Справа № 495/7754/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.02.2015 м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю старшого прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, громадянина України, українця, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 1999 та 2003 років народження, приватного підприємця, в силу ст. 89 КК України значиться таким, що не має судимості, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 192 ч.2, 222 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 14.12.2007 знаходячись у м. Білгород-Дністровський Одеської області, більш точного місця під час судового слідства встановити не виявилось можливим, уклав у письмовій формі договір позики із ОСОБА_6 , який є рідним братом дружини обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до умов якого ОСОБА_6 передав, а обвинувачений ОСОБА_5 прийняв у свою власність грошові кошти в сумі 150 000 доларів США, які зобов`язався повертати щомісячно частинами із кінцевим строком погашення 31.12.2010 року. Згідно умов даного договору, у разі прострочення відповідачем виплат позиченої суми протягом більше як на три місяці до ОСОБА_6 переходить право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:004:0109, об`єкт незавершеного будівництва під літерою «А», а саме дачний будинок готовністю 74%, загальною площею 647,9 кв.м., який зареєстрований в КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» в книзі № 1, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 0502.2007 за № 1923141.

Далі, 21.12.2007 року, обвинувачений ОСОБА_5 уклав із АКБ «Одеса-Банк» Договір про надання довгострокового кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії № 183/07-Ф, з максимальним лімітом заборгованості 1 000 000 доларів США, термін дії договору 3 роки. З метою забезпечення виконання зобов`язання за договором між обвинуваченим ОСОБА_5 та АКБ «Одеса-Банк» укладено іпотечний договір, предметом якого є земельна ділянка АДРЕСА_2 , кадастровий номер № :02:004:0109, на якій розташований дачний будинок (стан готовності 74%), площею 647,9 кв.м. Даний договір іпотеки засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , зареєстровано в реєстрі за № 198.199.

Відповідно до умов вказаного договору іпотеки обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався не відчужувати вищезазначене нерухоме майно та не обтяжувати їх будь-якими зобов`язаннями з боку третіх осіб без отримання на це попередньої письмової згоди банку. Крім того, п. 1.5 вказаного договору іпотеки ОСОБА_5 (іпотекодавець) засвідчив, що попередив АКБ - Одеса-Банк» (іпотекодержателя) про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, що предмет іпотеки досі нікому не проданий, не подарований, не заставлений, не підлягає вилученню і вільний від зобов`язання третіх осіб, крім тих, що передбачені договором іпотеки, є спільною власністю подружжя та переданий за згодою дружини іпотекодавця на підставі заяви, оформлено в нотаріальному порядку. Внаслідок невиконання обвинуваченим ОСОБА_5 умов кредитного договору сума заборгованості по кредиту на даний час складає 5 647 148 гривень.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_5 в період дії кредитного договору, а саме упродовж з 21.12.2007 року по 21.12.2010 року, умисно, достовірно знаючи про необхідність сплати грошових коштів за кредитним договором, в порушення вимог ст. 68 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, пункту 3 Договору № 183/07-Ф від 21.12.2007, ухилився від сплати коштів банківській установі ЗАТ «АКБ «Одеса-Банк», чим заподіяв майнову шкоду на суму 5 647 148 гривень, яка у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, установлений законодавством у 2010 році.

Крім того, 21.12.2007 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та АКБ «Одеса-Банк» укладений Договір про надання довгострокового кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії № 183/07-Ф з максимальним лімітом заборгованості 1 000 000 доларів США, термін дії договору 3 роки. З метою забезпечення виконання зобов`язання за договором між обвинуваченим ОСОБА_5 та АКБ «Одеса-Банк» укладено Іпотечний договір, предметом якого є земельна ділянка АДРЕСА_2 , кадастровий номер № :02:004:0109, на якій розташований дачний будинок (стан готовності 74%), площею 647,9 кв.м. Даний договір іпотеки засвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_7 , зареєстровано в реєстрі за № 198.199.

Відповідно до умов вказаного договору іпотеки обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався не відчужувати вказане нерухоме майно та не обтяжувати їх будь-якими зобов`язаннями з боку третіх осіб без отримання на це попередньої письмової згоди банку. Крім того, п. 1.5 вказаного договору іпотеки обвинувачений ОСОБА_5 (іпотекодавець) засвідчив, що попередив АКБ «Одеса- Банк» (іпотекодержателя) про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, що предмет іпотеки досі нікому не проданий, не подарований, не заставлений, не підлягає вилученню і вільний від зобов`язання третіх осіб, крім тих, що передбачені договором іпотеки, є спільною власністю подружжя та переданий за згодою дружини іпотекодавця на підставі заяви, оформленої в нотаріальному порядку. Внаслідок невиконання обвинуваченим ОСОБА_5 умов кредитного договору сума заборгованості по кредиту на даний час складає 5 647 148 гривень.

