Справа № 576/1186/15-к
Провадження № 1-кп/576/151/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.15 м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, а в частині дослідження відомостей про стан психічного здоров`я особи в закритому судовому засіданні, в залі суду в м. Глухів кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000599 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

за фактом вчинення суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:
20.03.2015 р., у вечірній час, ОСОБА_5 , через хвіртку зі сторони вулиці, разом з особою кримінальне провадження відносно якої виділено для розгляду в загальному порядку, проник на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , після чого особа, кримінальне провадження відносно якої виділене для розгляду в загальному порядку, шляхом розбиття вікна проникла до літньої кухні та шляхом відкриття внутрішнього замка відчинила двері літньої кухні, звідки ОСОБА_5 та особа, кримінальне провадження відносно якої виділене для розгляду в загальному порядку, викрали алюмінієвий чан об`ємом 60 л, вартістю 403 грн. та дві пічні плити, загальною вартістю 450 грн., що належали ОСОБА_4 і в подальшому цим майном розпорядились на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 853 грн.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, в період часу до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_5 діяння, останній не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

У судовому засіданні ОСОБА_5 , не заперечував вчинення ним суспільно-небезпечного діяння при обставинах зазначених у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, як і не заперечували цих обставин його захисник і законний представник.

Вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що їй у спадок, після смерті батька, дісталось домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_2 , яким користується вона та її сестра ОСОБА_8 . У березні їй зателефонувала сестра та повідомила, що з будинку була вчинена крадіжка. Пізніше вона приїхала до зазначеного домоволодіння та побачила, що у літній кухні було розбито скло, викрадено котел та чавунні плити. Викрадені речі оцінює в сумі, яку встановлено висновком товарознавчої експертизи. Претензій до ОСОБА_5 не має, оскільки речі їй повернуто.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що після смерті батька, вони з сестрою ОСОБА_4 вирішили, що розташоване по АДРЕСА_2 домоволодіння перейде у спадок останній, проте вона також буде ним користуватись. У кінці березня, десь 22 чи 29 березня, точної дати вона за сплином часу не пам`ятає, вона приїхала до зазначеного домоволодіння, щоб взяти овочі, і побачила, що у літній кухні було розбито скло та з кухні було викрадено дві пічні плити і котел, який представляв собою металеву ємність для нагрівання води. Вона одразу подумала, що цю крадіжку могла вчинити мешканка села Слоут ОСОБА_9 та поїхала до неї, щоб з`ясувати це питання. Приїхавши до неї, ОСОБА_9 зізналась, що крадіжку вчинила саме вона разом з ОСОБА_5 . Потім вона поїхала до матері ОСОБА_5 та розповіла їй про цей випадок, у відповідь на що остання покликала сина та сказала йому, що якщо це він вчинив, то необхідно речі повернути назад. Коли ОСОБА_8 вже поверталась додому, то побачила, що ОСОБА_5 приніс до її двору дві чавунні плити, а котел сказав, що принесе пізніше, коли потемніє, що він і зробив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що проживає у с. Слоут і знає його мешканців. Коли точно за давністю не пам`ятає, він проходив повз будинку ОСОБА_9 та побачив її разом з ОСОБА_11 і поряд з ними були чан та чавунні плити. Знаючи достовірно, що у ОСОБА_9 цих речей не було, оскільки бував у них вдома, він здогадався, що вони взяли ці речі десь в іншому місці та наказав їм повернути їх туди, де вони їх взяли.

У судовому засіданні також були досліджені наступні докази.

Копія протоколу огляду місця події від 23.05.2015 р. з якого вбачається, що при огляду домоволодіння по АДРЕСА_2 в літній кухні виявлено розбите скло.

Копія протоколу добровільної видачі від 23.05.2015 р. та копія протоколу огляду предметів від 23.05.2015 р., з яких вбачається, що ОСОБА_8 були передані слідчому дві пічні плити та металевий чан, які були оглянуті.

Копія висновку експерта № 1015 від 20.05.2015 р., яким встановлено, що вартість викрадених у ОСОБА_4 речей становить 853 грн.

Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, шляхом повного і всебічного дослідження їх під час судового розгляду, суд вважає, що суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, мало місце і вчинене воно ОСОБА_5 .

Проте суд зазначає, що факт перебування ОСОБА_5 на момент вчинення цього суспільно-небезпечного діяння в стані алкогольного сп`яніння не знайшов свого підтвердження і не доведений поза розумним сумнівом.

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні висновку судово-прихіатричного експерта № 128 від 28.05.2015 р. на даний час ОСОБА_5 виявляє ознаки помірної розумової відсталості (нерізко виражена імбецильність), не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_5 виявляв ознаки помірної розумової відсталості (нерізко виражена імбецильність), не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Згідно з довідки третьої обласної спеціалізованої психіатричної лікарні ОСОБА_5 знаходиться на обліку у лікаря психіатра з 1986 р. і є інвалідом ІІ групи по неврології.

За таких обставин суд визнає доведеним те, що ОСОБА_5 вчинив суспільне небезпечне діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у стані неосудності.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

У відповідності до вимог ст. 94 КК України, до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

При визначенні виду примусових заходів медичного характеру суд враховує не тільки характер душевного захворювання, а й рекомендації експертів про вид примусових заходів медичного характеру, який може бути застосовано, а також тяжкість вчиненого ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння і його позитивну характеристику.

З урахуванням всіх обставин, суд вважає, що ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а саме примусового амбулаторного лікування у лікаря-психіатра за місцем свого проживання.

За змістом ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речового доказу вирішується судом тільки тоді, коли ці докази були надані суду. Оскільки під час судового провадження будь-які речові докази не передавались, суд позбавлений можливості вирішити питання про їх долю. Крім того, згідно наданої прокурором копії постанови про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження від 23.05.2015 р., речові докази були приєднані до кримінального провадження відносно особи, яке виділене для розгляду в загальному порядку і згідно з постановою про виділення матеріалів з кримінального провадження від 29.05.2015 р. до цього провадження не долучались.

Оскільки ОСОБА_5 є душевно хворим, не працює і заробітку не має, суд на підставі ч. 1 ст. 124 КПК України не стягує з останнього судові витрати на залучення експерта і відносить їх за рахунок держави.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 19, 92-94 КК України, керуючись ст.ст. 508, 512, 513, 516 КПК України, суд, -

постановив:

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Копію ухвали вручити прокурору та ОСОБА_5 негайно.

Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1