Справа № 344/9708/15-к
Провадження № 1-кп/344/404/15
У Х В А Л А

31 липня 2015 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.358; ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.358; ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження підсудне Івано-Франківському міському суду.

Підстав для його закриття згідно з п.п.4-8 ч.1 та ч.2 ст.284 КПК України немає.

Клопотання про затвердження угоди відповідно до ст.ст.468-475 КПК України не заявлялось.

Підстав для обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжного заходу, на даний час немає.

Сторони вважають, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України та його слід призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Вислухавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акт з додатками та вирішуючи питання чи відповідають вони вимогам закону, суд виходить з наступного.

Відповідно до роз`яснень наданих у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24 жовтня 2003 року Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві, суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб обвинувачення було конкретним. Зокрема, в описовій його частині зазначаються : злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце, мотиви та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому, стаття (частина, пункт статті) кримінального закону, якою передбачений цей злочин.

Ст.91 КПК України вказує перелік обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини), винуватість обвинуваченого, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, та інше. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а ст.92 цього ж Кодексу, обов`язок доказування цих обставин, за винятком розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладає на слідчого та прокурора.

Частина 4 ст.110 КПК України передбачає, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та який повинен відповідати вимогам, зокрема, ч.5 ст.291 цього ж Кодексу, яка вказує, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію та формулювання обвинувачення.

Проте, як це вбачається зі змісту обвинувального акту, при його складанні та пред`явленні обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазначені вимоги закону не були дотримані.

Зокрема, в даному обвинувальні акту не конкретизовано час вчинення злочину, що вважається важливою складовою об`єктивної сторони злочину, а також не послідовно викладено обставини справи, із яких не зрозуміло коли ж саме в обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник умисел на вчинення даних злочинів.

Крім того, відповідно до диспозиції ч.4 ст.358 КК України, використання завідомо підробленого документа, може бути вчинене шляхом пред`явлення або подання документа.

Згідно ч.2 ст.28 КК України вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає вчинення злочину декількома суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення, при чому домовленість повинна стосуватись спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо).

Як вбачається із обвинувального акту дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа, за попередньою змовою групою осіб, однак, в тексті обвинувального акту вказано, що лише ОСОБА_7 використав дані документи шляхом подання їх до суду, проте в який спосіб їх використовував ОСОБА_6 з даного обвинувального акту не вбачається.

Не суддя, а орган досудового розслідування повинен визначитись у вказаних питаннях.

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, а тому суд вважає, що його слід повернути прокурору для виправлення його змісту та форми згідно з вимогами вказаної статті, оскільки без усунення зазначених недоліків дане кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.

У відповідності до ч.3 ст.314 КПК України, рішення про повернення обвинувального акту прокурору, у випадку його невідповідності вимогам закону, суд приймає у підготовчому судовому засіданні.

На підставі викладеного, вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24.10.2003 року, ст.291 КПК України, керуючись ст.ст.91, 92, 110, 314, 315, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.358; ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1