Дата документу 26.02.2015
Справа № 501/2141/14-к
Іллічівський міський суд Одеської області
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2015 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іллічівську Одеської області кримінальне провадження щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який має вищу освіту, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює начальником ЖЕД №2 міського управління житлового комунального господарства м. Іллічівська Одеської області, раніше не судимий,
за звинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.27, ч.1 ст.369 КК України,
Наказом начальника міського управління житлового комунального господарства м.Іллічівська Одеської області (далі МУЖКГ) від 06.08.2009 року №149-Л ОСОБА_5 було призначено на посаду начальника житлової експлуатаційної ділянки АДРЕСА_2 .
Згідно займаної посади ОСОБА_5 , будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, здійснював керівництво діяльністю ЖЕД №2, організовував роботу експлуатаційної ділянки та відповідав за організацію та результати діяльності ділянки.
Відповідно до посадової Інструкції, затвердженої наказом начальника міського управління житлового комунального господарства м.Іллічівська Одеської від 10 січня 1997 року, ОСОБА_5 здійснював керівництво та організацію виробничо-господарської діяльності ділянки, своєчасне і якісне обслуговування населення; контролював виконання ремонту житлового фонду; контролював і забезпечував технічну експлуатацію та поточний ремонт житлового фонду; контролював виконання орендарями обов`язків, передбачених договорами найму та оренди нежитлових приміщень; контролював підготовку житлового фонду до експлуатації в осінньо-зимовий період; забезпечував проведення технічних загальних оглядів будівель і конструктивних елементів згідно затвердженого графіка; контролював і забезпечував виконання робіт по санітарному стану прибудинкових територій та сходових клітин, благоустрою та озеленення дворів; брав участь у комісіях з приймання в експлуатацію житлових будинків; організовував роботи з відбору будинків на капітальний і поточний ремонт, здійснював контроль за своєчасним і якісним наданням дефектних відомостей із зазначенням обсягів та видів робіт; вів прийом громадян у встановлені години і дні, розглядав скарги, заяви, листи з питань, які входять у коло його діяльності; управляв охороною праці в підрозділах, надавав пропозиції про призначення, звільнення або переміщення працівників, які перебували у його підпорядкуванні; вносив пропозиції про заохочення або адміністративне покарання працівників, забезпечував збереження та ремонт житлового та нежитлового фонду, виконував інші покладені на нього обов`язки відповідно з цією інструкцією та чинним законодавством.
25 жовтня 2013 року, приблизно о 13-00 годині, до начальника ЖЕД №2 комунального підприємства МУЖКГ ОСОБА_5 звернувся приватний підприємець ОСОБА_6 з проханням надати йому в оренду для здійснення підприємницької діяльності нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , яке знаходиться на території обслуговування ЖЕД №2, у зв`язку з чим у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами, які належать ОСОБА_6 .
З метою заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_5 , знаходячись в своєму службовому кабінеті, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , діючи з корисливих мотивів, переконав ОСОБА_6 , що питання про передачу в оренду нежитлового приміщення вирішується уповноваженими посадовими особами, на рішення яких він, використовуючи своє службове становище, може вплинути.
При цьому ОСОБА_5 , якому достовірно було відомо, що в коло його службових прав та обов`язків не входить вирішення питання про передачу в оренду нежитлових приміщень, продовжуючи вводити в оману ОСОБА_6 , запропонував останньому передати йому грошові кошти в сумі 1000 доларів США в якості неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення про передачу в оренду нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .
Будучи введеним в оману та переконаним, що ОСОБА_5 згідно свого службового становища може вплинути на прийняття позитивного рішення щодо надання в оренду нежитлового приміщення, ОСОБА_6 погодився на пропозицію ОСОБА_5 щодо передачі неправомірної вигоди.
04 грудня 2013 року, о 13 годин 45 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , діючи з корисливих мотивів, заволодів шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 700 доларів США, що за курсом НБУ складає 5595,1 грн., які останній, будучи введеним в оману, передав йому в якості неправомірної вигоди за вплив на прийняття уповноваженою посадовою особою рішення про передачу в оренду нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .
Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 було затримано працівниками правоохоронного органу, та у його службовому кабінеті було вилучено отримані від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 700 доларів США, купюрами: KB 65916134G, CK 16650862A, HB 89514581K, AE 23901275A, FG 30261775B, HL 43757148G, HF 77905036E.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України.
