Справа № 128/4922/14-к
Провадження №11-кп/772/319/2015
Категорія: кримінальна
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2015 року

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Захисника: ОСОБА_7

Потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

Обвинуваченого: ОСОБА_10

розглянув 16 квітня 2015 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження №0001526 від 11.09.2013 р. за апеляційною скаргою прокурора на вирок Вінницького районного суду від 3 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець та житель

АДРЕСА_1 , не судимий

визнаний винним за ст.ст.125 ч.2 та 122 ч.1 КК України і йому призначено покарання за ст.125 ч.2 КК України у виді одного року обмеження волі;

- за ст.122 ч.1 КК України у виді одного року і шести місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_10 призначено у виді обмеження волі строком на один рік і шість місяців.

Відповідно до п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію в 2014 році» ОСОБА_10 звільнений від призначеного покарання.

Цивільні позови потерпілих задоволено частково і з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_8 стягнуто 2000 (дві тисячі) гривень, а на користь потерпілої ОСОБА_9 3000 (три тисячі) гривень у відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.

Як вбачається з вироку місцевого суду, ОСОБА_10 визнаний винним у тому, що він 10.09.2013 року близько 9 год. 30 хв., перебуваючи в лісосмузі, яка розділяє села Писарівка та Сокиринці Вінницького району зустрів сестер ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і на ґрунті неприязних відносин умисно заподіяв їм тілесні ушкодження; першій легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а другій середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день.

В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки при призначенні ОСОБА_10 покарання суд не врахував, що відповідно до положень ст.61 ч.3 КК України такий вид покарання як обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку, а також судом не з`ясована думка обвинуваченого ОСОБА_10 щодо можливості застосування до нього амністії.

Крім того, на думку прокурора, стягнення з обвинуваченого за заподіяну ним потерпілим моральну шкоду є надмірними з огляду на матеріальний стан ОСОБА_10 як пенсіонера.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 за ст.125 ч.2 КК України покарання у виді штрафу, а за ст.122 ч.1 КК України позбавлення волі на два роки, а також застосувати до ОСОБА_10 ст.ст.75,76 КК України та стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 одну тисячу гривень, а на користь ОСОБА_9 дві тисячі гривень у відшкодування заподіяної їм моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, виступи адвоката та обвинуваченого, які подали заяву про застосування до ОСОБА_10 амністії, вивчивши матеріали судової справи, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга частково обґрунтована і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 , місцевий суд не взяв до уваги положення ст.61 ч.3 КК України, якою встановлено, що таке покарання, як обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку, а ОСОБА_10 на день винесення вироку минуло 67 років і даний вид покарання до нього не міг бути застосованим.

Крім того, при застосуванні до ОСОБА_10 амністії, судом не взято до уваги, що відповідно до положень ст.9 ч.9 Закону України «Про амністію у 2014 році» особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, повинна дати свою згоду на це суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.

Проте, ця вимога закону не виконана.

Місцевим судом у вироку вказано, що пом`якшуючих покарання обставин не встановлено, з чим апеляційний суд не погоджується і відповідно до положень ст.66 ч.2 КК України стосовно ОСОБА_10 за обставини, які пом`якшують його покарання визнає те, що він є особою похилого віку, має хворобливий стан здоров`я, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд вважає за можливе застосувати за ст.122 ч.1 КК України до ОСОБА_10 ст.69 КК України, оскільки наявними є кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. При цьому враховано і особу винного.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що стосовно ОСОБА_10 слід перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 122 ч.1 КК України, а саме до штрафу в розмірі, визначеному в ч.2 ст.53 КК України.

Оскільки ОСОБА_10 подана письмова заява з проханням застосувати до нього амністію як до пенсіонера, то до нього слід застосувати ст.1 п. «ґ» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року і звільнити від покарання з врахуванням того, що вчинені ним кримінальні правопорушення згідно ст.12 КК України не є тяжкими чи особливо тяжкими.

Стосовно визначення розміру стягнення відшкодувань заподіяної потерпілим моральної шкоди, то апеляційний суд вважає, що місцевий суд при вирішенні цивільного позову потерпілих дотримався положень ст.ст.23 ч.3 та 1167 Цивільного кодексу України, стягнув з винуватого шкоду в розумних межах з дотриманням принципу справедливості, а тому відхиляє як безпідставні доводи прокурора про необхідність зменшення розміру стягнень, тим паче, що обвинувачений не оскаржив рішення суду.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст.376 ч.2, 407 ч.1 п.2, 413 ч.1 п.1, 414, 419 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Вінницького районного суду від 03.02.2015 року стосовно ОСОБА_10 змінити в частині призначеного йому покарання та вважати його засудженим за ст.125 ч.2 КК України до штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.), а за ст.122 ч.1 КК України з застосуванням ст.69 КК України до штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 грн.).

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_10 призначити у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 грн.).

Відповідно до п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014р. звільнити ОСОБА_10 від призначеного покарання.

В решті вирок залишити без змін.

На ухвалу можуть бути подані касаційні скарги безпосередньо до касаційного суду Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
З оригіналом згідно: