Справа № 136/2336/14-к
УХВАЛА
іменем України
"20" листопада 2014 р. м.Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду у м. Липовець кримінальне провадження №0000182 від 12 червня 2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч2 ст. 125 КК України

За участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення:

прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5

з боку захисту :

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту , 12 червня 2014 року біля 11.30 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи на вулиці Чернишевського в м. Липовець, Вінницької області, зустрів свого знайомого ОСОБА_5 , з яким перебуває у неприязних відносинах та в ході словесної суперечки з останнім, наніс йому один удар ліктем руки та два удари кулаками в обличчя. Після чого, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_5 удвох пішли до домогосподарства, що розташоване в АДРЕСА_2 та яке належить ОСОБА_6 . Маючи умисел на продовження своїх злочинних дій, знаходячись у даному домогосподарстві в період часу з 12.00 год. до 15.30 год. ОСОБА_3 , усвідомлюючи незаконність своїх дій, діючи умисно, з мотивів ревнощів ОСОБА_5 до своєї матері ОСОБА_7 , порушив основні права, свободи та інші загальнолюдські цінності, які повинна мати кожна людина і які закріплені в Конституції України, а саме на повагу гідності громадянина, права на фізичну свободу та особисту недоторканність, непІддання катуванню (порушуючи вимоги ст.ст: 19, 23,29, 32, 33 Конституції України, та всупереч нормам Декларації ООН про захист усіх осіб від насильницького зникнення від 18 грудня 1992 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року), маючи умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, шляхом заподіяння фізичних страждань, що виражалися у спричиненні болю внаслідок заподіяння фізичного впливу на організм людини у вигляді нанесення ударів руками та ногами по голові та різних частинах тіла, проти волі особи, примусово утримував ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_2 , зв`язавши ноги та руки скотчем, щоб останній не мав можливості покинути кімнату будинку, постійно з певним інтервалом в часі наносив удари руками та ногами по різних частинах тіла ОСОБА_5 який лежав на підлозі, після чого продовжуючи свої злочинні дії щоб останній не кричав від болю, заклеїв йому рот скотчем, чим фактично позбавив потерпілого всупереч його волі змоги вільного пересування та вибору місця перебування та чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струс головного мозку, садна та синці обличчя, забій грудної клітки-садна, травматичний міозит, пульмоніт, які згідно висновку експерта №1119 від 08.08.2014 року не являлись небезпечними для життя в момент заподіяння і не супроводжувались небезпечними для життя явищами, належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 доби) розлад здоров «я.
Дії ОСОБА_3 , під час досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України, тобто умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні потерпілий та обвинувачений пояснили, що вони помирились, обвинувачений відшкодував заподіяну шкоду, тому заявили клопотання про закриття кримінального провадження за ч.2 ст. 125 КК України в зв`язку з примиренням між ними та відшкодуванням заподіяної шкоди.

Прокурор висловила думку про наявність підстав для закриття кримінального провадження, так як чинним кримінальним-процесуальним законом передбачено, що під час судового провадження суд повинен постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, в разі звільнення особи від кримінальної відповідальності за примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Розглядаючи питання про закриття кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Тобто, звільнення від кримінальної відповідальності за ст.. 46 КК України передбачає наявність: передумови звільнення (вчинення вперше злочину визначеної категорії тяжкості) та двох елементів , які утворюють підставу звільнення від такої відповідальності (примирення з потерпілим та відшкодування завданих нею збитків або усунення заподіяної шкоди).

Згідно з п1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Судом з`ясовано, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості. Обвинувачений раніше не судимий, примирився з потерпілим, відшкодував заподіяну шкоду . Вказане свідчить про наявність передумови звільнення його від кримінальної відповідальності за ст.. 46 КК України та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

За таких обставин суд вважає, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст. 125 КК України, підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 286, 314, 369-372, КПК України, ст. 46 КК України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Закрити кримінальне провадження №0000182 про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України в зв"язку із звільненням від кримінальної відповідальності через примирення з потерпілим та відшкодування заподіяної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1