Крім того, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у підбурюванні до замаху на надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України.
Органами досудового слідства дії ОСОБА_5 за ст.369 КК України були кваліфіковані як підбурювання до надання неправомірної вигоди.
Однак суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати як підбурювання до замаху на надання такої вигоди.
При цьому суд керується п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 26.04.02 року «Про судову практику у справах про хабарництво», згідно якого дії службової особи, яка, одержуючи гроші чи матеріальні цінності начебто для передачі іншій службовій особі як хабар, мала намір не передавати їх, а привласнити, належить кваліфікувати за відповідною частиною статті 190 КК України як шахрайство, а за наявності до того підстав за відповідними частинами статей 27, 15 та 369 КК України як підбурювання до замаху на давання хабара.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_5 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими судом доказами.
Так, згідно заяви потерпілого ОСОБА_6 до міліції, ОСОБА_5 , начальник ЖЕД №2, вимагає в нього хабара в розмірі 1000 доларів США за оренду приміщення (а.с.110).
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що в 2014 році він, як підприємець, з метою здійснення господарської діяльності вирішив орендувати нежитлове приміщення в м.Іллічівську. З цією метою він звернувся до іллічівського міського управління житлово-комунального господарства, де йому надали адреси вільних приміщень, з яких він вибрав приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Вказане приміщення знаходиться у відданні ЖЕД №2, начальником якого був ОСОБА_5 . Під час зустрічі із ОСОБА_5 той показав йому приміщення та повідомив його, що є люди, які також бажають його орендувати. ОСОБА_5 зазначив, що може допомогти йому перемогти в тендері, однак для цього необхідно надати хабара у розмірі 1000 доларів США уповноваженим службовим особам. ОСОБА_5 переконав його, що саме він може вплинути на рішення щодо надання приміщення в оренду. Розуміючи, що без хабара буде неможливо орендувати приміщення, він погодився на вимогу ОСОБА_5 . Усвідомлюючи незаконність вимог ОСОБА_5 , він звернувся до міліції із заявою про вимагання в нього хабара.
Потерпілий ОСОБА_6 також показав суду, що він неодноразово зустрічався із обвинуваченим і кожний раз за допомогою технічних засобів фіксував їх розмови, під час яких обговорювалося питання передачі обвинуваченому хабара. Потерпілий пояснив також, що технічні носії інформації, на яких були зафіксовані розмови, він передавав працівникам міліції. Під час однієї із цих зустрічей з ОСОБА_5 , в автомашині обвинуваченого, на стоянці біля магазину «Таврія-В», він передав йому частину обумовленої суми хабара в розмірі 300 доларів США, можливо, в гривневому еквіваленті, а 04 грудня 2013 року в службовому кабінеті ОСОБА_5 він передав йому другу частину хабара в розмірі 700 доларів США, які поклав йому на його службовий стіл. Після цього ОСОБА_5 був затриманий працівниками міліції.
Факт отримання ОСОБА_7 700 доларів США від ОСОБА_6 підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами.
Так, згідно протоколу огляду (а.с.124), під час огляду місця події в службовому кабінеті обвинуваченого були виявлені 7 купюр по 100 доларів США кожна, які до того були вручені працівниками міліції ОСОБА_6 для передачі їх у якості хабара ОСОБА_5 та попередньо були позначені люмінесцентним розчином та ідентифіковані, як це зазначено в протоколі негласної слідчої дії (а.с.117).
Крім того, згідно протоколу огляду (а.с.124), на руці обвинуваченого було виявлено слід, який, відповідно до висновку експертизи спеціальних хімічних речовин та речовин хімічних виробництв №7019/17 ( а.с.171), містить люмінесцентну речовину.
Відеозапис, який здійснювався під час огляду місця події, підтверджує факт виявлення купюр та сліду від люмінесцентного розчину на руці обвинуваченого, а також свідчить про правильність відображення в протоколі обставин цієї слідчої дії.
Допитані в судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_8 , який приймав участь у огляді службового кабінету обвинуваченого у якості пойнятого, та ОСОБА_9 , слідчий, яка проводила огляд, показали суду, що під час проведення огляду в кабінеті обвинуваченого були виявлені 7 купюр по 100 доларів США кожна, оброблені люмінесцентним розчином, а також що на руці обвинуваченого було виявлено слід від люмінесцентного розчину.
