж, оскільки у нього така звичка, на що ОСОБА_13 зробив зауваження і наніс йому один удар ніжкою від стільчика по рукам і вийшов з квартири, а за ним пішов ОСОБА_16 . Залишився у приміщенні квартири ОСОБА_17 , який наніс йому удари ногами, руками і стільцем в область ребер, голови, по ногам, після чого залишив його і втік. В подальшому , в ході судового розгляду потерпілий змінив покази і пояснив, що перший удар йому наніс ОСОБА_9 правою рукою в область голови, від якого він втратив рівновагу і падаючи ударився головою об стіл , після чого впав на підлогу і внаслідок удару втратив свідомість. Прийшовши до тями, відкрив очі і побачив як ОСОБА_13 наніс йому один удар стільчиком по спині, від якого знов втратив свідомість і прийшов до тями коли приїхала швидка допомога і працівники міліції. Зміну показів пояснив тим, що ОСОБА_9 і ОСОБА_10 обіцяли йому, що відшкодують вартість ліків, дружина ОСОБА_18 написала йому розписку про відшкодування шкоди. У випадку відшкодування йому шкоди він би не мав претензій. Адам і ОСОБА_10 прийшли до нього врегулювати питання і зі слів ОСОБА_18 і ОСОБА_10 він надав покази на досудовому слідстві. Як вони йому розповіли про обставини вчиненого, оскільки він втратив свідомість так він і надав покази на досудовому розслідуванні.

Так, судом допитана свідок ОСОБА_19 , яка суду показала, що проживає у квартирі АДРЕСА_2 та 08.03.2014 року біля 12 год. 00хв. вона була вдома, коли до неї прийшли ОСОБА_13 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . На той час у неї вдома був ОСОБА_4 , який прийшов до неї о 10год. 00хв. та приніс з собою продукти харчування та алкогольні напої. ОСОБА_4 вживав у неї вдома горілку і на той час коли прийшли ОСОБА_13 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Коли ОСОБА_4 почав у грубій формі висловлюватись на адресу ОСОБА_13 та кричати , вона разом з ОСОБА_20 , яка проживає разом з нею вийшли з квартири на вулицю, щоб викликати працівників міліції. Біля 20 год. 00 хв. вона разом з ОСОБА_21 повернулись додому, двері у квартиру були відчинені, в приміщенні квартири нікого не було, у приміщенні квартири був розбитий один стілець, на якому була відсутня одна ніжка, а на підлозі в кімнаті помітила плями крові. Їй відомо зі слів сусідки ОСОБА_22 , що вона викликала швидку медичну допомогу і працівників міліції.

Очевидцем бійки не була.

З врахуванням цього, у суду виникають сумніви, щодо доведення цим доказом обставин обвинувачення в його межах, враховуючи також, що свідком не повідомлено про те , хто саме наносив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження , їх кількість , локалізацію та характер нанесення.

Так, судом допитана свідок ОСОБА_23 , яка суду показала, що 07.03.2014 року ввечері додому до ОСОБА_19 прийшов ОСОБА_4 , який приніс продукти харчування і пішов , а 08.03.2014 року біля 11 год. 00хв. вони були вдома, коли знов прийшов ОСОБА_11 , а біля 12 год. 00 хв. прийшли ОСОБА_13 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . В той час коли всі сиділи за столом і вживали алкогольні напої, між хлопцями зав`язалась розмова в ході якої вони почали голосно кричати, про що саме їй не відомо, оскільки вони говорили на циганській мові. В цей час ОСОБА_8 запропонувала їй вийти з квартири на вулицю, де попросили у перехожих телефон для того, щоб зателефонувати до міліції, однак працівники міліції не приїхали. Деякий час вони гуляли навколо будинку. Коли повернулись додому то двері у квартиру були відчинені, в приміщенні квартири нікого не було, у приміщенні квартири був розбитий один стілець, на якому була відсутня одна ніжка, скло у дверях, а на підлозі в кімнаті помітила плями крові. Коли заходили в під`їзд будинку, зустріли сусідку яка повідомила їм, що бачила у їх квартирі людину , яка лежала на підлозі і видавала звуки, на що її батько викликав працівників міліцію.

