Справа № 1- 270
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області

в складі: головуючої - судді Кічинської О.Ф.

при секретарі - Мельниченко О.Я.

з участю прокурора - Музики І.І.

потерпілої - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, 12.11.1987 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,

громадянина України , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не

одруженого , працюючого оператором виробничої лінії ТОВ

«Укрпромінвестгруп» м. Бровари, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3,

вул. Тельмана б. 15/2 Київської області, раніше засудженого

16.09.2005 року Броварським міськрайонним судом Київської

області за ст.ст. 289 ч.2, 69 КК України до 3 років позбавлення

волі з застосуванням ст. 104 КК України, з іспитовим строком

2 роки; 12.04.2007 року Броварським міськрайонним судом

Київської області за ст.ст. 289 ч.2, 69, 71 КК України до 3 років

6місяців позбавлення волі; 08.05.2007 року Оболонським

районним судом м. Києва за ст.ст. 185 ч.2, 71 КК України до

4 років 5 місяців позбавлення волі, звільненого 20.10.2009 року

за постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси

умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 22 дня,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_2, маючи не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості за скоєння злочинів проти власності, повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров»я потерпілого, за наступних обставин.

16.02.2010 року, близько 01 години 10 хвилин, у ОСОБА_2 виник злочинний умисел на заволодіння сумкою ОСОБА_1, з якою він за декілька годин до цього познайомився на стадіоні ЗОШ № 10 в м. Бровари, де остання святкувала свій день народження. Реалізовуючи протиправний намір, усвідомлюючи, що вчинювані ним дії відбуваються в умовах очевидності для власника майна і оточуючих, підсудний 16.02.2010 року, приблизно о 01 годині 15 хвилин, неподалік будинку № 47 по вул. Старченка в м. Бровари Київської області підбіг до ОСОБА_1 і, застосувавши фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров»я потерпілої, вирвав з її рук жіночу сумку вартістю 250 грн., в якій знаходились гроші в сумі 700 грн., мобільний телефон «Nokia 5610» ціною 1 240 грн. з сім-карткою оператора мобільного зв»язку «Джинс» вартістю 25 грн., на рахунку якої знаходились кошти в сумі 30 грн., три флакони жіночої туалетної води марки «Ейвон» вартістю, відповідно, 200 грн., 135 грн. і 70 грн., тюбик крему для рук ціною 20 грн., жіночі шкіряні рукавички вартістю 100 грн., два гребінця загальною вартістю 30 грн., фарба для вій «Архітектор» ціною 100 грн., комплект фарби для повік вартістю 90 грн., три тюбики помади марки «Ейвон» по 40 грн. кожна, на загальну суму 120 грн., два косметичних олівця ціною по 20 грн., загальною вартістю 40 грн., дисконтні картки, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють. З відкрито викраденим чужим майном ОСОБА_2 з місця скоєння злочину зник, розпорядився ним на власний розсуд, своїми діями завдавши потерпілій ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 3 215 грн.

Допитаний судом підсудний ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому злочині за обставин, викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив, що ввечері 15.02.2010 року він у кафе «Орхідея», що по вул. Короленка в м. Бровари, познайомився з молодим чоловіком на ім»я «Сергій», в подальшому вони з новим приятелем прогулювались містом, коли на стадіоні ЗОШ № 10, розташованій по вул. Черняхівського в м. Бровари, зустріли компанію молоді, що святкувала день народження співробітниці. Після декількох годин сумісного спілкування, вже 16.02.2010 року, всі пішли в напрямку залізничного вокзалу, потім три дівчини відокремились від компанії та рухались попереду, з хлопцями у нього виник конфлікт і останні розпочали рух в зворотному напрямку, «Сергій» висловив бажання повернутись в «Орхідею» і попрощався з ним, а він сам продовжив іти за дівчатами по вул. Старченка в м. Бровари. В цей момент у нього виник намір відібрати сумку в якоїсь дівчини для заволодіння особистими речами та їх подальшої реалізації, тому він пришвидшив рух, наблизився до трьох осіб жіночої статі, вихопив сумку з рук іменинниці ОСОБА_1 і втік з місця події. На залізничному вокзалі в м. Бровари, він роздивився викрадене майно, привласнив мобільний телефон «Nоkіа» та гроші в сумі 700 грн., сумку з рештою речей залишив на автобусній зупинці на привокзальній площі, того вечора алкогольних напоїв взагалі не вживав. Мобільний телефон він продав у магазині поблизу станції метро «Лісова» за 400 грн., гроші витратив на розваги. Про себе підсудний повідомив, що проживає з матір»ю і батьком ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом ІІІ групи загального захворювання з 1992 року, який внаслідок повного усихання правої руки не може себе обслуговувати і виконувати будь-яку фізичну роботу. Після вчинення злочину він працевлаштувався в ТОВ «Укрпромінвестгруп», куди по закінченню іспитового терміну 15.03.2010 року був офіційно зарахований оператором виробничої дільниці, відшкодував потерпілій завдані відкритим викраденням її майна збитки, систематично надає допомогу онкохворій бабусі, що мешкає в с.Требухів Броварського району Київської області, жалкує про скоєне.

Враховуючи те, що підсудним, потерпілою не оспорювались фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, роз»яснивши підсудному ОСОБА_2, потерпілій ОСОБА_1 положення ст. 299 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням документів, які характеризують винну особу.

Органом досудового слідства злочинні дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ст.186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров»я потерпілого, вчинене повторно, його вина доведена повністю, тому за вказаною статтею суд призначає підсудному покарання.

Призначаючи покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, думку потерпілої ОСОБА_1, яка претензій матеріального і морального характеру до підсудного не має, просить не позбавляти його волі, дані про особу ОСОБА_2, обставини, що пом»якшують і обтяжують його покарання. Так, підсудний вчетверте притягується до кримінальної відповідальності за скоєння умисного злочину проти власності, вчинив грабіж через чотири місяці після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем роботи в ТОВ «Укрпромінвестгруп», де працює з 15.03.2010 року, на обліку лікарів нарколога і психіатра не перебуває, проживає з матір»ю і батьком учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який з 01.09.1992 року є інвалідом ІІІ групи загального захворювання.

Пом»якшуючими покарання підсудного обставинами є щире каяття і добровільне відшкодування потерпілій завданих злочином збитків, обтяжуючою покарання ОСОБА_2 обставиною є рецидив злочинів.

Враховуючи наведені вище обставини і дані про особу підсудного, суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_2 можливі лише в умовах ізоляції від суспільства, тому призначає йому покарання у вигляді позбавлення волі. При визначенні строку покарання суд приймає до уваги пом»якшуючі покарання винної особи обставини в їх сукупності, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння, дають підстави для застосування ст. 69 КК України, та вважає за доцільне призначити ОСОБА_2 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ст. 186 ч.2 КК України. При цьому суд переконаний, що призначений строк покарання є необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання підсудного.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 08.05.2007 року ОСОБА_2 засуджений за ст.ст. 185 ч.2, 71 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений 20.10.2009 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 22 дня, інкримінований злочин скоїв 16.02.2010 року, тому покарання йому необхідно призначати за правилами ст. 71 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся, судові витрати відсутні.

Речовий доказ - переданий на зберігання ОСОБА_1 мобільний телефон «Nokia 5610» - необхідно залишити в користуванні потерпілої.

Керуючись ст.ст. 323 , 324, 375 КПК України , суд , -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, і призначити йому покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 2 ( двох ) років 6 ( шести ) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 ч.1 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 08.05.2007 року у вигляді 6 ( шести ) місяців позбавлення волі та остаточно до відбуття ОСОБА_2 призначити 3 ( три ) роки позбавлення волі, вираховуючи строк відбуття покарання з 05.07.2010 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили змінити з підписки про невиїзд з постійного місця проживання на тримання під вартою в Чернігівському СІЗО № 31 ДДВП України в Київській області, взявши його під варту із залу суду.

Речовий доказ - мобільний телефон «Nokia 5610», що переданий на зберігання потерпілій - залишити в користуванні власника ОСОБА_1

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляцій до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, засудженим ОСОБА_2 в той же строк з дня отримання копії вироку, а також шляхом подачі касаційної скарги чи касаційного подання протягом 6 місяців з моменту набрання ним законної сили безпосередньо до Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України.

Суддя О.Ф.Кічинська