Провадження № 11-кп/779/241/2015
Категорія ст.186 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши кримінальну справу за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду від 07 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Катінай Паневежського району, Литва та житель АДРЕСА_1 , неодноразово судимий останній раз 29.11.2011 р. Яремчанським міським судом за ст.185 ч.3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; покарання відбув повністю, громадянин Литви,-

засуджений за ст. 186 ч.2 КК України на чотири роки позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено попередньо обраний тримання під вартою, а строк відбування призначеного покарання рахується з моменту затримання 04 жовтня 2014 року.

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка та жителька АДРЕСА_2 , раніше судима 14.11.2011 р. Івано-Франківським міським судом за ст.185 ч.2 КК України на 1 рік позбавлення волі; покарання відбула повністю, громадянка України,-

засуджена за ст. 186 ч.2 КК України на чотири роки позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_8 залишено попередньо обраний тримання під вартою, а строк відбування призначеного покарання рахується з моменту затримання 04 жовтня 2014 року.

За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними і засуджено за те, що вони вчинили відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя в потерпілого, повторно, за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин.

03 жовтня 2014 року близько 21.45 год. неподалік кафе «Христина», що на Привокзальній площі в м. Івано-Франківську, обвинувачена ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшла до потерпілого ОСОБА_11 та під приводом ближчого знайомства повела його у двір будинку АДРЕСА_3 . Перебуваючи у дворі, обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_8 нанесли декілька ударів потерпілому в область голови внаслідок чого останній впав на землю. Після цього ОСОБА_7 продовжував наносити потерпілому удари ногами по тулубу, а ОСОБА_8 для уникнення викриття їхніх злочинних дій прикривала рот потерпілого рукою, чим заподіяли ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоровя чи незначної стійкої втрати працездатності.

Утримуючи потерпілого на землі, обвинувачені відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Самсунг GT-Е1200і» вартістю 180 грн. з сім-картою мобільного оператора «МТС» вартістю 40 грн., з викраденим майном потерпілого обвинувачені з місця події втекли, чим заподіяли ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 220 грн.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачена ОСОБА_8 покликається на невідповідність вироку фактичним обставинам справи, своєї вини у інкримінованому їй злочині не визнає, вважає, що її участь у вчиненні грабежу не доведена. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження в частині засудження її за ст.186 ч.2 КК України закрити за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

- захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 покликається на незаконність вироку щодо його підзахисного з мотивів невідповідності призначеного покарання його особі та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок суворості, оскільки суд не врахував всі обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання та безпідставно не застосував до нього положення ст.69 КК України. Просить вирок суду змінити та помякшити покарання ОСОБА_7 , застосувавши положення ст.69 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачена ОСОБА_8 змінила свої вимоги до апеляційної скарги, просить пом`якшити їй покарання, врахувавши всі обставини, які знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину;

- захисник ОСОБА_9 підтримав доводи апеляційної скарги обвинуваченої у зміненому вигляді, просить її задовольнити та пом`якшити їй покарання;

- захисник ОСОБА_10 підтримала доводи своєї апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить її задовольнити в повному обсязі;

- обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 в його інтересах. Просить вирок суду змінити та пом`якшити йому покарання, застосувавши положення ст.69 КК України;

- прокурор заперечив апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду залишити без змін.

- потерпілий ОСОБА_11 заперечив апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду залишити без зміни.

З`ясувавши всі обставини кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви апеляційних скарг, вислухавши доводи учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненому ґрунтується на належно зібраних і досліджених по справі достовірних доказах, яким суд в їх сукупності, дав правильну оцінку.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що вона злочин не вчиняла і її участь у вчиненні грабежу не доведена, є необґрунтованими.

Вина ОСОБА_8 у відкритому викраденні мобільного телефону потерпілого ОСОБА_11 , за обставин викладених у вироку, підтверджується послідовними показаннями в судовому засіданні самої потерпілого про те, що 03 жовтня 2014 року близько 20 год., повертаючись з роботи біля кафе «Христина», що на Привокзальній площі в м. Івано-Франківську до нього підійшов ОСОБА_7 і попросив закурити. Одразу підійшла ОСОБА_8 і повела його у двір будинку позаду церкви, де ОСОБА_7 підбіг з-заді та вдарив по голові внаслідок чого він впав обличчям до землі. Після цього ОСОБА_7 продовжував бити його руками та ногами по тулубу, а ОСОБА_8 в цей час прикривала йому рот кашкетом та била руками. Після припинення нанесення ударів, ОСОБА_7 забрав мобільний телефон марки «Самсунг GT-Е1200і» та обоє почали тікати в напрямку будівництва церкви. На його крик про допомогу працівники міліції, які проходили поряд, затримали обвинувачених і в ОСОБА_7 вилучили з кишені телефон, а його мобільний телефон знайшли біля паркану;

- показаннями свідка ОСОБА_13 інспектора патрульної служби Івано-Франківського МВ УМВС - про те, що на початку жовтня 2014 року патрулюючи спільно з інспектором ОСОБА_14 район залізничного вокзалу м.Івано-Франківська, проходячи неподалік кафе «Христина» в напрямку недобудованої церкви зустріли потерпілого, який повідомив, що йому нанесли удари невідомі чоловік та жінка, забрали мобільний телефон і втекли. Після чого вони наздогнали обвинувачених та затримали, а потерпілий їх впізнав як таких, що напали на нього. Після прибуття слідчо-оперативної групи було виявлено та вилучено телефон зі знятою акумуляторною батареєю, складено протокол, зауважень не було ні в кого;

- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_14 ;

- показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що осінню 2014 року неподалік перехрестя вулиць Лепкого та Гаркуші він разом із свідком ОСОБА_16 були присутні в якості понятих при огляді місця події, під час якого виявили та вилучили мобільний телефон марки «Самсунг» в розібраному стані. При цьому були присутні потерпілий та обвинувачені. Зі слів стало відомо, що обвинувачені побили потерпілого та забрали мобільний телефон. Потерпілий пояснив, що ОСОБА_8 спершу відвела його на неосвітлену територію, де його побили. Було складено протокол, зауважень в присутніх не було;

- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_16 ;

- сам обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив той факт, що ОСОБА_8 відвела потерпілого ОСОБА_11 у двір будинку, де він наздогнав останнього і вдарив його кулаком в область голови від чого той впав на землю. Після цього він наніс потерпілому декілька ударів в область грудної клітки, по тулубу і в голову та витягнув із задньої кишені мобільний телефон. Побачивши працівників міліції викинув телефон, їх з ОСОБА_8 затримали, а телефон знайшли біля паркану в розібраному вигляді.

Вказані показання потерпілого та свідків обєктивно підтверджується даними, що містяться: у протоколі огляду місця події від 03.10.2014 року поблизу паркана, неподалік каплички, що біля будинку №36 по вул.Гаркуші в м.Івано-Франківську виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Самсунг» в розібраному вигляді (а.с.87-89); у протоколі пред`явлення речей для впізнання від 04.10.2014 року потерпілий ОСОБА_11 впізнав в оглянутому, вищевказаному телефоні, належний йому телефон, якими заволоділи обвинувачені (а.с.104-106); у протоколах пред`явлення потерпілому осіб для впізнання від 04.10.2014 р. та 06.10.2014 р. потерпілий впізнав ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , як осіб, які нанесли йому тілесні ушкодження та відкрито заволоділи його мобільним телефоном марки «Самсунг» (а.с.101-103. 107-109); у протоколі проведення слідчого експерименту від 28.11.2014 року з доданими до них фототаблицями потерпілий відтворив обстановку та обставини нанесення йому 03.10.2014 року близько 21.45 год. у дворі будинку АДРЕСА_3 тілесних ушкоджень та заволодіння обвинуваченими його мобільним телефоном ( а.с.125-131),

Суд обґрунтовано взяв до уваги вказані докази, оскільки не здобуто підстав вважати їх недостовірними.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про те, що вона незаконно засуджена за вчинення грабежу, суд вважає безпідставним, оскільки воно не ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

В ході судового засідання встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 03 жовтня 2014 року разом з обвинуваченим ОСОБА_7 на Привокзальній площі в м.Івано-Франківську мали розмову з потерпілим ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_8 відвела потерпілого в безлюдну затемнену сторону куди підійшов ОСОБА_7 , де і розпочалось нанесення ударів потерпілому, тим самим підтвердили фактично і ті обставини про які вказав і сам потерпілий ОСОБА_11 . Обвинувачені визнали також, що разом перебували в дворі вказаного будинку, разом тікали та були затримані при вказаних вище обставинах і в присутності потерпілого та понятих підписали протокол огляду місця події та визнали, що обоє наносили удари потерпілому.

Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ст.186 ч.2 КК України кваліфіковано правильно.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що помякшують покарання зокрема: визнання вини та розкаяння у вчиненому ОСОБА_7 , що в момент вчинення злочину ОСОБА_8 перебувала в стані вагітності, стан її здоровя, у зв`язку з чим стався викидень, що підтверджується відповідними документами (а.с.162, 163), їх молодий вік.

Разом з тим, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення та осіб обвинувачених, які будучи неодноразово судимим за вчинення умисних тяжких злочинів, на шлях виправлення не стали і знову вчинили умисний тяжкий злочин, думки потерпілого про призначення покарання пов`язаного з обмеженням волі, судом визначено покарання засудженим в межах санкції ст.185 ч.2 КК України, яке є достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів і підстав для застосування вимог ст.69 КК України до покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про що йдеться в апеляційних скаргах захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 , яка змінила свої апеляційні вимоги, колегія суддів не вбачає.

За наведених обставин, підстав для зміни вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок на вирок Івано-Франківського міського суду від 07 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, які утримуються під вартою в той самий строк з дня вручення їм копій ухвал, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2