Справа № 11-119/2007 Головуючий у І інстанції: Трофименко М.В.
категорія - ст.164 ч.1 КК Доповідач: Борисенко І.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2007 року колегія суддів
судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської області у
складі:

головуючого судді - Салая Г. А.

суддів - Борисенка І.П., Акуленко С.О.

з участю прокурора -
Томилки М.П.

адвоката - ОСОБА_2.

засудженого - ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Сосницького
районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2006 року, -

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець та мешканець
АДРЕСА_1,
громадянин України, українець, з середньою освітою, розлучений, не працюючий,
раніше судимий в силу ст. 89 КК України, військовозобов'язаний;

засуджений за
ст. 164 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі.

Доля речових
доказів вирішено відповідно до ст. 81 КПК України.

Злотов визнаний
винним та засуджений за те, що з 02.10.2004 по 01.11.2006 років злісно
ухиляється від сплати встановлених рішенням місцевого суду Сосницького району
від 06 грудня 2002 року аліментів, на користь ОСОБА_3 на утримання дочки
ОСОБА_4 2000 року народження, аліментів у розмірі
1/4 частини всіх видів його заробітку
щомісячно. ОСОБА_1. ніде не працює, на обліку в районному центрі
зайнятості населення не перебуває, аліменти не сплачує, участі в вихованні
дитини не приймає, заборгованість по аліментам

2

станом на 01.11.2006 року становить З 148 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, засуджений Злотов подав апеляцію, в якій зазначає, що
судове слідство проведено однобічно і не в повній мірі, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи. Суд не врахував того факту, що він попав в аварію і пошкодив нирку, внаслідок чого тривалий
час перебував на лікуванні, внаслідок чого не може
виконувати тяжку фізичну роботу, а тому не може влаштуватися на роботу та зазначає, що суд не врахував того, що в
нього в 2006 році народилась ще одна
дитина, а тому просить вирок районного суду щодо нього, скасувати
та постановити новий вирок.

На апеляцію засудженого, старший помічник прокурора Сосницького району подав заперечення, в якому вважає апеляцію засудженого
безпідставною, зазначаючи, що всі доводи апеляції судом
враховані і прийняті до уваги, а тому просить вирок щодо ОСОБА_1 залишити без
змін, а апеляцію засудженого без задоволення.

Заслухавши доповідача по справі, засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію та просив її задовольнити, адвоката ОСОБА_2.,
який просив апеляцію засудженого ОСОБА_1
задовольнити, міркування прокурора про залишення
вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція
підлягає частковому задоволенню.

Винність засудженого ОСОБА_1 у скоєнні ним зазначеного злочину при обставинах наведених у вироку підтверджується зібраними
по справі доказами, які досліджені в судовому засіданні і ніким не оспорюється.

Вина засудженого підтверджується показами свідків, серед яких і покази свідка ОСОБА_5, який показав, що засуджений неодноразово
викликався на бесіди до відділу ДВС,
попереджувався про необхідність сплати аліментів та про відповідальність
за ухилення від їх сплати.

Разом з тим, призначаючи покарання суд не врахував ряд обставин та фактів, які істотно впливають на вірне тлумачення дій засудженого
та призначення йому покарання.

Так, суд не звернув увагу та не врахував той факт, що у засудженого на утриманні знаходиться малолітній син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2
народження.

Згідно поданої виписки із медичної картки хворого ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3, він дійсно перебував на лікуванні внаслідок закритої
травми живота з пошкодженням лівої нирки та
внутрішньої кровотечі, і на підставі цього має обмеження в фізичних навантаженнях і згідно рішень медичної комісії від
24

3

ІНФОРМАЦІЯ_4 йому не показана праця з підійманням важкостей терміном
на 1 рік.

Беручи те, що засуджений раніше не судимий, не притягувався до адміністративної відповідальності, щиро розкаявся в
скоєному, має на утриманні малолітню дитину, позитивно
характеризується за місцем проживання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив покарання, яке за своїм
розміром та видом є несправедливим та не
відповідає тяжкості скоєного злочину та особі засудженого, оскільки виправлення та перевиховання ОСОБА_1 можливе без
обмеження волі, а тому вирок суду першої інстанції слід змінити та звільнити
його від відбування призначеного покарання з
випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить
нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2006 року відносно ОСОБА_1 змінити і вважати засудженим
його із застосуванням ст. 75 КК України до міри
покарання призначеної судом, з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого
ОСОБА_1 такі обов'язки:

не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

повідомляти органи
кримінально-виконавчої
системи про зміну
місця проживання, роботи.

В решті цей вирок щодо ОСОБА_1 залишити без змін.