У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Матієк Т.В.,
суддів Зубара В.В., Марчук Н.О.,
секретаря судового засідання Шапулі В.В.,

розглянула в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005798, за обвинуваченням

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимого, останнього разу за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2007 року за ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, звільненого 28 листопада 2008 року на невідбутий термін 9 місяців 20 днів із заміною невідбутої частини покарання на виправні роботи з утриманням 20 % від заробітної плати в дохід держави,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Донецької області від 08 травня 2014 року,

за участю прокурора Сорокіної О.А.,

в с т а н о в и л а:

Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном 3 роки та з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.

Вироком Апеляційного суду Донецької області від 08 травня 2014 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано.

Постановлено новий вирок, яким ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

Як установлено судом, ОСОБА_5 17 листопада 2013 року приблизно о 07.40 год. у стані алкогольного сп'яніння умисно з метою крадіжки чужого майна шляхом вибивання віконного скла проник до приміщення будинку ОСОБА_7 по АДРЕСА_2, звідки таємно викрав майно потерпілого на загальну суму 1407 грн. Проте з незалежних від волі ОСОБА_5 обставин він злочин до кінця не довів, оскільки був затриманий працівниками міліції на місці події.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції внаслідок невідповідності призначеного цим судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного. Скаржник зазначає, що при призначенні ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі апеляційний суд недостатньо врахував дані про особу винного та обставини, що пом'якшують покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню на таких підставах.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 та кваліфікація його дій у касаційному порядку не оскаржуються. Відповідно до вимог ст. 433 КПК при розгляді доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Доводи касаційної скарги захисника про те, що апеляційний суд при призначенні ОСОБА_5 покарання належним чином не врахував усіх даних про особу винного та обставини, що пом'якшують покарання, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів провадження, апеляційний суд при прийнятті рішення про призначення винному покарання у виді реального позбавлення волі врахував ступінь тяжкості скоєного правопорушення, а також дані про його особу. Зокрема, апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_5 вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, потребує оперативного лікування, потерпілий просив не позбавляти винного волі. Тобто цей суд урахував обставини, на які вказує захисник у касаційній скарзі.

Разом із тим, цей суд в обґрунтування свого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства зазначив, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, характеризується за місцем проживання посередньо, не працює, вчинив тяжкий злочин. Злочин засуджений вчинив у стані алкогольного сп'яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання. До того ж при призначенні ОСОБА_5 покарання місцевий суд не врахував таку обставину, що обтяжує покарання, як рецидив злочину.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення винного лише при призначенні йому покарання у виді реального позбавлення волі, навівши мотиви, з якими погоджується суд касаційної інстанції. Таке покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до ст. 412 КПК були би підставами для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги захисника не вбачається.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Донецької області від 08 травня 2014 року щодо ОСОБА_5 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

Т.В. Матієк В.В. Зубар Н.О. Марчук