Судом був досліджений відеозапис зустрічі потерпілого з обвинуваченим в кабінеті останнього, зроблений потерпілим за допомогою спецзасобу відеоспостереження, під час якої, за свідченням потерпілого, він передав обвинуваченому 700 доларів США.
На відеозапису факт передачі грошей не зафіксовано. Однак, на запису чутно, як потерпілий, звертаючись, до обвинуваченого, вимовляє фразу: «Сімсот», що також підтверджується протоколом результатів аудіо- відео контролю (а.с.120), згідно якого на зазначеному відеозапису зафіксовано, що потерпілий, передаючи гроші обвинуваченому, промовив фразу: «як домовлялись, 700 (сімсот)».
Показання потерпілого ОСОБА_6 щодо обставин передачі неправомірної вигоди підтверджуються також протоколом результатів аудіо- відео контролю (а.с.122), згідно якого 06 листопада 2013 року потерпілий передав обвинуваченому першу частину неправомірної вигоди в розмірі 2400 грн., промовляючи при цьому: «Як домовлялись. Нічого страшного, що я дам в гривні?» В судовому засіданні було досліджено відеозапис цієї події, зроблений потерпілим, на якій видно, як він передає обвинуваченому декілька папірців, схожих на гривні.
Згідно посадової Інструкції, затвердженої наказом начальника МУЖКГ від 10 січня 1997 року, ОСОБА_5 , який був призначений начальником ЖЕД №2 (а.с.129 копія наказу), був службовою особою та здійснював керівництво та організацію виробничо-господарської діяльності ділянки, своєчасне і якісне обслуговування населення; контролював виконання ремонту житлового фонду; контролював і забезпечував технічну експлуатацію та поточний ремонт житлового фонду; контролював виконання орендарями обов`язків, передбачених договорами найму та оренди нежитлових приміщень; контролював підготовку житлового фонду до експлуатації в осінньо-зимовий період; забезпечував проведення технічних загальних оглядів будівель і конструктивних елементів згідно затвердженого графіка; контролював і забезпечував виконання робіт по санітарному стану прибудинкових територій та сходових клітин, благоустрою та озеленення дворів; брав участь у комісіях з приймання в експлуатацію житлових будинків; організовував роботи з відбору будинків на капітальний і поточний ремонт, здійснював контроль за своєчасним і якісним наданням дефектних відомостей із зазначенням обсягів та видів робіт; вів прийом громадян у встановлені години і дні, розглядав скарги, заяви, листи з питань, які входять у коло його діяльності; управляв охороною праці в підрозділах, надавав пропозиції про призначення, звільнення або переміщення працівників, які перебували у його підпорядкуванні; вносив пропозиції про заохочення або адміністративне покарання працівників, забезпечував збереження та ремонт житлового та нежитлового фонду, виконував інші покладені на нього обов`язки відповідно з цією інструкцією та чинним законодавством (а.с.142).
Згідно цієї посадової інструкції до повноважень ОСОБА_5 не входить вирішення питання щодо надання або відмови у наданні нежитлових приміщень в оренду.
Висновок суду щодо наміру потерпілого ОСОБА_10 орендувати нежитлове приміщення підтверджуються договором оренди нежитлового приміщення від 27.11.2013 року, укладеним між потерпілим та КП «МУЖКГ» Іллічівської міської ради Одеської області та відділом комунального господарства та благоустрою Іллічівської міської ради Одеської області (а.с.134), а також актом приймання-передання приміщення (а.с.140).
Цей висновок суду підтверджується також показаннями свідків.
Так, свідок ОСОБА_11 , начальник міського управління житлово-комунального господарства Іллічівської міської ради Одеської області, показав суду, що між управлінням та підприємцем ОСОБА_6 було підписано договір оренди нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , та також було підписано акт приймання - передачі об`єкту оренди, зроблено розрахунок орендної плати за нежитлове приміщення, підписано договір про надання послуг по утриманню будинків та споруд прибудинкової території. Після укладання вказаних договорів начальник ЖЕД №2 ОСОБА_5 мав передати ОСОБА_6 ключі від приміщення.
