У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого-судді

Кравченка К.Т.,

суддів за участю прокурора

Кривенди О.В., Лавренюка М.Ю. Опанасюка О.В.

розглянула
у судовому засіданні у м. Києві 15 листопада 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у справі суду першої інстанції
на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 жовтня
2006 року щодо ОСОБА_1.

Вироком місцевого суду

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
та жителя м. Бердянська Запорізької області, судимості не має,

засуджено за ч.1 ст.164 КК України на один рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком один рік.

Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_1 покладено обов'язки не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти цей орган про зміну місця проживання
і роботи та періодично з¢являтися для реєстрації.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 256 грн. 52 коп.

В апеляційній інстанції справа не розглядалася.

Як визнав місцевий суд, ОСОБА_1 злісно ухилявся від сплати встановлених
рішенням Бердянського міського суду від 12 грудня 1994 року Запорізької області
коштів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та допустив заборгованість
станом на 22 серпня 2006 року у сумі 4 456 грн. 52 коп.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи
правильність встановлення фактичних обставин справи та кваліфікації злочинних
дій ОСОБА_1, просить судове рішення щодо
винного в частині вирішення цивільного позову скасувати, а справу у цій частині
закрити.

Заслухавши доповідача, прокурора. який
підтримав подання, обговоривши доводи наведені у поданні та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що подання прокурора підлягає
задоволенню з таких підстав.

Висновок
суду щодо доведеності винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його
засуджено, є обгрунтованим і у касаційному поданні не оспорюється.

Дії ОСОБА_1
за ч.1 ст.164 КК України кваліфіковані правильно, а покарання йому призначено з
урахуванням вимог ст.65 КК України.

Згідно
виконавчого листа №А-305 від 19 березня 2001 року Бердянським міським судом, за
рішенням цього ж суду від 12 грудня 1994 року, ОСОБА_1 був зобов¢язаний
сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утриманні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
починаючи з 22 листопада 1994 року і до досягнення сином повноліття (а/с 10).

Підставою
для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 стало злісне ухилення
від сплати встановлених вказаним рішенням суду
коштів на утримання неповнолітньої дитини.

Однак, приймаючи рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_1,
винного в ухиленні від сплати аліментів, суд не взяв до уваги, що є
нескасоване судове рішення про стягнення коштів на утримання неповнолітнього
сина засудженого, відповідно до якого державною виконавчою службою проводиться
стягнення як аліментів, так і заборгованості.

Задовольняючи позов потерпілої, суд не урахував ці обставини і прийняв
рішення, яке є підставою для подвійного стягнення грошових сум з боржника, що є
незаконним.

За таких обставин вирок щодо ОСОБА_1 у частині стягнення з нього на користь
ОСОБА_2 1 256 грн. 52 коп. підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 394, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и
л а:

касаційну подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції задовольнити.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 жовтня
2006 року щодо ОСОБА_1 в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_2 1 256
грн. 52 коп. Скасувати і провадження у справі закрити.

Судді:

Кравченко
К.Т. Кривенда О.В. Лавренюк М.Ю.