АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/50/15 Справа № 201/2/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року

14 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Слідчого: ОСОБА_7

Захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2015 року, якою задоволено клопотання про продовження строку тримання під домашнім арештом відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області, Дніпропетровського району, м. Підгородне, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2015 року задоволено клопотання слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_9 до 07 березня 2015 року. Покладено на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду, в провадженні яких перебуває кримінальне провадження за їх вимогою; - цілодобово не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; - носити електронний засіб контролю.

Свої висновки слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України. Під час судового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, 3-5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Крім того, було враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру.

Не погоджуючись з рішенням, прийнятим слідчим суддею, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою в порядку ч.4 ст. 194 КПК застосувати до підозрюваного домашній арешт, який полягає у забороні залишати житло на певний період часу.

Сторона захисту в обґрунтування апеляційних скарг зазначила, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, та такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини. На думку підозрюваного та його захисника, викладені в ухвалі суду висновки зроблені без належного оцінювання в сукупності всіх обставин кримінального провадження .Так, сторона захисту, вважає, що судом при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 не взято до уваги позитивних даних про його особу, наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, родини та утриманців. А також той факт , що на цей час ОСОБА_9 має можливість укласти трудовий договір та працювати на посаді автомеханіка у ФОП ОСОБА_11 .

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника, підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав необхідним скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, пояснення слідчого, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги сторони захисту, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України , внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001960 відповідно до вимог ст. 214 КПК України.

09 жовтня 2014 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

11 жовтня 2014 року стосовно підозрюваного ОСОБА_9 . Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Датою закінчення дії ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою є 10 грудня 2014 року.

05 грудня 2014 року стосовно підозрюваного ОСОБА_9 , Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Датою закінчення дії ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою є 09 січня 2015 року.

10 грудня 2014 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області було скасовано ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_9 та застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 09 січня 2015 року.

05 січня 20215 року заступником прокурора Дніпропетровської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001960 від 10 серпня 2014 року було продовжено до п`яти місяців, тобто до 07 березня 2015 року.

06 січня 2015 року стосовно підозрюваного ОСОБА_9 , Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 07 березня 2015 року.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту , слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобового строком по 07 березня 2015 року, з покладанням на нього певних обов`язків у відповідності до вимог ст. 194 КПК України, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у кримінальному провадженні, а також ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених слідчим у своєму клопотанні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Як вбачається з наданих матеріалів, суд дійшов вмотивованого висновку про необхідність продовження строку тримання під домашнім арештом ОСОБА_9 , оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, та є наявні ризики, що підозрюваний, знаходячись на волі, буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливатиме на свідків та зможе вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею вірно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України.

Крім того, при обранні запобіжного заходу слідчий суддя об`єктивно взяв до уваги дані про особу підозрюваного, а доводи апеляційної скарги захисника про стан здоров`я її підзахисного та його сімейний стан мають місце, однак самі по собі не можуть служити підставою для обрання того чи іншого запобіжного заходу, та враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, мотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, та в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 , діючої в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2015 року - залишити без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4