Очевидцем бійки не була.

З врахуванням цього, у суду виникають сумніви, щодо доведення цим доказом обставин обвинувачення в його межах, враховуючи також, що свідком не повідомлено про те , хто саме наносив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження , їх кількість , локалізацію та характер нанесення.

Так, судом допитаний свідок ОСОБА_24 , який суду показав, що 08.03.2014 року біля 12 год. 00хв. прийшов разом з обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_10 додому до ОСОБА_8 , щоб привітати її з святом, у той час в квартирі було двоє жінок і Тидір. Зайшли в приміщення кухні , де всі четверо вживали алкогольні напої ( горілку, вино). В той час коли ОСОБА_13 відкрив холодильник, ОСОБА_11 сказав ОСОБА_13 що у тюрмі з ним говорили по-іншому і схопив ніж, після чого він наніс ОСОБА_11 удар рукою по обличчю, від якого з рук Тидіра випав ніж. Від його удару ОСОБА_11 не впав, а підвівся і почав бійку з ОСОБА_13 , наніс удар рукою ОСОБА_13 , після чого вони перейшли в кімнату і один одному наносили удари. Вказує, що меблі , стільці у квартирі були поломані. Коновалов взяв ніжку від стільця і почав нею наносити удари, проте в яку частину тулуба не бачив, оскільки все відбувалось дуже швидко. Він і Пап відтягували ОСОБА_13 , після чого всі троє разом вийшли з приміщення квартири. Вказав, що табуретку в ОСОБА_11 ніхто не кидав. В той час коли ОСОБА_11 лежав на животі на підлозі , ОСОБА_13 наносив йому удари ногами, руками і ніжкою від стільця. Тидір, після бійки , у нього попросив відшкодування в сумі 10 000 гривень за те, що він його вдарив, на що його дружиною була надана ОСОБА_11 розписка.

Під час додаткового допиту свідка ОСОБА_24 , останній показав суду, що ОСОБА_13 наніс потерпілому ОСОБА_11 два удари стільцем в область ребер, проте в яку сторону тулубу, тобто їх локалізацію назвати не міг. Показав, що ОСОБА_13 не наносив потерпілому ОСОБА_11 удари ногами, а наносив їх руками в область обличчя і тулуба. Під час огляду речових доказів заперечив, що саме цими ніжками від стільчика ОСОБА_13 наносив тілесні ушкодження.

Покази свідка ОСОБА_24 узгоджуються з показами потерпілого ОСОБА_4 в тій частині, що ОСОБА_24 перший наніс потерпілому ОСОБА_4 удар правою рукою в область голови. Разом з тим, у суду викликає сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених вказаним свідком, щодо обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення,оскільки його покази в ході судового розгляду не узгоджуються. Крім того, потерпілий в своїх показах фактично обвинувачує свідка ОСОБА_24 у нанесенні йому низки тілесних ушкоджень, а тому суд розцінює факти, повідомлені вказаним свідком ОСОБА_24 як вибрану ним позицію захисту від звинувачень потерпілого. Вказане також підтверджується показами потерпілого про наявність у нього розписки дружини ОСОБА_24 яку остання надала потерпілому про відшкодування шкоди і вказані обставини в суді визнав свідок ОСОБА_24 , а отже викладене дає підстави вважати, що свідок ОСОБА_24 є зацікавленим в результаті судового розгляду.

З врахуванням цього, у суду виникають сумніви, щодо доведення цим доказом обставин обвинувачення в його межах.

Так, судом допитаний свідок ОСОБА_25 , який суду показав, що 08.03.2014 року біля 14 год. 00хв. прийшов разом з обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_9 додому до ОСОБА_8 . В квартирі були ОСОБА_8 , ОСОБА_26 та ОСОБА_11 , коли вони четверо сіли за стіл, де вживали алкогольні напої, ОСОБА_8 та ОСОБА_26 вийшли з квартири. Зазначив, що він та ОСОБА_13 вживали вино, а Тидір горілку і вино. Коновалов хотів взяти з холодильника закуску, на що ОСОБА_11 схопив зі столу кухонний ніж і накинувся на ОСОБА_13 , на що ОСОБА_9 наніс ОСОБА_11 один удар в область обличчя , від якого ОСОБА_11 впав на підлогу і тим самим вибив з його рук ніж. Після того як ОСОБА_11 підвівся на ноги, він перший почав бійку і наніс удари руками і ногами ОСОБА_13 в область тулубу. Далі вони штовхаючись, перейшли в кімнату, після чого впали на підлогу і продовжили бійку. Коновалов взяв табуретку і кинув у ОСОБА_11 , від удару ОСОБА_11 впав, а табуретка розломалась. В той час коли ОСОБА_11 лежав на животі на підлозі, ОСОБА_13 наносив йому удари ніжкою від стільця по спині та наносив удари ногами і руками. Кількість нанесених ударів назвати не міг. Після цього він і ОСОБА_9 забрали ОСОБА_13 і всі вийшли з приміщення квартири, на вулиці розійшлись по домам, а ОСОБА_11 залишився лежати на підлозі. Вказав , що він і ОСОБА_9 не наносили ударів ОСОБА_11 .

Під час додаткового допиту свідка ОСОБА_25 , останній показав суду, що ОСОБА_13 один раз кинув табуреткою у потерпілого ОСОБА_11 , яка влучила в область обличчя потерпілого, а далі наносив удари ногами і руками в область ребер потерпілого та декілька разів надавив ногою в область хребта потерпілого. Під час огляду речових доказів заперечив, що саме цими ніжками від стільчика ОСОБА_13 наносив тілесні ушкодження.

Саме покази свідка ОСОБА_25 є взаємовиключними та не узгоджуються з показами як потерпілого ОСОБА_4 , який показав, що ОСОБА_6 наніс йому один удар стільцем по спині, так і з показами свідка ОСОБА_24 , який показав, що табуретку в ОСОБА_11 ніхто не кидав, ОСОБА_13 не наносив потерпілому ОСОБА_11 удари ногами, а наносив їх руками в область обличчя і тулуба.

На підтвердження події вчинення кримінального правопорушення та вини ОСОБА_6 у його вчиненні стороною обвинувачення також надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні :

· протокол огляду місця події від 08.03.2014 року з фото-таблицею, відповідно до якого оглянута
квартира АДРЕСА_2 , виявлені дві дерев`яні палиці, відрізок матерії із покривала , відрізок матерії із матраца, зішкріби речовини бурого кольору із стіни та підлоги ;

· протокол огляду місця події від 09.03.2014 року, відповідно до якого оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_2 та в ході огляду було вилучено: мобільний телефон Соні Еріксон моделі К 750 І ,ІМЕІ НОМЕР_1 , акумуляторну батарею до мобільного телефону, кришки корпусу телефону, зарядний пристрій до телефону;
· висновок експерта № 213 від 21.03.2014 року, відповідно до якого проведено судово - медичну експертизу ОСОБА_4 та встановлено, що у останнього на момент судово медичного обстеження виявлені тілесні ушкодження у вигляді: - cаден на шкірних покривах лівої лобної ділянки та передньої поверхні середньої третини правої гомілки; синців на шкірних покривах правої орбітальної ділянки, лівої завушної ділянки та тильної поверхні лівої кисті; підшкірних крововиливі в ділянках зовнішньої поверхні середньої третини лівого плеча, передньозовнішньої поверхні середньої третини правого плеча, лівої бічної поверхні грудної клітки з переходом на ліву бічну поверхню живота та правої поперекової ділянки. Згідно даних медичної документації виявлено : політравма ( 08.03.2014) ЗТГК. Множинні переломи ребер із зміщенням білатерально. Правобічний пневмоторакс. Лівобічний кров`янистий плеврит. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Рвана рана волосистої частини голови. Множинні садна м`яких тканин Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки та обуті ноги сторонньої людини, а також предмет на який вказує потерпілий ( дерев`яні ніжки з стільця). По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження, згідно даних медичної документації, вкладаються в час пригоди , яка відбувалася 08.03.2014 року. Тілесні ушкодження у вигляді ЗТГК . Правобічного пневмотораксу; Лівобічного кров`янистого плевриту були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою, згідно п.2.1.3 (л) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень , затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Тілесні ушкодження у вигляді перелому 3,4,5 го ребра по передньо-аксилярній лінії із зміщенням справа; перелому 8,9,10 го ребра по середньо-аксилярній лінії із зміщенням зліва потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21-го дня і по цій ознаці згідно п. 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ. Струс головного мозку. Рвана рана волосистої частини голови, згідно п. 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Всі інші тілесні ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

- висновок експерта № 17/387 від 06.05.2014 року , відповідно до якого проведено судово дактилоскопічну експертизу та встановлено, що на поверхні двох дерев`яних палок, які були вилучені 08.03.2014 року в ході огляду приміщення квартири АДРЕСА_2 слідів папілярних ліній рук не виявлено.

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_27 пояснив, що при огляді 21.03.2014 року потерпілого ОСОБА_4 виявлено зокрема, на тильній поверхні лівої кисті знаходився синець овальної форми. На шкірних покривах лівої лобної ділянки знаходилось садно лінійної форми направлене косо - вертикально, покрите коричневою кірочкою, що злущується . Лінійний характер садна могло утворитись від ребра стола внаслідок падіння потерпілого і ударяння, яким могло бути ребро стола. Не виключена можливість , що могла утворитись від цього падіння і ударяння об ребро стола ЗЧМТ, так і могла утворитись внаслідок ударів тупими твердими предметами, якими могли бути затиснуті в кулак руки людини. Якщо удар стільцем нанесений в потилечну ділянку тоді можлива втрата свідомості, якщо в поперекову то ні. Від удару стільцем по спині , не можливі настання тілесних ушкоджень у вигляді переломів ребер, зважаючи на їх локалізацію переломів, переломи 3,4,5 ребра справа середньо-підпахова, а зліва переломи 8,9,10 ребра по підпахова. Найбільш імовірно тілесні ушкодження у вигляді переломив ребер могли настати внаслідок локальних ударів тупими твердими предметами , по ударному механізму дії , якими могли бути затиснуті в кулак руки, обуті ноги сторонньої людини, а також не виключена можливість, що це міг бути предмет на який вказує потерпілий - ніжки від стільчика. На момент огляду потерпілого , при опитуванні судово медичним експертом , потерпілий заявив, що 08.03.2014 року близько 10 год. 00 хв. в м. Ужгород, по вул. Декабристів в приміщенні квартири знайомої отримав тілесні ушкодження від трьох знайомих ОСОБА_28 , ОСОБА_12 і ОСОБА_29 , які били руками, ногами, а далі дерев`яними ніжками від стільця по всім частинам тіла. Від ударів ніжкою від стільчика та від обутих ніг сторонньої людини могли настати тілесні ушкодження у вигляді переломів 3,4,5 ребра та 8,9,10 ребра. Якщо потерпілий лежав на животі, то тілесні ушкодження у вигляді переломів ребер 3,4,5 могли настати внаслідок нанесення ударів ногами сторонньої людини в підпахову ділянку, а перелом 8,9,10 ребер так само можливо при ударі ногами. На правій орбітальній ділянці є синець, відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка слідчий ОСОБА_30 показав, що поступив виклик від сусідів, коли вони приїхали за адресою АДРЕСА_3 , двері у квартиру були привідчинені, вони опитали сусідів, а коли підійшли власник квартири, вони провели огляд приміщення квартири і за припущенням експерта вилучили дві ніжки від стільчика.