Свідок ОСОБА_11 також показав суду, що ОСОБА_5 ніяким чином не міг вплинути на прийняття рішення щодо передачі в оренду приміщення, а також що тендер щодо вказаного приміщення не проводився у зв`язку з тим, що окрім ОСОБА_6 ніхто не звертався із заявою про надання в оренду вказаного приміщення.
Свідок ОСОБА_12 , начальник відділу комунального господарства та благоустрою Іллічівської міської ради Одеської області, показала суду, що між міським управлінням житлово-комунального господарства, відділом комунального господарства та благоустрою Іллічівської міської ради та підприємцем ОСОБА_6 було підписано договір оренди нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .
Свідок ОСОБА_12 також показала суду, що до повноважень ОСОБА_5 не входить прийняття рішення щодо надання в оренду нежитлових приміщень.
Свідок ОСОБА_13 , головний бухгалтер міського управління житлово-комунального господарства Іллічівської міської ради Одеської області, показала суду, що ОСОБА_6 звернувся до управління для укладенні договору оренди нежитлового приміщення. Обвинувачений ОСОБА_5 участі у укладенні договору не приймав. ОСОБА_6 отримав примішення у оренду без проведення конкурсу.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_5 підтверджуються також речовими доказами (а.с.178), які були оглянуті на досудовому слідстві (а.с.176), а саме - купюрами доларів США, виявленими під час огляду службового кабінету обвинуваченого, та компакт-дисками і картами пам`яті із зазначеними вище відеозаписами.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав, пояснивши, що даних правопорушень він не вчиняв.
Обвинувачений показав суду, що він працював начальником ЖЄД №2. До нього звернувся ОСОБА_6 з проханням допомогти укласти договір оренди нежитлового приміщення. Він відмовився, так як це не входить до його компетенції. Після того, як ОСОБА_6 уклав договір оренди приміщення, вони зустрілися в його кабінеті, де він передав ОСОБА_6 ключі від орендованого ним приміщення. Після цього ОСОБА_6 з кабінету пішов, а до нього увійшли працівники міліції з обшуком.
Обвинувачений показав також суду, що грошей у ОСОБА_6 він не брав, звідки в його кабінеті взялися марковані купюри доларів США, він не знає.
Однак суд вважає, що показання обвинуваченого спростовуються зазначеними вище доказами.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що він раніше не судимий (а.с.156), позитивно характеризується (а.с.152), працює, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину (а.с.151).
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставини, що пом`якшують або обтяжують його покарання, та вважає, що йому має бути призначене покарання у вигляді обмеження волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Покарання обвинуваченому слід призначити, застосувавши ст.70 КК України, оскільки він скоїв декілька злочинів, за які не був засуджений.
Санкцією ч.1 ст.369 КК України передбачено додаткове покарання у виді спеціальної конфіскації.
Згідно п.3 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.
Враховуючи, що вилучені в службовому кабінеті обвинуваченого 700 доларів США належать потерпілому ОСОБА_6 , який добровільно заявив про те, що сталося, органу, службова особа якого згідно із законом має право повідомляти про підозру, то відповідно до ч.5 ст.369 КК України та п.3 ч.1 ст.96-2 КК України зазначені гроші слід повернути потерпілому без застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді спеціальної конфіскації.
Судом встановлено, що обвинувачений вчинив умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, має дитину, якій на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року не виповнилося 18 років (а.с.151), просить застосувати до нього амністію (а.с.55), в зв`язку із чим обвинувачений підлягає звільненню від відбування покарання відповідно до п.«в» статті 1 Закону.
Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України,
Визнати ОСОБА_5 винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 та ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України, і призначити йому покарання:
· за ч.1 ст.190 КК України 1 рік обмеження волі,
· за ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України 2 роки обмеження волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України призначити обвинуваченому покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 2 роки обмеження волі.
Зарахувати обвинуваченому в строк відбування покарання час його тримання під вартою з 04 по 06 грудня 2013 року (а.с.146, 156).
Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання.
Речові докази (а.с.178): грошові кошти в розмірі 700 доларів США повернути потерпілому ОСОБА_6 ; ватні тампони, листки знищити; компакт-диски, карти пам`яті, довідку про курс долара США - зберігати в матеріалах кримінального провадження; договори, посадову інструкцію повернути власнику.
Процесуальні витрати у розмірі 1468,80 грн., пов`язані із залученням експерта (а.с.175), стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя