АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11-374/07 Головуючий
ст. 186 ч. 2, ПРОКУЛЕВИЧ
України Доповідач
в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2007 р. Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської
області в складі:

головуючого ІЛЬЧЕНКА
А.М.

суддів КЕКУХ
В.Ф.,

СУХОДОЛЬСЬКОГО М.І.

за участю прокурора
ДЕМИДЕНКО С.А.

засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула кримінальну справу за апеляціями засуджених
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на вирок Уманського міськрайонного суду від 31 січня 2007 p., яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, раніше судимий, -

засуджений за ст. 185
ч. З КК України на 3
роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК за сукупністю
вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднане не
відбуте покарання за попереднім вироком цього ж суду від 15.05.2006 р. і ОСОБА_1
визначено остаточне покарання -
6 років позбавлення волі.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2року
народження, раніше 4 рази
судимий, -

засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення
волі; за ст. 185 ч. З КК - на З роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2
визначено остаточне покарання -
4 роки позбавлення волі.

В порядку
задоволення цивільного позову стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 745 грн. моральної
шкоди.

Вирішено питання про долю речового доказу по справі.

Згідно вироку
суду 1 інстанції
ОСОБА_2 і ОСОБА_2 засуджені за вчинення злочинів проти власності громадян.

ОСОБА_2 25.06.2006 р. близько 22 год. на перехресті
вулиць імені Фрунзе та Шкільної
в м. Умань, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, повторно, застосувавши
насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров'я, відкрито викрав у
потерпілого ОСОБА_3 гроші в сумі 300
грн., мобільний телефон, інше майно, а всього на загальну суму 745 грн.

Крім того,
ОСОБА_2 і ОСОБА_2 4.10.2006
р. в нічний час, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою
та виконанням відповідних ролей таємно

2

викрали з домоволодіння АДРЕСА_1 майно потерпілої
ОСОБА_4, зокрема, гроші в сумі 160
грн., мобільний телефон «Нокіа 6101»
та інше майно, а всього на загальну суму 1280 грн. 50
коп.

В своїх апеляціях засуджений:

ОСОБА_2
посилається на наявність в нього тяжкої форми туберкульозу і неврахування його
хвороби як під час судового розгляду справи, так і при винесенні судом вироку.
Він просить справедливого вирішення справи;

ОСОБА_2 вказує
на незаконність вироку, зокрема, що злочину, передбаченого ст. 185 ч. З КК ві не
скоював, а визнавальні показання по епізоду з ОСОБА_4 були дані ним під
моральним і фізичним тиском, застосуванням недозволених методів дізнання
працівниками міліції, про що свідчить довідка з Уманської міськлікарні про
наявність в нього забою правої руки, рваної рани правого боку.

Також
посилається на допущенні досудовим слідством процесуальні порушення в т. ч. і
при затриманні його в порядку ст. 115
КПК, а також на неправильну оцінку судом показань потерпілої.

Він вважає, що
слідство не довело факту належності потерпілій ОСОБА_4 мобільного телефону,
який ним був проданий ОСОБА_5, зазначає про свою відсутність при розпиті
спиртного у ОСОБА_7, що стверджено показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
інших

Апелянт також
звертає увагу на те, що суд необгрунтовано врахував як обтяжуючу покарання
обставину знаходження його в нетверезому стані.

Він просить змінити вирок та досконало розібратись в його
справі.

В запереченнях
на апеляції пом. прокурора м. Умані ОСОБА_6
зазначає про законність і обгрунтованість вироку суду, просить залишити
його без змін, а апеляції засуджених -
без задоволення.

Заслухавши
доповідь судді, думку прокурора про відсутність підстав для зміни чи скасування
вироку, засуджених, які підтримали апеляції, перевіривши справу, обміркувавши
доводи апеляцій, підстав для їх задоволення колегія суддів не вбачає.

Висновок суду
щодо винності ОСОБА_2 у вчиненні злочину проти власності, за який йго
засуджено, ґрунтується на достатні кількості зібраних доказів, яким після
перевірки їх в судовому засіданні дана відповідна юридична оцінка.

Цим засудженим,
а ні фактичні обставини справи, а ні кваліфікація дій не оспорюється.

Посилання
ОСОБА_2 в апеляції на незаконність вироку, зокрема, за епізодом викрадення
майна у потерпілої ОСОБА_4 та можливе вчинення злочину одним лише ОСОБА_2, на
думку колегії суддів, є голослівним.

