Справа № 473/4632/14-к
У Х В А Л А
про зобов`язання припинити дію

"06" жовтня 2014 р. місто Вознесенськ

Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Вознесенської міжрайонної прокуратури Миколаївської області юриста першого класу ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС майора міліції ОСОБА_6 ,

розглянув скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на дії прокурора Вознесенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС майора міліції ОСОБА_6 за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за № 0002053, перевіривши надані матеріали скарги та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника

В С Т А Н О В И В :
24 вересня 2014 року до ЄРДР за номером 0002053, з правовою кваліфікацією ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України внесено повідомлення про те, що 25 травня 2014 року біля 20 годин в районі житлового будинку АДРЕСА_1 , після зіткнення автомобіля «ВАЗ-2108» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням підозрюваного ОСОБА_5 з мопедом «Honda Tact» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням громадянки ОСОБА_7 , водій автомобіля Гулордава ОСОБА_8 , поставивши потерпілу у небезпечний для життя стан та усвідомлюючи , що інший учасник дорожньої транспортної пригоди, а саме водій мопеду ОСОБА_7 через отримані тілесні ушкодження була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний, небезпечний для життя стан та потребувала невідкладної медичної допомоги, маючи об`єктивну спроможність надати її допомогу шляхом невідкладної доставки своїм автомобілем до найближчого лікувального закладу, залишив місце дорожньої транспортної пригоди, а тим самим потерпілу ОСОБА_7 без допомоги і поїхав на автомобілі «ВАЗ-2108» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в напрямку до міста Вознесенська Миколаївської області, де був затриманий працівниками УДАІ УМВС України в Миколаївській області.

30 вересня 2014 року в порядку ст. ст. 276 278 КПК України слідчий СВ Вознесенського МВ УМВС майор міліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Вознесенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 при проведенні досудового розслідування кримінального провадження за номером 0002053 повідомив ОСОБА_5 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.

30 вересня 2014 року підозрюваний ОСОБА_5 в порядку ст.303 КПК України оскаржив до суду дії слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС майора міліції ОСОБА_6 та прокурора Вознесенської міжрайонної прокуратури юриста першого класу ОСОБА_3 під час досудового розслідування кримінального провадження за номером 0002053, зазначивши в скарзі, що повідомлення про підозру від 30 вересня 2014 року за даним кримінальним провадженням у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України є незаконним.

Обгрунтовуючи свої доводи, щодо незаконності даної слідчої дії в виді повідомлення його 30 вересня 2014 року в порядку ст. ст. 276 278 КПК України при проведенні досудового розслідування кримінального провадження за номером 0002053 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, підозрюваний ОСОБА_5 також повідомив, що органом досудового розслідування Вознесенського МВ УМВС в особі того ж самого слідчого майора міліції ОСОБА_6 та органом державного обвинувачення в особі того ж самого прокурора Вознесенської міжрайонної прокуратури юриста першого класу ОСОБА_3 , 24 серпня 2014 року у іншому кримінальному провадженні, яке було внесено до ЄРДР за номером 0001142 від 26 травня 2014 року, був складений обвинувальний акт відносно нього, /тобто ОСОБА_5 / за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України, і станом на 30 вересня 2014 року по даному кримінальному провадженні проводиться судове слідство у Вознесенському міськрайонному суді Миколаївської області.

Таким чином підозрюваний ОСОБА_5 вказував, що він двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду, тобто кримінальної за одне й те ж саме кримінальне правопорушення, що суперечить вимогам ст..61 Конституції України, ст..6 Конвенції «Про захист прав і основних свобод людини 1950 року», ч.3 ст.2 КК України.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали та просили зобов`язати слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС майора міліції ОСОБА_6 та прокурора Вознесенської міжрайонної прокуратури юриста першого класу ОСОБА_3 припинити незаконну дію в виді притягнення підозрюваного ОСОБА_5 двічі до юридичної відповідальності одного виду, тобто кримінальної за одне й те ж саме кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.135 КК України за кримінальними провадженнями, внесеними до ЄРДР за номерами 0001142 від 26 травня 2014 року та 0002053 від 24 вересня 2014 року, що суперечить вимогам ст..61 Конституції України, ст.6 Конвенції «Про захист прав і основних свобод людини 1950 року», ч.3 ст.2 КК України.

Прокурор Вознесенської міжрайонної прокуратури юрист першого класу ОСОБА_3 та слідчий СВ Вознесенського МВ УМВС майор міліції ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували про задоволення скарги підозрюваного ОСОБА_5 та просили відмовити у задоволенні даної скарги.

При цьому прокурор та слідчий вказували, що відповідно до ч.1 ст.303 КПК України у пунктах 1-8 викладений повний перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора, які можуть бути оскаржені в суді під час досудового розслідування. Даний перелік є вичерпним відповідно до ч.1 ст.303 КПК України та не підлягає розширенню. Викладені в скарзі підозрюваного ОСОБА_5 дії слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС майора міліції ОСОБА_6 , які були погоджені з прокурором Вознесенської міжрайонної прокуратури юристом першого класу ОСОБА_3 , не підпадають під перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування та прокурора, які можуть бути оскаржені в суді під час досудового розслідування на підставі ч.1 ст.303 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України скарги на такі дії слідчого та прокурора не розглядаються під час досудового розслідування, і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 318 КПК України.

З`ясувавши думки учасників процесу, а також дослідивши матеріали подані до скарги підозрюваного ОСОБА_5 на дії слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС майора міліції ОСОБА_6 , які погоджені з прокурором Вознесенської міжрайонної прокуратури юристом першого класу ОСОБА_3 під час досудового розслідування кримінального провадження за номером 0002053, в виді повідомлення про підозру від 30 вересня 2014 року за даним кримінальним провадженням у вчиненні громадянином ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

В судовому засіданні при розгляді скарги підозрюваного за ч.1 ст.135 КК України громадянина ОСОБА_5 за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за номером 0002053 встановлено, що всупереч вимогам п.12 ч.1 ст.7 КПК України, ч.3 ст.2 КК України, ст..61 Конституції України, ст.6 Конвенції «Про захист прав і основних свобод людини 1950 року», ОСОБА_5 двічі притягнуто до юридичної відповідальності одного виду, тобто кримінальної за одне й те ж саме кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.135 КК України за кримінальними провадженнями, внесеними до ЄРДР за номерами 0001142 від 26 травня 2014 року та 0002053 від 24 вересня 2014 року.

Незважаючи на те, що відповідно до ч.2 ст.303 КПК України скарги на такі дії слідчого та прокурора не розглядаються під час досудового розслідування, і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 318 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при розгляді скарги підозрюваного ОСОБА_5 застосовути норми ст.8 Конституції України, відповідно до яких Конституція України має найвищу юридичну силу, і її норми є нормами прямої дії.

Крім того за таких обставин, при розгляді скарги підозрюваного ОСОБА_9 , слідчий суддя вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно до ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Задовольнячи скаргу підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя при цьому також виходить з положень ч.1 ст.9 КПК України з яких вбачається, що під час кримінального провадження, суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У випадках, коли положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 та ч.6 ст.9 КПК України.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності є підгрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись п.2 ч.2 ст. 307 КПК України

У Х В А Л И В :
Зобов`язати слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС майора міліції ОСОБА_6 та прокурора Вознесенської міжрайонної прокуратури юриста першого класу ОСОБА_3 негайно припинити дію відносно підозрюваного за ч.1 ст.135 КК України ОСОБА_5 , яка полягає в тому, що його двічі, всупереч вимогам п.12 ч.1 ст.7 КПК України, ч.3 ст.2 КК України, ст..61 Конституції України, ст.6 Конвенції «Про захист прав і основних свобод людини 1950 року» притягнуто до юридичної відповідальності одного виду, тобто кримінальної за одне й те ж саме кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.135 КК України за кримінальними провадженнями, внесеними до ЄРДР за номерами 0001142 від 26 травня 2014 року та 0002053 від 24 вересня 2014 року.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого не може бути оскаржена в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст.307 КПК України, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя: ОСОБА_1