Справа № 447/2877/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2013 року

Миколаївський районний суд Львівської
області, у складі:

Головуючого - судді Головатий А. П.

при секретарі Савків Л.М.,

з участю прокурора Пшенички А.М.,

обвинуваченого ОСОБА_1,

потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті
Миколаєві Львівської області
матеріали кримінального провадження,
внесеного в ЄРДР під № 0000682 від
23.06.2013 року про обвинувачення :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Берездівці, Миколаївського району
Львівської області, громадянина
України, українця, не працюючого, не
одруженого, з середньою спеціальною
освітою, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1, раніше не судимого згідно ст.89
КК України,

- у вчиненні злочинів, передбачених ч.1
ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 23.06.2013 року близько 2:30 години,
перебуваючи на АДРЕСА_2, скориставшись
тим, що за ним ніхто не слідкує, умисно
викрав мобільний телефон марки
"Самсунг", ІМЕІ НОМЕР_1, в якому
знаходилися сім-картки мобільних
операторів "Київстар" - на рахунку було
10 гривень та "Лайф", вартістю по 15,00
гривень кожна, який належав ОСОБА_3, чим
завдав потерпілій матеріальну шкоду у
розмірі 240,00 гривень. Таким чином,
ОСОБА_1 вчинив злочин передбачений ч.1
ст.185 КК України, тобто, таємне
викрадення чужого майна /крадіжку/.

Крім цього, ОСОБА_1 23.06.2013 року близько
2:40 години, перебуваючи на АДРЕСА_2,
скориставшись тим, що за ним ніхто не
слідкує, умисно, повторно, викрав гроші
в сумі 300,00 гривень, які належали ОСОБА_2,
чим завдав потерпілій матеріальну
шкоду у розмірі 300,00 гривень. Таким
чином, ОСОБА_1 вчинив злочин
передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто,
таємне викрадення чужого майна
/крадіжку/, вчинену повторно.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні
інкримінованого йому злочину визнав
повністю, в судовому засіданні пояснив,
що 23.06.2013 року близько 2:30 години,
перебуваючи з друзями на проспекті
Шевченка у м. Новий Розділ Львівської
області помітив двох дівчат, яких він з
вигляду не знав. Обвинувачений та його
товариші підійшли до них. У однієї з
дівчат впала на землю сумочка і
обвинувачений помітив у ній телефон і
вирішив поки його дій ніхто не бачить
викрасти даний телефон. Потім він
помітив, що у іншої дівчини випав
гаманець, який ОСОБА_1 непомітно викрав.
Про гроші товаришам він нічого не
розповідав, а про мобільний телефон
розповів і друзі порадили його
повернути, однак, обвинувачений цього
не зробив і умисно кинув телефоном об
землю, розбивши його. Гроші витратив на
власні потреби. Більше такого обіцяв не
вчиняти, просив суд його суворо не
карати.

Допитана в судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 23.06.2013
року вона з ОСОБА_3 на проспекті
Шевченка у м. Новий Розділ Львівської
області зустріли незнайомих їй хлопців
одним з яких був обвинувачений у даній
справі ОСОБА_1 З цими хлопцями у них
виник конфлікт в ході якого один з
хлопців зачепив її за плече і у неї
впала сумочка, все з якої розсипалося
по землі. Коли вона позбирала всі речі,
то побачила що у неї пропали гроші. Про
це вона повідомила міліцію. На даний
час шкоду їй обвинувачений
відшкодував.

Допитана в судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що 23.06.2013
року вона з ОСОБА_2 на проспекті
Шевченка у м. Новий Розділ Львівської
області зустріли незнайомих їй хлопців
одним з яких був обвинувачений у даній
справі ОСОБА_1 З цими хлопцями у них
виник конфлікт в ході якого один з
хлопців зачепив її за плече і у неї
впала сумочка, все з якої розсипалося
по землі. Коли вона позбирала всі речі,
то побачила що у неї пропав мобільний
телефон. Про це вона повідомила
міліцію. Шкоду їй відшкодовано.

Враховуючи те, що обвинувачений в
повному обсязі визнав свою вину у
вчиненні інкримінованого йому органом
досудового слідства злочині та беручи
до уваги, що прокурор також не
оспорював фактичні обставини
кримінального провадження і судом
встановлено, що учасники судового
провадження, в тому числі
обвинувачений, правильно розуміють
зміст цих обставин та відсутні сумніви
у добровільності їх позиції,
роз'яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК
України про те, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оспорювати ці
фактичні обставини провадження у
апеляційному порядку, вислухавши думку
учасників судового провадження, які не
заперечували проти розгляду
кримінального провадження в порядку,
передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд
визнав недоцільним дослідження
доказів стосовно тих фактичних
обставин провадження, які ніким не
оспорювалися.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши
матеріали кримінальної справи, що
характеризують особу обвинуваченого,
приходить до висновку, що винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому
злочину за обставин, викладених в
обвинувальному акті, доведена повністю
і його дії вірно кваліфіковані за ч.1
ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні ОСОБА_1 покарання, суд
враховує тяжкість вчиненого злочину,
обставини вчинення злочину, дані про
особу обвинуваченого, який раніше не
судимий, згідно ст.89 КК України, за
місцем проживання характеризується
типово, сімейний стан, обставини, які
пом'якшують покарання - щире каяття та
активне сприяння розкриттю злочину,
відсутність обставин, які обтяжують
покарання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні
інкримінованого йому злочину та
призначити йому покарання за вчинення
злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК
України у виді арешту та за вчинення
злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК
України у виді обмеження волі. На
підставі ст.70 КК України остаточно
обрати йому покарання за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим та на
підставі ст.75 КК України звільними його
від відбування покарання з
випробуванням, поклавши на нього
обов'язки передбачені ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 182, 370, 374 КПК України,
суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним:

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст.185 КК України та призначити йому
покарання у виді 6 (шести) місяців
арешту;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.185 КК України та призначити йому
покарання у виді 2 (двох) років
обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України призначити
ОСОБА_1 остаточне покарання шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим у виді 2 (двох) років
обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2
(два) роки, поклавши на нього наступні
обов'язки, передбачені ст.76 КК України:
не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання;
періодично з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу засудженому
ОСОБА_1 (заставу) залишити незмінною до
набрання вироком законної сили. Після
набрання вироком суду законної сили
повернути ОСОБА_4, внесену нею заставу у
розмірі 11470 (одинадцять тисяч чотириста
сімдесят) гривень 00 копійок згідно
квитанції від 06.09.2013 року №147 на рахунок
№ 0789, отримувач коштів ТУ ДСА
України в Львівській області, код
отримувача коштів (код за ЄДРПОУ) 26306742,
банк отримувача коштів ГУ ДКСУ у
Львівській області, код банку
отримувача коштів (МФО) 825014.

Вирок може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Львівської області через
Миколаївський районний суд Львівської
області протягом тридцяти днів з дня
його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може
бути оскаржений в апеляційному порядку
з підстав заперечення обставин, які
ніким не оспорювалися під час судового
розгляду і дослідження яких було
визнано судом недоцільним відповідно
до положень частини третьої статті 349
КПК України.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору. Копія
вироку не пізніше наступного дня після
ухвалення надсилається учаснику
судового провадження, який не був
присутнім в судовому засіданні.

Суддя:
Головатий А. П.