Підтвердженням участі ОСОБА_2 в даному епізоді злочинних
дій є:

показання
потерпілої ОСОБА_4, в яких вона ствердила факт розпиття спиртних напоїв 3.10.2006 р. у вечірній час в
будинку ОСОБА_7, де вживали спиртне ОСОБА_2, ОСОБА_2, інші особи, після чого
ОСОБА_2 крутився біля неї, зацікавившись сумочкою, яку вона із-за цього змушена
була в супроводі останнього занести додому. 4.10.2006 р. мати виявила факт пропажі сумочки з грішми, мобільного
телефону тощо. Цього ж дня потерпіла чіп-карту від свого телефону виявила в
домоволодінні ОСОБА_2 і просила його повернути мобільний телефон;

показання свідка
ОСОБА_5 про те, що 4.10.2006
р. в районі «Нової Умані» близько 14
год. ОСОБА_2 продав йому за 280
грн. мобільний телефон «Нокіа 6101»
без сім-картки, а пізніше перепродав його за 350 грн.;

показання свідка
ОСОБА_4, матері потерпілої ОСОБА_10 яка ствердила факт відвідин 4.10.2006 р. в нічний час її
будинку ОСОБА_1, який просив подзвонити з мобільного телефону дочки, коли вона
відмовила в цьому і проводжала останнього, то помітила, що інша особа
перестрибнула через паркан з сумкою дочки в руках, прийшовши додому, виявила
пропажу сумки, яку дочка залишила напередодні у веранді будинку;

з

показання свідка
ОСОБА_9 в тій частині, що коли ОСОБА_10 пішла з будинку ОСОБА_7, то ОСОБА_2 і
ОСОБА_2 теж відлучились від пиятики. Повернувшись, ОСОБА_2 купив горілку і їжу,
між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 була розмова за мобільний телефон;

початкові
свідчення ОСОБА_2 та показання ОСОБА_2, його явка з повинною, зводини між ними
віч-на-віч, в яких засуджені, визнаючи факт крадіжки майна ОСОБА_4,
деталізували обставини її вчинення;

процесуально
витримані докази, пов'язані з сім-карткою «Київстар», яка належала потерпілій.

Колегія суддів,
перевіривши доказову базу злочинного епізоду, що оскаржується ОСОБА_1,
приходить до висновку про обґрунтованість інкримінування його даному
засудженому та правильність позиції суду щодо факту невизнання вини як способу
обраного захисту з намаганням уникнути відповідальності за вчинений злочин.

В апеляції
ОСОБА_2 є також посилання на застосування до нього недозволених методів
дізнання при затриманні.

З матеріалів
справи вбачається, що він дійсно 6.10.2006
р. близько 17 год. працівниками
міліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 затримувався за підозрою у вчиненні крадіжки.
Обставини затримання за заявою ОСОБА_2 перевірялись прокуратурою м. Умані, як
вбачається з постанови пом. прокурора ОСОБА_13 про відмову в порушенні кримінальної
справи від 29.12.2006 р. щодо
ОСОБА_11 і ОСОБА_12, вчинення неправомірних дій останніми не встановлено.

Зазначений в
апеляції факт недоведеності судом знаходження ОСОБА_2 в ніч з 3 на 4.10.2006 р. у нетверезому
стані є голослівним, він спростовується показаннями потерпілої ОСОБА_2,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7.

Інші його
посилання в апеляції колегія суддів також вважає надуманими із-за
непідтвердженності їх якимись доказами.

Дії засуджених кваліфіковані правильно.

Призначаючи
покарання, суд 1 інстанції
дотримався вимог ст. 65 КК
України, врахувавши при цьому ступінь тяжкості злочинів, особи обох засуджених,
що є асоціальними, факт вчинення ОСОБА_1 злочину в період 3-річного
іспитового строку після звільнення від відбування покарання з випробуванням за
попереднім вироком, а також, обставини, що обтяжують покарання, а ОСОБА_2 ї і
обставини, що пом'якшують його.

На думку колегії
суддів, призначене ОСОБА_2 і ОСОБА_1 покарання в даному випадку є розмірним
вчиненому кожним злочинних діянь. Воно є необхідним і достатнім для виправлення
та попередження вчинення ними нових злочинів.

Підстав, які б
спонукали пом'якшити покарання, зокрема, ОСОБА_2, апеляційною інстанцією не
виявлено. Наведені ним обставини в апеляції(тяжкий стан здоров'я тощо) вже
враховані судом 1 інстанції
як пом'якшуючі покарання. Не дивлячись на вчинення ОСОБА_2 2-х епізодів
злочинних дій, суд, врахувавши наведене, визначив йому покарання, що
знаходиться ближче до найнижчої межі норми матеріального закону, за якою
відбулось засудження.

ОСОБА_1 взагалі
неможливо пом'якшувати покарання із-за специфіки застосування вимог ст. ст. 71, 78 КПК України.

Керуючись ст. 362,
366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Уманського
міськрайонного суду від 31
січня 2007 р. щодо
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - без
зміни.

Головуючий - підпис

Судді - підписи

З оригіналом згідно:

Суддя
апеляційного суду В.Ф. Кекух