У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Синявського О.Г.

суддів

Таран Т.С., Пекного С.Д.

за участю прокурора

Казнадзея В.В.

та засудженого

ОСОБА_1

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 27 березня 2007 року кримінальну справу за
касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, касаційним поданням
заступника прокурора Харківської області на вирок апеляційного суду Харківської
області від 6 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець села Чепіль Балаклійського

району Харківської області, житель

м. Первомайськ, судимий 4 жовтня 1995 року

за ч. 3 ст. 101 КК України на 9 років позбавлення волі, -

засуджений
за ч. 1 ст. 190 КК України до обмеження волі строком на 2 роки, за п.п. 1, 9 ч.
2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі.

У відповідності із ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів визначено покарання у виді довічного позбавлення волі, а на
підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно визначено покарання
у виді довічного позбавлення волі.

Постановлено стягнути з засудженого
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2
441 грн. на відшкодування матеріальної, і 47 559 грн. - моральної шкоди; на користь ОСОБА_4
відповідно 3 616 грн. і 46 384 грн.; на користь ОСОБА_5 - 200 грн. на
відшкодування матеріальних збитків.

Як встановив суд, злочини ОСОБА_1 були
вчинені у м. Первомайську за таких обставин.

Удень 25 вересня 2003 року після
вживання спиртних напоїв з
ОСОБА_6 на території центральної міської лікарні ОСОБА_1 шляхом
шахрайства заволодів велосипедом потерпілого вартістю 230 грн.

На початку квітня 2006 року, надвечір,
ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись на дачі свого
брата ОСОБА_7 попросив у нього в борг гроші, але той відмовив.

З цих підстав, і на ґрунті неприязних
відносин, які склались між ними давно, ОСОБА_1, з метою вбивства, завдав
потерпілому ОСОБА_7 численні удари сокирою по голові.

В цей момент дружина потерпілого -
ОСОБА_8 стала захищати свого чоловіка, і тоді ОСОБА_1, з метою полегшити
вчиняємий злочин, наніс потерпілій численні удари сокирою по голові.

Від отриманих тілесних ушкоджень
ОСОБА_7 і ОСОБА_8 померли на місці.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
вказує, що він непричетний до вбивства подружжя ОСОБА_7; на досудовому слідстві
він під тиском слідчих органів обмовив себе. З цих підстав просить вирок
скасувати, а справу повернути на додаткове розслідування.

Захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1
вважає, що у судовому засіданні не доведено винність ОСОБА_1 у вбивстві двох
осіб, тому просить вирок в частині засудження ОСОБА_1 за п.п. 1, 9 ч. 2 ст. 115
КК України скасувати і справу закрити за недоведеністю, а в частині засудження
за ст. 190, ч. 1 КК України вирок залишити без зміни.

У касаційному поданні заступник
прокурора Харківської області вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_1 за п. 9 ч. 2
ст. 115 КК України є зайвою, тому просить кваліфікацію за зазначеним пунктом ч.
2 ст. 115 КК України виключити, а в решті вирок залишити без зміни.

Заслухавши доповідача, пояснення
засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою касаційну скаргу, думку прокурора про
обґрунтованість касаційного подання, обговоривши доводи касаційних скарг і
подання та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню, а касаційне подання - задоволенню.

Висновок суду про доведеність винності
ОСОБА_1 у вчиненні шахрайства і вбивства двох осіб відповідає фактичним
обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і
є обґрунтованим.

ОСОБА_1, як видно із матеріалів справи,
на стадії досудового слідства визнавав себе винним і докладно розповідав про
обставини вчинення злочинів.

Так, із його показань, які він давав
під час допитів у якості підозрюваного, обвинуваченого, при проведенні
відтворення обстановки і обставин події, а також із заяви про явку з повинною
вбачається, що він, прибувши на початку квітня 2006 року на дачу свого брата
ОСОБА_7, стосунки з яким у нього були неприязними, попросив у нього в борг
грошей, але той відмовив, тому він зі злості, взявши тут же на подвір'ї сокиру,
наніс ОСОБА_7 декілька ударів по голові, а коли з будинку вийшла його дружина і
намагалась захистити чоловіка, він завдав і їй удари сокирою по голові (т. 1
а.с. 207-209, 212-213, 214, 219-223, 225-233, т. 2, а.с. 8-9, 10-11, 12-13).

У подальшому ОСОБА_1 змінив свої
показання і став стверджувати, що зазначених злочинів не вчиняв, але був
змушений визнавати себе винним у зв'язку із застосуванням незаконних методів
слідства.

Однак твердження ОСОБА_1 про
застосування до нього недозволених методів слідства, яке перевірялось у
судовому засіданні, не підтвердилось і було визнано безпідставним, про що
свідчить також відповідна постанова органів прокуратури (т. 2, а.с. 114-115).

Крім того, вивченням матеріалів справи
не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що до ОСОБА_1 застосовувались
чи могли застосовуватись незаконні методи слідства.

Суд обґрунтовано визнав такими, що
відповідають дійсності, показання ОСОБА_1 на стадії досудового слідства, в яких
він визнавав себе винним у вчиненні злочинних дій стосовно подружжя ОСОБА_7,
оскільки ті його показання підтверджуються іншими дослідженими у судовому
засіданні доказами та узгоджуються з ними і аналіз яких суд дав у вироку.

Так, із висновків судово-медичних
експертиз вбачається, що на трупах ОСОБА_7 і ОСОБА_8 виявлено відкриті
черепно-мозкові травми і рублені рани голови, які спричинені від багаторазового
застосування твердого гострого предмету, яким могла бути сокира; зазначені
ушкодження обумовили настання смерті обох потерпілих.

Згідно з висновком судово-імунологічної
експертизи, на одягу, вилученому у ОСОБА_1, виявлено сліди крові, походження
якої від потерпілих ОСОБА_7 не виключається.

Із матеріалів справи також вбачається,
що ОСОБА_1, даючи показання, в яких визнавав свою вину, розповідав про такі
обставини й деталі, що стосувались злочину, які на той час не були відомі
слідчим органам.

Наведені обставини і дані дають
підстави для висновку про те, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що
саме ОСОБА_1 вчинив зазначені злочинні дії щодо потерпілих ОСОБА_8.

Доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні
шахрайства у скаргах не оспорюється і підтверджується показаннями потерпілої
ОСОБА_5 свідка ОСОБА_6, поясненнями засудженого ОСОБА_1, іншими матеріалами
справи.

Доводи касаційного подання про те, що
дії ОСОБА_1, спрямовані на позбавлення життя подружжя ОСОБА_7, охоплюються
єдиним наміром, без розриву у часі і підлягають кваліфікації за п. 1 ч. 2 ст.
115 КК України, а кваліфікація його дій ще й за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України є
зайвою, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Призначене засудженому покарання
відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів й особі ОСОБА_1 і є необхідним і
достатнім для його виправлення.

Порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування вироку, вивченням
матеріалів справи не виявлено.

Керуючись ст.ст. 395-396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційне подання заступника прокурора
Харківської області задовольнити, касаційні скарги засудженого ОСОБА_1 і
захисника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок апеляційного суду Харківської
області від 6 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити. Виключити з вироку
кваліфікацію дій ОСОБА_1 за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України і вважати його
засудженим за ч. 1 ст. 190, п.
1 ч. 2 ст. 115 КК України до міри покарання, визначеного судом, - довічного
позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Судді:

Синявський О.Г. Таран Т.С.
Пекний С.Д.