У той же час встановлено, що 14.12.2007 року за 7 днів до укладення вищезазначеної іпотечної угоди, обвинувачений ОСОБА_5 уклав із ОСОБА_6 , який є рідним братом дружини обвинуваченого ОСОБА_5 , у письмовій формі строковий договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_6 передав, а обвинувачений ОСОБА_5 прийняв у свою власність грошові кошти в сумі 150 000 доларів США, які зобов`язався повернути щомісячно частинами із кінцевим строком погашення 31.12.2010 року. Згідно умов даного договору, у разі прострочення відповідачем виплат позиченої суми протягом більше як на три місяці до ОСОБА_6 переходить право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:004:0109, об`єкт незавершеного будівництва під літерою «А», а саме дачний будинок готовністю 74%, загальною площею 647,9 кв.м., який зареєстрований в КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» в книзі К» 1, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 0502.2007 за №1923141. В порушення умов договору ОСОБА_5 не сплачував грошові кошти ОСОБА_6 .

Як наслідок, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.10.2011 року право власності на зазначене майно визнано за ОСОБА_6 , а 22.06.2012 року за вказаним договором винесено додаткове рішення. На підставі вказаного рішення суду право власності на нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_6 . В подальшому рішенням апеляційного суду Одеської області від 03.07.2013 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_6 . Однак, не зважаючи на цей факт, запис про реєстрацію права власності в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно не скасовувався, у зв`язку з чим власником будинку та земельної ділянки залишився ОСОБА_6 .

Таким чином, при укладенні договору іпотеки та кредитного договору з ЗАТ «АКБ «Одеса-Банк», обвинувачений ОСОБА_8 залучив у якості предмета іпотеки майно, на яке попередньо виникли права третіх осіб, оскільки вказане майно попередньо введено ним у якості засобу забезпечення цивільного зобов`язання за договором позики із ОСОБА_6 , який в подальшому реалізував своє право вимоги та отримав право власності на зазначений будинок, при цьому право власності на земельну ділянку залишилося за обвинуваченим ОСОБА_8 та в іпотеці ЗАТ «АКБ «Одеса-Банк».

Своїми умисними діями ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 192 КК України, тобто заподіяння майнової шкоди у великих розмірах шляхом обману та зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства; та ч. 1 ст. 222 КК України, тобто надання громадянином-підприємцем завідомо неправдивої інформації банкам з метою одержання кредитів за відсутності ознак злочину проти власності.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження, оскільки кримінальні правопорушення, скоєні ним 21.12.2007 року та 21.12.2010 року і відносяться до середньої тяжкості.

Захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та просила його задовольнити.

У підготовчому судовому засіданні старший прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 пояснив, що оскільки мається клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 то суд в підготовчому судовому засіданні повинен його розглянути. Із обвинувального акта вбачається, що минуло більше ніж три роки з моменту скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, передбачених ст. ст. 192 ч.2, 212 ч.1 КК України, які відносяться до злочинів невеликої тяжкості. За таких обставин ст. 49 КК України передбачає звільнення особи від кримінальної відповідальності. Тому вважає, що клопотання обвинуваченого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши сторони, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора ОСОБА_9 від 09.10.2014 року старший прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 був призначений до складу групи прокурорів по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 192 ч.2, ст. 222 ч.1 КК України, про що 09.10.2014 року внесено відомості до автоматизованої системи ЄРДР.

Також судом встановлено, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 , реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка обвинуваченого про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування надійшли до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 20.10.2014 року.

Разом з тим, матеріали досудового розслідування були долучені до обвинувального акту в порядку ст. 317 КПК України за письмовим клопотанням старшого прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 під час проведення підготовчого судового засідання, тобто 21.10.2014 року (а.с. 14).

Згідно п.2 ч. 1 ст. 49 КК України, з дня вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, минуло більше ніж 3 роки.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України передбачено кримінальну відповідальність у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України передбачено кримінальну відповідальність у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

У відповідності до ч. 2 ст. 12 КК України, злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до п.2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Відповідно до ст. 283 КПК України особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положенням ч. 1 ст. 286 КПК України визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Беручи до уваги той факт, що з дня вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 192, ч. 1 ст. 222 КК України минуло більше ніж 3 роки, у зв`язку з чим ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. ст. 49 КК України, а кримінальне провадження підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 283, 284, 286, 314, 372, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 192 ч. 2, 222 ч. 1 КК України закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя