АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/96/15 Справа № 205/5402/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002170 за апеляцією прокурора та обвинуваченого шодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, який мешкає: АДРЕСА_1 ,

Обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2014 року, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.187 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

В апеляціях:
Прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції не погоджуючись з призначеним покаранням, просив скасувати вирок районного суду відносно ОСОБА_6 та ухвалити новий вирок, призначивши останньому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Обвинувачений ОСОБА_6 вважає вирок незаконним. На його думку вину у скоєні розбійного нападу не доведено, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, досудове розслідування і судовий розгляд кримінального провадження проведено неповно і не об`єктивно. Вважає, що він потерпілій не погрожував, коштів не вимагав та ніж до шиї не приставляв. На його думку наміру заволодіти чужим майном він не мав, а своєю поведінкою давав повід думати, що у нього приступ епілепсії. Також вважає, що у нього не було адвоката, перекладача, чим порушено право на захист. Вважає, що призначене покарання є занадто суровим, просить застосувати щодо нього більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі, посилаючись на стан свого здоров`я, щиросердне каяття у скоєному та на те, що потерпілій він не спричинив збитків.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що 14 червня 2014 року, приблизно о 08 годині 30 хвилин, маючи при собі ніж, зайшовши у приміщення магазину «Мінімаркет», розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Червоний Камінь 4, з метою заволодіння чужим майном, напав на потерпілу ОСОБА_9 та утримуючи в правій руці ніж, став погрожувати застосуванням насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, та зажадав передачі йому грошових коштів. Потім він приставив до її шиї ніж, подавивши таким чином волю до супротиву, повторив свою вимогу передачі йому грошових коштів. ОСОБА_10 , сприймаючи дії обвинуваченого ОСОБА_6 як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, повідомила обвинуваченому, що грошові кошти у неї відсутні, однак ОСОБА_11 став ходити по приміщенню магазину, розмахувати ножем, повторюючи свої вимоги передачі грошових коштів. Після цього, через деякий час, він з місця злочину зник.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора в повному обсязі, просив скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити новий вирок, призначивши покарання ОСОБА_6 у вигляді 4 років позбавлення волі; обвинуваченого, який підтримав свою апеляцію просив її задовольнити, вирок змінити, призначивши покарання з застосуванням ст.ст.75, 76 КК України,аналогічну думку адвоката ОСОБА_8 , обговоривши доводи апеляцій, та в судовому засіданні, дослідивши відповідні матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого задоволенню не підлягають, а вирок є законним, з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованність судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду про винність ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, яким у вироку суд надав належну оцінку.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що досудове розслідування і судовий розгляд кримінального провадження проведено неповно і не об`єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються зібраними у ній доказами, є необґрунтованими.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

ОСОБА_6 в апеляційній скарзі хоч і твердить про недоведеність його вини, але він взагалі не оцінює власні дії та аналіз доказів, які суд поклав в основу обвинувального вироку.

ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину визнав частково, і поясняв, що дійсно, вранці 14 червня 2014 року, він, взяв ніж, направився у майстерню, з метою його заточити, а проходячи мимо вказаного магазину, зайшов до нього з метою пожартувати. Підійшовши до продавщиці, тримаючи в руці ніж та розмахуючи ним, він жартуючи сказав: «Давай гроші!», на що потерпіла відповіла йому, що грошей немає. При цьому ніж до шиї потерпілої він не приставляв, умислу на заволодіння грошима у нього не було. Почувши відмову, він вийшов з приміщення магазину та був затриманий працівниками міліції.

Ці показання обвинуваченого на стадії досудового розслідування, суд дослідив під час судового розгляду і дав їм належну оцінку у вироку.

Отже, ОСОБА_6 хоч і заперечував факт учинення ним зазначеного у вироку кримінального правопорушення, зокрема, розбійного нападу, однак визнав, що у вказаний у вироку час і зазначеному місці він проти волі ОСОБА_10 , вимагав у неї кошти, тримаючи ніж в руках.

Його доводи про недоведеність вини у скоєні розбійного нападу, належно перевірені та спростовані поясненнями потерпілої ОСОБА_9 про те, що у вказаний час, в приміщення магазину зайшов, як з`ясувалось пізніше, ОСОБА_6 , в руці якого знаходився ніж, та почав вимагати передачі йому грошових коштів. Після цього, він приставив до її шиї зазначений ніж, повторив свою вимогу передачі грошових коштів. Сприймаючи дії ОСОБА_6 як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, вона, злякавшись, відповіла йому, що грошових коштів у неї немає. Однак обвинувачений продовжував вимагати передати йому грошові кошти, став ходити по торгівельному залу та розмахувати ножем. Обравши влучний момент, вона нажала «тривожну кнопку», обвинувачений ОСОБА_6 вийшов з приміщення магазину на вулицю, де ще через деякий час був затриманий працівниками міліції.

Пояснення потерпілої узгоджуються і з поясненнями свідка ОСОБА_12 про те, що вранці 14 червня 2014 року, працюючи охоронцем ТОВ «КРОК», він, з напарником, отримавши від чергового сигнал з магазину «Мінімаркет», прибули до магазину, та побачили, як з приміщення магазину вийшов чоловік в руках якого знаходився ніж, довжиною приблизно 40-45 см.. Далі особу, як з`ясувалось ОСОБА_6 було затримано, а потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що обвинувачений кілька хвилин назад, погрожуючи ножем, вимагав передачі йому грошових коштів.

Вивченням матеріалів провадження не встановлені дані, які б свідчили про те, що потерпіла з будь-яких причин обмовила чи могла обмовити обвинуваченого в зазначеному кримінальному правопорушенні.

Зазначені обставини також повністю підтверджуються: протоколом огляду від 14 червня 2014 року (а.с.12-13), де у обвинуваченого ОСОБА_6 був вилучений ніж; протоколом огляду приміщення магазину від 14 червня 2014 року (а.с.14), висновком експертизи від 20 червня 2014 року (а.с.22-24), згідно якого ніж, загальною довжиною 475 мм., вилучений у ОСОБА_6 , до категорії холодної зброї не відноситься; протоколом пред`явлення особи для впізнання (а.с.39-41), під час якого потерпіла ОСОБА_13 впізнала обвинуваченого ОСОБА_6 як особу, яка вранці 14 червня 2014 року у приміщенні магазину напала на неї та погрожуючи ножем вимагала передачі йому грошових коштів( а.с.81-86), та протоколом відтворення обстановки (а.с.87-88).

Вказаним доказам, які є належними, допустимими та достовірними суд надав правильну оцінку у вироку, належно їх проаналізував, та обґрунтовано поклав в основу свого рішення. При цьому районний суд прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у нападі на потерпілу ОСОБА_9 з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, вважаючи його правильним, та не знаходить об`єктивних підстав для перекваліфікації скоєного обвинуваченим на менш тяжкий злочин.

Одночасно суд надав критичну оцінку доводам ОСОБА_6 , що умислу на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_9 у нього не було, його дії носили характер жарту, а своєю поведінкою він нібито давав потерпілій повід думати, що у нього приступ епілепсії. Визнаючи такі доводи обвинуваченого неспроможними, суд правильно послався на пояснення потерпілої ОСОБА_9 в частині сприйняття нею дій ОСОБА_6 як реальної загрози для її життя та здоров`я, що останній знаходився у адекватному стані, і його дії не були схожими на жарт, а напроти він приставляв ніж до її шиї, не припиняв демонстрацію ножа, від чого вона злякалась та неодноразово вимагав передачі йому грошових коштів. Районний суд правильно прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 були направлені саме на розбійний напад з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_9 і наявні у кримінальному провадженні докази свідчать, що обвинувачений під час вимагання коштів у потерпілої, приставляв до її шиї ніж, і остання сприйняла реальність загрози для життя та здоров`я.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений був забезпечений кваліфікованим адвокатом, та перекладачем в судовому засіданні, і йому була надана юридична допомога. Проявів упередженості щодо обвинуваченого з боку органів досудового розслідування, прокурора і суду вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено. З журналу судового засідання та технічного запису вбачається, що судове слідство проведено повно, об`єктивно та всебічно, було ретельно перевірено всі доводи обвинуваченого, в тому числі і наведені в апеляції Оруджева. Тому доводи обвинуваченого про порушення норм КПК України, про порушення його права на захист, є необґрунтованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про пом`якшення йому покарання, яке не буде пов`язане з позбавленням волі та доводів прокурора в апеляційній скарзі щодо необхідності призначення покарання обвинуваченому у вигляді 4 років позбавлення волі, то колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд першої інстанції у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , районний суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про його особу, що він раніше не судимий. Також суд перевірив і доводи обвинуваченого щодо його стану здоров`я та перебування на обліку в психіатричній клініці з діагнозом епілепсія, та надав вказаній обставині критичну оцінку у вироку.

Врахувавши вищевикладене, та те, що обвинувачений частково визнав свою вину, суд призначив йому покарання у вигляді позбавлення волі, яке за своїм розміром, є близьким до нижнього розміру, вказаного в санкції ч.1 ст.187 КК України.

Колегія суддів, перевіривши доводи обвинуваченого щодо можливості призначення йому більш м`якого покарання, або щодо застосування до нього ст.69, ст.75 КК України не знайшла таких обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ним тяжкого злочину, або інших даних, стосовно його особи, чи стану здоров`я, які б надавали можливість призначити більш м`яке покарання, чи призначити покарання з випробуванням.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про те, що призначене покарання ОСОБА_6 є необґрунтовано м`яким та недостатнім для його виправлення, на думку колегії суддів також не заслуговують на увагу, оскільки при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд першої інстанції у повній мірі дотримався вимог зазначеного Закону.

Доводи в апеляції обвинуваченого, є по суті такими ж, що були враховані судом при вирішенні питання щодо призначення йому покарання.

В зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що призначене районним судом Оруджеву покарання за своїм видом та розміром 3 роки 3 місяці позбавлення волі, є обґрунтованим, справедливим, та достатнім для виправлення обвинуваченого та буде сприяти його перевихованню і попередженню скоєнню нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для зміни чи скасування вироку, колегією суддів, не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На рішення судів першої та апеляційної інстанції щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду, з розгляду цивільних та кримінальних справ, протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, що тримається під вартою в той же строк, з дня вручення копії ухвали апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_14 ОСОБА_4