Справа №490/9890/14-к 04.03.2015 04.03.2015 04.03.2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
4 березня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої судді: ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0003724 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в інтересах останнього захисника ОСОБА_7 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.12.2014 року, відносно

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Совєтського району АР Крим, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого

вироками Совєтського районного суду АР Крим від

1)
23.03.2011 року за ст.ст.185 ч.3; 69 ч.1КК України до обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців,
2) 29.04.2011 року за ст.ст.185 ч.3; 296 ч.1, 27 ч.5, 70 ч.ч.1і 4 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки,

03.07.2014 року згідно ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25.06.2014 року звільнений від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України.

а також відносно
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сімферополь АР Крим, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого в АДРЕСА_3 , судимого:

Провадження №11-кп/784/145/15 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст.187 ч.2 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1

1) 16.03.2000 року Залізничним районним судом м. Сімферополя АР Крим за ст.ст.140 ч.2; 141 ч.2; 42 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Звільнений 21.03.2001 р. за відбуттям строку покарання.

2) 13.12.2001 року Київським районним судом м. Сімферополя АР Крим за ст.ст.141 ч.2; 185 ч.3; 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки.

Звільнений 14.09.2004 року за відбуттям строку покарання,

та вироками Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим

3) 21.01.2005 року за ст.ст.162 ч.2; 185 ч.2; 186 ч.2; 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки.

04.04.2008 року за постановою Краснодонського міського суду Луганської області від 27.03.2008 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання на 7 місяців 5 днів,

4) 27.04.2009 року за ст.ст.185 ч.2; 186 ч.2; 70; 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць,

5) 10.08.2009 року Сімферопольським районним судом м. Сімферополь АР Крим за ст.ст.190 ч.2; 70 ч.4КК України до позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці. Звільнений 27.06.2014 року за відбуттям строку покарання.

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України.

Учасники судового провадження.
прокурор: ОСОБА_9 ,

обвинувачені: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,

захисник: ОСОБА_10 ,

потерпілі: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

перекладач: ОСОБА_13 ,

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок щодо нього скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а кримінальне провадження відносно нього закрити в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а кримінальне провадження направити на новий розгляд в суд 1 інстанції.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, надавши діям, інкримінованим ОСОБА_6 іншу правову оцінку: перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ст.187 ч.2 на ст.186 ч.2 і ст.296 ч.1 КК України, призначивши покарання в межах санкцій зазначених норм закону з урахуванням стану здоров`я обвинуваченого.

В запереченні на апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , прокурор прокуратури Центрального району м. Миколаєва ОСОБА_14 вважає доводи апелянтів необґрунтованими та просить залишити їх без задоволення, а вирок суду без зміни.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_6 і ОСОБА_5 визнані винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України та призначено покарання кожному у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є їх власністю.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.
В апеляційних скаргах, які є аналогічними за змістом, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_10 не оспорюючи факту вчинення нападу на потерпілого ОСОБА_11 і заволодіння його майном, зазначають про необхідність іншої правової кваліфікації дій ОСОБА_6 , а саме як грабежу та хуліганства.

Водночас, обвинувачений ОСОБА_6 стверджує, що заволодіння майном ОСОБА_11 вчинив таємно, оскільки він в той момент був без свідомості.

Крім того, стверджують, що напад на потерпілого ОСОБА_11 був вчинений без участі обвинуваченого ОСОБА_5 .

Вважають, що в суді потерпілі ОСОБА_11 і ОСОБА_12 не підтвердили участі ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину.

Вважають безпідставним посилання суду на показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , оскільки вони, як працівники міліції, були зацікавлені в безпідставному затриманні ОСОБА_5 для покращення показників в роботі.

Крім того, захисник ОСОБА_10 клопоче про повторну перевірку обставин, встановлених під час кримінального провадження: допит потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 .

Також апелянт ОСОБА_10 просить врахувати довідку про стан здоров`я ОСОБА_6 , відсутність зору на одне око та необхідність встановлення інвалідності.

За змістом апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 стверджує про свою непричетність до інкримінованого злочину.

Наводить доводи аналогічні доводам інших апелянтів: про свою непричетність до інкримінованих дій, а також про безпідставність посилань суду на показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Вважає, що показання потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , які, на його думку, не підтвердили його причетності до нападу ОСОБА_6 на потерпілого ОСОБА_11 та заволодіння майном останнього.

Заперечує свою попередню домовленість з ОСОБА_6 на вчинення розбійного нападу.

Зазначає, що висновок СМЕ №952 про наявність тілесних ушкоджень в потерпілого ОСОБА_11 , який покладений в обґрунтування вироку, не свідчить про його причетність до вчинення інкримінованого злочину.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
04.07.2014 року в період часу з 18 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв. ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , знаходячись на літньому майданчику кафе «Класік», розташованому на вул. Потьомкінська, 17 в м. Миколаєві, разом з потерпілими ОСОБА_11 і ОСОБА_12 вживали алкогольні напої. Після словесного конфлікту обвинувачені пішли з кафе, а потерпілі залишились. Через деякий час з кафе також пішли потерпілі ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . Коли вони йшли до дому, то на перехресті вул. Потьомкінська і вул. Обсерваторна зустріли по дорозі ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , які їх очікували. Обвинувачені сказали потерпілим, щоб вони дали їм грошей, але отримали відмову. З метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 напав на потерпілого ОСОБА_11 став наносити йому удари в область обличчя, по тулубу руками і ногами, в результаті чого потерпілий впав на землю. ОСОБА_5 також направився у їх сторону, але ОСОБА_12 зупинив його і вони почали відмахуватись один від одного руками. Розуміючи небезпеку, ОСОБА_12 побіг за допомогою. В цей час потерпілий ОСОБА_11 лежав на землі, а ОСОБА_6 наносив численні удари по різним частинам тіла. Внаслідок таких дій ОСОБА_11 завдані тілесні ушкодження які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після цього, ОСОБА_6 зірвав з плеча ОСОБА_11 сумку чорного кольору «Fun Bag» вартістю 150 грн., в якій знаходились свердло, ручка з пастою чорного кольору, диск DVD-R, візитки та картки «Приватбанку», різні документи, паспорт, в якому знаходились 120 грн., мобільний телефон марки «Nokia» 1208, вартістю 120 грн. з сім-картою оператора «МТС» вартістю 10 грн., , також заволодів грошовою сумою в розмірі 13 грн., які знаходились в одній з кишень жилетки, в яку був одягнений потерпілий.
ОСОБА_6 і ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, але через деякий час були затримані працівниками міліції. В момент затримання у ОСОБА_6 знаходилась сумка, у ОСОБА_5 знаходився мобільний телефон потерпілого ОСОБА_11 .
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та захисника його ОСОБА_10 на підтримку апеляційних скарг, думки потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 а також прокурора ОСОБА_9 , яка вважала вирок суду законним та обґрунтованим і просила залишити його без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд прийшов до наступного.
Висновки суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_5 у вчиненні розбійного нападу на потерпілих за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.
Як вбачається з звукозапису судового засідання обвинувачені в суді першої інстанції, підтвердивши обставини часу, місця, способу вчинення інкримінованих дій, а також спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 та заволодіння його майном за наведених у вироку обставин, заперечили лише причетність до інкримінованих дій обвинуваченого ОСОБА_5 , а також наявність корисливого мотиву.