В обвинувальному акті, який надійшов до суду для розгляду ОСОБА_6 обвинувачується в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що було небезпечним для життя в момент заподіяння, зокрема у тому, що він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на грунті раптово виникнувших особистих неприязних стосунків, які виникли під час словесного конфлікту після спільного вживання спиртних напоїв з потерпілим, умисно наніс ОСОБА_4 серію ударів руками затиснутими в кулак в область голови, від яких останній впав на підлогу , а коли намагався піднятись з підлоги то ОСОБА_6 наніс йому один удар кухонним стільцем в область плечей, від якого потерпілий впав знову на підлогу, а стілець розломився. Користуючись цим, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 завдав ОСОБА_4 ще серію ударів ногами обутими у взуття в область тулубу та два удари дерев`яною ніжкою від розломаного стільця в область голови та область плечей , заподіявши останньому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Згідно ст.11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Стаття 121 ч.1 КК України, в межах обвинувачення пред`явленого ОСОБА_6 , передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що було небезпечним для життя в момент заподіяння.

При цьому, жодним з поданих суду стороною обвинувачення доказів, не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_6 заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, що було небезпечним для життя в момент заподіяння , за обставин пред`явлених обвинуваченням.

Зокрема, в пред`явленому обвинувачені вказано, що ОСОБА_6 умисно наніс ОСОБА_4 серію ударів руками затиснутими в кулак в область голови. Про таке нанесення серії ударів руками затиснутими в кулак в область голови потерпілого, зі сторони ОСОБА_13 , не вказував в своїх показах ні потерпілий ОСОБА_4 , ні жоден із допитаних в суді свідків.

Крім того, в пред`явленому обвинувачені вказано, що ОСОБА_6 наніс потерпілому один удар кухонним стільцем в область плечей, від якого потерпілий впав знову на підлогу, а стілець розломився. При цьому, слід зазначити, що потерпілий змінюючи покази в судовому засіданні показав, що обвинувачений наніс йому один удар стільцем по спині, однак від даного удару стільцем по спині не настали і не могли настати тяжке тілесне ушкодження, що було небезпечним для життя в момент заподіяння, що стверджується даними висновку експерта № 213 від 21.03.2014 року, відповідно до якого проведено судово - медичну експертизу ОСОБА_4 та показами допитаного в суді судового експерта ОСОБА_27 .

Крім того, в пред`явленому обвинувачені вказано, що ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, завдав ОСОБА_4 ще серію ударів ногами обутими у взуття в область тулубу та два удари дерев`яною ніжкою від розломаного стільця в область голови та область плечей. Проте слід зазначити, що жодним з поданих суду стороною обвинувачення доказів, не доведено поза розумним сумнівом, нанесення вказаних тілесних ушкоджень.

В судовому провадженні прокурором питання про перекваліфікацію або зміну обвинувачення не ставилось.

Таким чином, суд вважає, що дослідженими доказами не встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив дії, які б давали підстави твердити про наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду суду не надано, тому на підставі викладеного, суд вважає, що в ході судового розгляду не доведено вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що було небезпечним для життя в момент заподіяння.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку " вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Враховуючи, що судом не був досліджений жоден доказ, який доводить вину обвинуваченого поза розумним сумнівом, в межах пред`явленого обвинувачення, суд усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_6 тлумачить на його користь, та вважає необхідним обвинуваченого виправдати в зв`язку з недоведеністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Керуючись ст.373, 374, 375 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України та виправдати за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з - під варти в залі судового засідання.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Речові докази у справі : дві дерев`яні ніжки від стільця, відрізок матерії із покривала, відрізок матерії із матраса, зішкріби речовини бурого кольору із стіни та підлоги, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області знищити після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1