справа № 462/4248/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000355 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дунаївці Хмельницької області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовозобов`язаного, працюючого охоронцем в магазині «Рукавичка» по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 та проживаючого по АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.205 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 влітку 2013 року, перебуваючи у м.Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, без мети здійснення господарської діяльності, не маючи відповідної освіти, досвіду та фінансових можливостей, вступив у попередню змову із невстановленими особами з метою вчинення фіктивного підприємництва, тобто створення суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, тобто використання суб`єкта господарювання для створення видимості фінансово-господарської діяльності, незаконного обернення безготівкових коштів в готівкові, здійснення документального оформлення, начебто, проведених операцій з купівлі-продажу товарів (надання послуг, виконання робіт). Так, ОСОБА_5 в серпні 2013 року у м.Львові, за попередньою змовою спільно із невстановленими на даний час особами, достовірно знаючи, що створює підприємство без наміру здійснення фінансово-господарської діяльності, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на вчинення фіктивного підприємництва, прийняв та підписав рішення №13-1 засновника від 09.08.2013 року щодо заснування Приватного підприємства «ДП-ЛЬВІВ» з місцезнаходженням: Україна, м.Львів, вул.Пасічна, 51 із статутним фондом 10 000 грн., затвердження статуту, як установчого документа підприємства, призначення себе директором та приступлення до виконання обов`язків з моменту державної реєстрації та видачі доручення здійснити заходи, щодо проведення державної реєстрації підприємства у відповідності до діючого законодавства. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , за попередньою змовою спільно із невстановленими на даний час особами, для створення видимості фінансово-господарської діяльності, незаконного обернення безготівкових коштів в готівкові, здійснення документального оформлення, начебто, проведених операцій з купівлі-продажу товарів, надання послуг та виконання робіт, 09.08.2013 року в м.Львові, надав для посвідчення приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 статут ПП «ДП-Львів», підписаний від свого імені, затверджений рішенням №13-1 засновника (власника) ПП «ДП-Львів» від 09.08.2013 року, який було подано до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції для проведення державної реєстрації юридичної особи.

Між тим, ОСОБА_5 , не маючи відповідних навиків та досвіду на створення підприємства, підписав та видав довіреність від 09.08.2013 року, зареєстровану в реєстрі довіреностей за №3306, щодо представлення його інтересів при створені та державній реєстрації юридичної особи, посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського територіального округу ОСОБА_6 . Водночас, ОСОБА_5 підписано наказ № 1/13 від 16.08.2013 року про приступлення до обов`язків директора ПП «ДП-Львів», згідно якого останній приступив до виконання обов`язків директора, при цьому заздалегідь усвідомлюючи про відсутність навиків та досвіду для зайняття підприємницькою діяльністю відповідно до статуту ПП «ДП-Львів». Таким чином ОСОБА_5 , за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами вчинив всі необхідні дії щодо створення суб`єкта господарської діяльності та, відповідно, став засновником і директором ПП «ДП-Львів» (). Відтак ОСОБА_5 отримав фактичне право на керівництво фінансово-господарською діяльністю вказаного підприємства, здійснення організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

В подальшому ОСОБА_5 , діючи як службова особа ПП «ДП-Львів», у відповідності до ст.67 Конституції України, розділу третього Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.ст.16, 47, 168 Податкового кодексу України та статуту підприємства, будучи уповноваженим виконувати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції по керівництву вказаним підприємством, розпорядженню його майном та коштами, відповідальним за організацію та ведення бухгалтерського і податкового обліку, за повноту нарахування і своєчасність сплати до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів), не маючи наміру на здійснення реальної господарської діяльності, і з метою прикриття незаконної діяльності підприємств, виступав власником та директором ПП «ДП-Львів». Діючи як службова особа ПП «ДП-Львів» ОСОБА_5 22.08.2013, знаходячись у відділенні «Львівської РДА» АТ «Златобанк», за адресою: м. Львів, вул. Чайковського, 8, з метою створення видимості реальної господарської діяльності та прикриття незаконної діяльності, відкрив рахунок № НОМЕР_1 у вказаній банківській установі. Після цього ОСОБА_5 надав фактичне право управління діяльністю підприємством невстановленим слідством особам, яким залишив у розпорядження установчі документи та печатку ПП «ДП-Львів», за що отримав винагороду в розмірі 500 грн.

В період з 22.08.2013 по 15.01.2015 на рахунок ПП «ДП-Львів», відкритий у АТ «Златобанк» поступали грошові кошти від суб`єктів підприємницької діяльності в результаті проведення фіктивних фінансово-господарських операцій в якості оплати за нібито поставлені товари, виконані роботи та надані послуги.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.205 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у фіктивному підприємництві, тобто створенні суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), з метою прикриття незаконної діяльності доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.205 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який раніше не судимий (матеріали кримінального провадження, т.39 арк.286), розлучений, працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, т.39 арк.290, 291), за місцем проживання характеризується формально позитивно (матеріали кримінального провадження, т.39 арк.293).

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді штрафу в мінімальних межах санкції ч.1 ст.205 КК України.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 6315,20 грн., оскільки проведення вказаних експертиз було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

Підстав, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.205 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Речовий доказ грошові кошти в сумі 485000 (чотириста вісімдесят п`ять тисяч) грн., які вилучено 26.06.2014 року в ході обшуку в приміщенні бізнес-центру «Інтерсіті» по вул.Чорновола, 67г і передано на відповідальне зберігання зав. касою ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7 (матеріали кримінального провадження, т.7 арк.85-87) повернути ОСОБА_8 , як законному володільцю.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 6315,20 грн.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1