Справа №11-890Головуючий у І інстанціїРабець
Категорія21Доповідач у 2 інстанції Габрієль
УХВАЛА

Іменем України

07 вересня 2011 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Миколюка О.В.

суддів Габрієля В.О., Полосенка В.С.

з участю прокурора Скрипка І.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2011 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, непрацюючий, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимий:

- 20.01.1994 року Комсомольським райсудом м. Херсона за ст. 141 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.. 46-1 КК України з відстрочкою на 2 роки;

- 06.05.1996 року Комсомольським районним судом м. Херсона за ст. 141 ч. 2 КК України (в редакції від 1960 року) до 2 років позбавлення волі, звільнений 13.03.1998 року по відбуттю строку покарання;

- 01.12.2000 року Комсомольським районним судом м. Херсона за ст. 141 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 20.09.2003 року по відбуттю строку покарання;

- 03.04.2006 року Суворовським районним судом м. Херсона за ст. 15, ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився 03.11.2007 року по відбуттю строку покарання;

- 17.06.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 309 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, вирок вступив в законну силу після розгляду в апеляційному суді 13 вересня 2010 року,

- засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано частково не відбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2010 року у виді 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначено до відбуття ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишено без змін - у вигляді взяття під варту з утриманням в Чернігівському СІЗО ДД ВП України в Чернігівській області.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 05 квітня 2011 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 650 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він в період відбуття покарання вчинив повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за таких обставин.

ОСОБА_1 будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі за вчинення грабежу і крадіжки та маючи не зняту і непогашену судимість, в період іспитового строку при відбуванні покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2010 року, який вступив в законну силу 13 вересня 2010 року на шлях виправлення не став, знову, повторно, вчинив крадіжку майна, а саме 29 березня 2011 року, він, з метою, скоротити вільний час, близько 18 год. 08 хв. зайшов до приміщення типографії Палітра, що розташоване по вул. Кірова, 14 в. м. Бровари, та перебуваючи в одній із кімнат вказаного офісного приміщення, залишившись там один, прийняв рішення про викрадення чужого майна і з цією метою, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до робочого столу потерпілої ОСОБА_2, звідки взяв її шкіряний гаманець вартістю 150 грн., в якому знаходилися гроші в сумі 500 грн., та поклав його до кишені свого одягу, вийшов з приміщення офісу, тим самим повторно, таємно заволодів майном потерпілої ОСОБА_2, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 650 гривень.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 не оспорюючи своєї вини у вчиненні злочину просить змінити вирок суду та виключити обставину, що обтяжує його покарання, а саме рецидив злочину, змінити покарання на більш мяке та до остаточного покарання врахувати строк перебування засудженого під вартою протягом 5 місяців 13 діб. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд при приєднанні вироків та призначенні покарання не врахував, що засуджений за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.06.2010 року утримувався в СІЗО з 28 березня 2010 року по 13 вересня 2010 року до вступу вироку у законну силу. Крім того, засуджений вважає, що суд першої інстанції порушив ст. 67 КК України визначивши обставиною, що обтяжує рецидив злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який вважав вирок правильним, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Винність ОСОБА_1. у скоєнні крадіжки за обставин, викладених у вироку суду, доведена в сукупності наявними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами. Судом їм дана належна оцінка та вірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, що апелянтом не оспорюється.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1М у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за вказаних у вироку обставин відповідають матеріалам справи і ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Так, вина ОСОБА_1М у вчиненні вказаного злочину підтверджується протоколом огляду місця події від 29 березня 2011 року (а.с. 8), довідкою вартості на шкіряний жіночий гаманець (а.с. 12), показами потерпілої ОСОБА_2 наданими під час досудового слідства (а.с. 20-24), показами свідка ОСОБА_3, наданими під час досудового слідства (а.с. 27-29), протоколами предявлення для впізнання осіб, за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 34-37), протоколом перегляду відеозапису (а.с. 55), показами свідка ОСОБА_4, наданими під час досудового слідства (а.с. 60-62), протоколом відтворення обстановки і обставин події та фото таблицею до нього (а.с. 63-64), показами ОСОБА_1 наданими останнім як на досудовому слідстві так і під час розгляду справи в суді (а.с. 152-153, 183).

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При призначенні покарання ОСОБА_1 Броварським міськрайонним судом до призначеного покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України було приєднано частково не відбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2010 року у виді 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

При призначенні ОСОБА_1 покарання, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених злочину, дані про особу винного, обставини, що обтяжують і пом'якшують покарання і правильно призначив йому покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

У відповідності до ч. 1, 4 ст. 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього кодексу. Повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.

Як вбачається з матеріалів справи 03.04.2006 року Суворовським районним судом м. Херсона, ОСОБА_1 був засуджений за ст. 15, ст. 185 ч. 2 КК України (злочин проти власності) до 2 років позбавлення волі. Звільнився засуджений 03.11.2007 року по відбуттю строку покарання. Зазначена судимість не знята та не погашена.

Оскільки ОСОБА_1, маючи не зняту та непогашену судимість за злочин проти власності, скоїв новий умисний злочин також проти власності, а тому досудовим слідством та судом першої інстанції вірно кваліфіковано дії останнього за ч. 2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючою ознакою - крадіжка вчинена повторно.

Статтею 34 КК України визначено, що рецидивом злочинів визнається вчинення злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Відповідно до п.1. ч.1. ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочину.

Вироком Дніпровським районним судом м. Києва від 17.06.2010 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік.

При цьому ОСОБА_1 маючи не зняту та непогашену судимість, за вищезазначеним вироком, скоїв новий умисний злочин, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 185 КК України.

У відповідності з розясненнями наданими в абз. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідкивід 4 червня 2010 року, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК ( 2341-14 ) як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК ( 2341-14 ) як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Отже, оскільки ОСОБА_1 маючи не зняту та непогашену судимість за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.06.2010 року (за ст. 309 ч. 1 КК України), скоїв новий умисний злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, при цьому рецидив скоєних останнім злочинів не утворює одночасно і їх повторність та не впливає на його кваліфікацію, а тому у даному випадку судом першої інстанції при призначенні покарання правомірно враховано обставину, що його обтяжує - рецидив.

На підставі вищевикладеного, доводи засудженого щодо виключення з обставин, що обтяжують його покарання - рецидив злочину, безпідставна.

Щодо зарахування до строку відбуття засудженим ОСОБА_5 остаточного покарання, строк його перебування під вартою під час розгляду справи Дніпровським районним судом м. Києва, колегія суддів вважає, що останньому необхідно звернутися до суду першої інстанції для вирішення зазначеного питання в порядку ст. 411 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що апеляцію слід залишити без задоволення, а вирок без змін.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2011 року щодо нього - без змін.

Міру запобіжного заходу щодо засудженого ОСОБА_1 залишити попередню у вигляді взяття під варту з утриманням в Чернігівському СІЗО ДД ВП України в Чернігівській області.

Головуючий:

Судді: