Ульяновський районний суд
Кіровоградської області
Справа № 402/1321/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2013м. м. Ульяновка

Ульяновський районний суд
Кіровоградської області в складі:

Головуючого судді Ясінського Л.
Ю.секретаряКашнікова І.А. за участі
прокурораБолгарова В.С.

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ульяновка
кримінальне провадження №0000842
від 13.08.2013 року по обвинуваченю:

ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Нова
Одеса, Миколаївської області, українця,
громадянина України, не працюючий,
освіта середня, на утриманні має двоє
неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, 2008 р.н.,
ОСОБА_6, 2013 р.н., проживає: АДРЕСА_1,
раніше судимий: 05.04.2006 року
Миколаївським районним судом
Миколаївської області по ст.ст. 289 ч. 3, 69,
186 ч. 2, 395 КК України до позбавлення волі
на строк 5 років 6 місяців, судимість
відбута, непогашена,

у скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2
ст.289 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 повторно, 13.08.2013 року
близько 16 години знаходячись в м.
Ульяновка, та маючи намір на незаконне
заволодіння транспортним засобом,
йдучи по вул. Леніна, що розташована в
центральній частині м. Ульяновка, біля
кафе «Смак», побачив, що навпроти
вказаного кафе, на узбіччі вказаної
вулиці, знаходився автомобіль марки
ВАЗ 2106 р.н. НОМЕР_1, білого кольору,
належний ОСОБА_4. Побачивши, що вказаний
автомобіль не замкнений та власник
даного автомобіля ОСОБА_4 відсутній,
ОСОБА_3 діючи умисно з корисливих
спонукань, незаконно заволодів
автомобілем марки ВАЗ 2106 р.н. НОМЕР_1,
білого кольору, після чого обернувши
викрадене на свою користь з місця події
зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4
матеріальну шкоду на суму 15 000 гривень.

Допитаний на
досудовому слідстві та в суді ОСОБА_3
вину в скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.
289 КК України визнав повністю та надав
суду наступні покази, що 13.08.2013 року він
разом зі своїм знайомим на ім'я ОСОБА_5,
фамілії якого не знаю, перебував в м.
Ульяновка по вул. Леніна. Близько 16
години він разом із своїм знайомим на
імя ОСОБА_5 пішов до дитячого садка, щоб
забрати свого сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7.
Забравши сина із дитячого садка, вони
пішли в центральну частину м.
Ульяновка. Проходячи в центральній
частині м. Ульяновка по вул. Леніна,
біля кафе «Смак», він побачив, що біля
вказаного кафе припарковано
автомобіль ВАЗ 2106 р.н. НОМЕР_1, який
належить його знайомому ОСОБА_4, жителю
АДРЕСА_2. Підійшовши до вказаного
автомобіля, він побачив, що в салоні
автомобіля власника даного автомобіля
не має та даний автомобіль не
замкнений. Після чого він почав гукати
ОСОБА_4, однак його ніде не було. Після
чого він сів до вказаного автомобіля на
праве переднє пасажирське сидіння, де
прочекав ОСОБА_4 біля п'яти хвилин,
однак останній так і не з'явився. Після
чого - пересів за кермо, оскільки йому
було відомо, що замок запалення в
автомобілі ОСОБА_4 зламанний, та
вказаний автомобіль може заводитись
рукою при поверненні контакту
контактної групи замка запалення.
Сівши за кермо завів вказаний
автомобіль, оскільки подумав, що ОСОБА_4
йому нічого не скаже, за те, що він взяв
його автомобіль. Завівши вказаного
автомобіля потім поїхав додому, з
метою завести свого сина додому.
ОСОБА_5 також поїхав з ними додому.
ОСОБА_5 він повідомив, що ОСОБА_4
дозволяє їздити йому та брати його
автомобіль без дозволу. Приїхавши до
себе додому, а саме на АДРЕСА_1 він
залишив сина вдома, а сам повернувся на
вказаному автомобілі до кафе «Смак», що
знаходиться в центральній частині
м.Ульяновка. Приїхавши до вказаного
кафе, він залишив вказаний автомобіль
на тому самому місці де він знаходився
перед тим як він його взяв. Коли він
приїхав до вказаного кафе, то він почав
шукати ОСОБА_4, однак його він так і не
знайшов. Незнайовши ОСОБА_7 він потім з
ОСОБА_5 пішов в напрямку магазину
«Торговий Центр». Потім до нього на
мобільний телефон зателефонували із
Ульяновського РВ УМВС та попросили
щоб він прийшов до Ульяновського РВ
УМВС. Зрозумівши, що ОСОБА_4 мабуть
написав заяву, про зникнення свого
автомобіля так як не знав, що вказаний
автомобіль брав ОСОБА_5,він прийшов до
Ульяновського РВ УМВС де розповів
працівникам міліції про вищевказане. У
скоєному щиро розкаюється та в
подальшому обіцяє виправитись. Просить
суд не позбавляти його волі.
Допитаний в судовому
засіданні свідок ОСОБА_8 в судовому
засідані підтвердив покази ОСОБА_3.
Крім
того вина ОСОБА_3 доводиться іншими
зібраними доказами в своїй сукупності,
які ретельно дослідженні в судовому
засідані:

- протоколом прийняття заяви
громадянина ОСОБА_4 від 13.08. 2013 року;

(а.п.2)

-протоколом огляду місця події від
13.08.2013 року року в якому зафіксовано
місце знаходженя автомобіля до
незаконного заволодіння.

(а.п.8-11)

-протоколом огляду місця події від
13.08.2013 року року в якому зафіксовано
місце знаходженя автомобіля та стан
автомобіля після незаконного
заволодіння.

(а.п.13-18)

- протоколом проведення слідчого
експеременту від 28.08.2013 року, на якому
обвинувачений ОСОБА_3 розповів та
показав, як він заволодів автомобілем
ВАЗ 2106 який належить потерпілому
ОСОБА_4

(а.п.59-65)

Дії, ОСОБА_3 суд
кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України, які
виразилися у повторному незаконному
заволодінні транспортним засобом.
Суд,
відповідно до ст. 65 КК України, при
призначенні обвинуваченому ОСОБА_3
виду та міри покарання, приймає до
уваги характер, ступінь суспільної
небезпеки вчиненого ним кримінального
правопорушення, яке, відповідно до ст.
12 КК України відноситься до тяжких
правопорушень, конкретні обставини
справи, дані про особу підсудного, який
на обліку у лікаря-психіатра та
лікаря-нарколога не перебуває, за
місцем проживання характеризується
позитивно, раніше судимий за скоєння
злочину проти власності.
Згідно зі
ст. 66 КК України, суд визнає
пом'якшуючою обставиною щире каяття
обвинуваченого у вчиненому
кримінальному правопорушенні та
добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обтяжуючих
покарання ОСОБА_3, відповідно до ст. 67
КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені
обставини справи, та беручи до уваги те,
що вину підсудній визнав повністю, щиро
розкаявся, за місцем проживання
характеризується позитивно,
добровільно усунув заподіяну шкоди,
примирився з потерпілим, тяжких
наслідків не настало, на утриманні має
двох малолітніх дітей, суд вважає, що
виправлення обвинуваченого можливе
без ізоляції його від суспільства, і
тому можливо призначити підсудному
покарання у вигляді позбавлення волі
та звільнити його від відбування
покарання, встановивши іспитовий
строк, застосувавши ст.75 КК України
та з призначенням обовязків ,
передбачених ст.76 КК України.
При цьому суд не знаходить підстав для
призначення обвинуваченому додаткової
міри покарання у виді конфіскації
майна, оскільки застосування такого
виду додаткового покарання у разі
звільнення від відбування основного
покарання з випробуванням ст.77 КК
України не передбачено.

Цивільний позов по справі не
заявлявся.
Питання щодо
речових доказів вирішити відповідно до
ст.100 КПК України.
Стягнути з підсудного судові
витрати, пов"язані з проведенням
експертизи.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374
КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_3 в скоєнні
кримінального правопорушення
передбаченого ч. 2 ст.289 КК України та
призначити йому покарання у виді 5
(п'яти) років позбавлення волі без
конфіскації майна.

Застосувати ст.75 КК України та
звільнити ОСОБА_3 від відбування
покарання з випробуванням строком на 3
(три) роки, зобов'язавши згідно
засудженого згідно ст.76 КК України не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання, періодично
з'являтись на реєстрацію.

Судові витрати за проведення
судово-товарознавчої експертизи у сумі
340 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь
держави.

Речові докази по кримінальному
провадженню, а саме: автомобіль ВАЗ-2106
д.н.з. НОМЕР_1 - залишити в користуванні
ОСОБА_4.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Ульяновський районний
суд Кіровоградської області протягом 30
днів з дня його проголошення , а особою,
яка перебуває під вартою, з моменту
вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити негайно після
його проголошення обвинуваченому та
прокурору.

Учасники судового провадження
мають право отримати в суді копію
вироку.

Суддя Л. Ю. Ясінський