УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/3746/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 122 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
04 березня 2015 року м. Житомир
Колегія суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
потерпілого: ОСОБА_7
обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисника: ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 19 грудня 2014 року, яким засуджено
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,
- за ч. 1 ст. 122 КК України на 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців та покладено на нього обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_7 2041 грн. 32 коп. матеріальної та 3000 грн. моральної шкоди, а всього на суму 5041 грн. 32 коп. В решті позов залишено без задоволення за його безпідставністю.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Потсдам Німеччина, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
- за ч. 2 ст. 125 КК України на 1 (один) рік обмеження волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 (один) рік та покладено на нього обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, з врахуванням вироку Корольовського районного суду м. Житомира за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України від 07.09.2012 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 (три) роки та покладено на нього обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації.
Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційному порядку не оскаржується.
Згідно вироку, 17 серпня 2012 року, приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_8 разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 перебували неподалік будинку АДРЕСА_3 де встановлювали розмежувальний паркан між територією домоволодінь квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 . В цей час до подвір`я будинку АДРЕСА_3 прийшов раніше знайомий їм ОСОБА_7 , який мешкає в квартирі АДРЕСА_6 вказаного будинку, з яким у останніх протягом тривалого часу склалися неприязні відносини.
В цей час між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на ґрунті неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , тримаючи в руках дерев`яну палицю (частину віконної рами) підійшов до ОСОБА_7 , який в цей час перебував біля будівлі підсобного приміщення та знаходився в положенні напівсидячи та замахнувшись умисно, з силою наніс один удар по лівій руці ОСОБА_7 , якою останній намагався прикрити свою голову від удару, від чого ОСОБА_7 відчув фізичний біль.
В результаті вказаних дій ОСОБА_8 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді поперечного перелому діафізу лівої ліктьової кістки, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 588 від 15.03.2013 року відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, як таке, що не є небезпечним для життя, але призвело до довготривалого розладу здоров`я.
В цей же час між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт з приводу того, що останні кидали каміння у його собаку, в ході якого ОСОБА_9 з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , який в цей час знаходився під стіною зліва в положенні напівсидячи, підбіг та наніс йому більше двох ударів кулаком в область правої частини лобної ділянки голови ОСОБА_7 .
В результаті вказаних дій ОСОБА_9 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді саден та синців на обличчі, садна на волосяній частині голови, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 578 від 15.03.2013 року відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду щодо нього скасувати та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
З вироком суду він не погоджується, оскільки вважає, що зазначені в ньому обставини не відповідають дійсності, суд обґрунтував свої висновки на припущеннях та безпідставно відкинув показання неупереджених свідків про дійсні обставини конфлікту. Вказує, що потерпілого не бив, а тілесні ушкодження потерпілий отримав на дачі при падінні зі стовпа.
Зазначає, що судом першої інстанції, не було враховано, те що ініціатором конфлікту був потерпілий ОСОБА_7 , про що підтвердили в судовому засіданні свідки, які працювали на території його земельної ділянки по встановленню паркану.
На його думку, з нього безпідставно стягнуто моральну та матеріальну шкоду.
Вказує, про те, що він характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утриманні двох батьків пенсіонерів похилого віку, на обліку у психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває.
Заслухавши доповідача, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора та потерпілого на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у заподіянні потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 17.08.2012 року близько 10 год. він зайшовши на своє подвір`я зробив зауваження обвинуваченим, які кидали камінням в його собаку. Після цього, ОСОБА_8 , висловився на його адресу погрозами та штовхнув його у груди. Від вказаного поштовху він впав спиною на собачу буду. Захищаючись, він вхопив держак від швабри та кинув його у бік ОСОБА_8 , який в цей час, тримаючи в руках дерев`яний предмет, біг на нього та підбігши вдарив ним його по руці, від чого він відчув різкий біль. Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали його бити руками та ногами. ОСОБА_9 наніс йому удар ногою та удар рукою у голову. ОСОБА_8 також його бив в область голови. Його побиття припинилось лише тоді, коли бійку припинили свідки по справі.
Свідок ОСОБА_11 , пояснила, що 17.08.2012 року близько 10 год. вона бачила, як ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , били потерпілого, а ОСОБА_8 також завдав потерпілому удар дерев`яною палицею в область голови. Потерпілий захищався рукою та потім бійка закінчилась.
Свідок ОСОБА_12 , в судовому засіданні повністю підтвердила показами свідка ОСОБА_11 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_7 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді поперечного перелому діафізу лівої ліктьової кістки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що не є небезпечною для життя, але призвело до довготривалого розладу здоров`я. Зазначені тілесні ушкодження могли бути заподіяні в термін і за обставин, вказаних потерпілим.
Показання потерпілого, свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 щодо подій, що мали місце 17.08.2012 року, висловлені ними у суді першої інстанції є послідовними, переконливими, повністю узгоджуються між собою та з іншими доказами у справі.
Також, з матеріалів провадження вбачається, що потерпілий відразу після його побиття обвинуваченими звернувся за медичною допомогою та автомобілем швидкої допомоги був доставлений до травмпункту №1 ТМО Корольовського району де у нього було виявлено тілесні ушкодження у виді садна лоба, перелому ліктьової кістки та повідомив про побиття сусідом.
Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування вироку колегія суддів не вбачає.
На думку колегії суддів, вказані докази в своїй сукупності підтверджують правильність висновків суду та спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення та отримання потерпілим тілесних ушкоджень самостійно за інших обставин.
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та правильно кваліфікував його дії.
Покарання ОСОБА_8 призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.
Судом були враховані характеризуючи дані про особу обвинуваченого, а також поведінка потерпілого, яка передувала спричиненню йому тілесних ушкоджень про що вказує в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_8 .
Цивільний позов потерпілого судом вирішено з дотриманням вимог ст. 128 КПК України.
При визначенні розміру грошового відшкодування матеріальної шкоди було враховано розмір понесених потерпілим витрат на лікування заподіяного обвинуваченим ОСОБА_8 тілесного ушкодження - перелому ліктьової кістки, які підтверджувались документально на суму 2041.32 грн.
При цьому, обґрунтовано відмовлено у стягненні витрат за лікування потерпілого від струсу головного мозку, відшкодування вартості проїзду до м. Києва для лікування, оскільки спричинення обвинуваченим потерпілому такого ушкодження не підтверджувались доказами та не ставились у вину обвинуваченому.
При визначенні розміру моральної шкоди суд врахував характер правопорушення, степінь вини обвинуваченого та вимоги розумності і справедливості.

Істотних порушень вимог кримінально процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 19 грудня 2014 року щодо нього - без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: