Код суду 233 Справа № 233/2339/15-к
Вирок
Іменем України
20 травня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Нерубайка Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня технічна, одруженого, має дитину 2003 року народження, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, призваного 19 червня 2014 року за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшого навідника гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини ПП НОМЕР_1 , солдата,-
у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 407 ч.4 КК України.
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Згідно зі абз. 4 ч.І ст. 1, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. З Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 6 травня 2014 року № 454/2014, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадянина ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період 19 червня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 19 червня 2014 року № 4 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини та призначено на посаду номером обслуги гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 01 лютого 2015 року №33 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого навідника гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки зазначеного військового формування.
Згідно з Указом Президента України № 15/2015 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено проведення протягом 2015 року часткової мобілізації у три черги протягом 210 діб з дня набрання чинності цим Указом.
Являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.
Разом з тим, солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , - 08 лютого 2015 року вирішив не з`явитись на службу без поважних причин з відпустки. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на тимчасове нез`явлення на військову службу, солдат ОСОБА_4 08 лютого 2015 року не з`явився вчасно на службу з відпустки наданої у період з 24 січня 2015 року по 07 лютого 2015 року та продовжував не з`являтися на службу без поважних причин до 06 квітня 2015 року, проводячи час на власний розсуд за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Протягом зазначеного періоду нез`явлення на службу солдат ОСОБА_4 з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
06 квітня 2015 року солдат ОСОБА_4 прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , де повідомив командування про те, що ухилявся від військової служби без поважних причин.
Таким чином, військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 з 08 лютого 2015 року по 06 квітня 2015 року не з`являвся на службу без поважних причин з відпустки в умовах особливого періоду, проводячи час у вказаний період на власний розсуд за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України, оскільки він, являючись війсьвослужбовцем, діючи умисно, вчинив нез`явлення вчасно до місця служби з відпустки, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду.
29 квітня 2015 року між заступником військового прокурора 33 військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.472 КПК України, згідно якої підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчинені діяння; заступник військового прокурора ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, та щодо міри покарання, яку повинен понести ОСОБА_4 , з застосуванням ст..69 КК України та призначення ОСОБА_4 більш м*якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч.4 ст.407 КК України, у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 6 місяців.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, особливо тяжких злочинів, за умови передбаченої КПК України, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що дії які інкримінуються ОСОБА_4 дійсно мали місце та були скоєні обвинуваченим ОСОБА_4 , який в судовому засіданні визнав свою вину повністю, тобто він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз. 1-4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Опитавши обвинуваченого, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам ч.7 ст. 474 Кримінально- процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст..65 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, в тому числі ст..69 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставину що пом`якшує покарання добровільне з*явлення з зізнанням; щире каяття; активне сприяння розкриття злочину, - угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов*язання та є винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України .
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , які просили затвердити угоду, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між заступником військового прокурора 33 військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, оскільки зміст зазначеної угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КК України, укладання угоди сторонами є добровільним, а підстави для відмови в затвердженні угоди відсутні. Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.ст.314, 369 -374, 475 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 29 квітня 2015 року про визнання винуватості між заступником військового прокурора 33 військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
Призначити ОСОБА_4 за ст.. 407 ч.4 КК України, узгоджене сторонами покарання, з застосуванням ст..69 КК України, у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на шість місяців.
Строк покарання рахувати з моменту поміщення засудженого ОСОБА_4 до дисциплінарного батальйону.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.. 394 КПК України до Апеляційного суду Запорізької області через Костянтинівський міськрайонний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Суддя