Зокрема, з показань обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що 03.07.2014 року, прямуючи додому з місць відбування покарання, приїхав на залізничний вокзал м. Миколаєва, де познайомився з ОСОБА_5 . У вечорі наступного дня разом з ним прийшов у кафе "Класік" по вул. Потьомкінській, де побачив ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , які перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння. В подальшому, познайомившись всі сіли за один стіл та стали вживати спиртні напої. Під час спілкування між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_12 . Проте потім вони примирилися. Через деякий час ОСОБА_12 попросив його з ОСОБА_5 допомогти провести ОСОБА_11 додому, оскільки той перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння та не міг йти самостійно. Погодилися. Взяв сумку ОСОБА_11 та разом з ОСОБА_5 , взявши під руки ОСОБА_11 , повели його в бік дому. ОСОБА_12 йшов поруч та показував дорогу. Потім ОСОБА_5 з ОСОБА_12 відійшли в сторону. Не втримав сам ОСОБА_11 і разом з ним впав на землю. ОСОБА_11 схопив його за горло і між ними почалася бійка. Наніс ОСОБА_11 два-три удари рукою в обличчя. ОСОБА_5 та ОСОБА_12 намагались їх розняти. Потім ОСОБА_5 зник. Сам ударив ОСОБА_12 . Останній став тікати. Після цього пішов в бік залізничного вокзалу, залишивши в себе мобільний телефон та сумку ОСОБА_11 . Згодом зустрів ОСОБА_5 та на його прохання дав йому мобільний телефон ОСОБА_11 , в якому той поміняв сім-картку. Потім їх затримали працівники міліції.
З показань обвинуваченого ОСОБА_5 в суді вбачається, що 27.06.2014 року, будучи звільненим з місць відбування покарання, їхав додому в Крим разом зі своєю дружиною. Проте, його не пропустила прикордонна служба через відсутність паспорту. Через це повернувся до м. Миколаєва для його оформлення. Біля вокзалу познайомився з ОСОБА_6 , з яким наступного дня зайшов у кафе "Класік". Там побачили ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , які були у стані алкогольного сп`яніння. Познайомились з ними, стали спілкуватися за одним столом. Між ними виник конфлікт, в ході якого штовхнув ОСОБА_12 . Той впав на підлогу. В зв`язку з цим офіціантка попросила їх піти. Потім вирішили разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 піти з даного кафе та провести до дому одного з потерпілих. Погано пам`ятає події, оскільки всі перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння. По дорозі між ОСОБА_6 і ОСОБА_11 виник конфлікт. Побачив, що ОСОБА_11 лежав на землі, а ОСОБА_6 сидів зверху. Разом з ОСОБА_12 намагався їх розняти. Після цього ОСОБА_6 побіг за ОСОБА_12 , залишивши ОСОБА_11 . Сам підняв останнього. Після чого пішов звідти. Через деякій час у дворах зустрів ОСОБА_6 , взяв в нього мобільний телефон, в який вставив свою сім-картку. Потім їх затримали працівники міліції.
Проте, твердження апелянтів про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи через безпідставне притягнення до відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 , які вони мотивують своїм тлумаченням показань потерпілих та зацікавленістю працівників міліції в затриманні ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки суперечать дослідженим судом доказам.
Так, згідно звукозапису судового засідання суду першої інстанції з показань потерпілого ОСОБА_11 вбачається, що 04.07.2014 року в період часу з 18 год. 30 хв. до 19год. 30 хв. він з ОСОБА_12 після роботи, прийшов у кафе "Класік" на вул. Потьомкінській, 17 в м. Миколаєві, де випили горілки та пива. Познайомилися з обвинуваченими, які відпочивали поруч. Згодом стали спілкуватися за одним столом. Став мірятися силою на руках з ОСОБА_5 і програв. Хтось з обвинувачених сказав, що за програш він винен гроші. Заперечив, але купив їм пляшку горілки, яку разом випили. Решту у сумі 13 грн. з копійками поклав у кишеню жилетки. Потім між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_12 , від чого той впав. В зв`язку з цим бармен попросила обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 піти з кафе. Ті пішли. Приблизно через 10 хвилин, коли разом з ОСОБА_12 також пішли до дому, поблизу перехрестя вулиць Обсерваторна і Потьомкінська їх зустріли ОСОБА_6 і ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_6 ударив його в скроню, від чого впав. Потім бив ногою в голову. В цей час бачив, що ОСОБА_5 побіг в бік ОСОБА_12 і також почав битися. В подальшому, після 2-3 ударів ногою в голову втратив свідомість.

Коли прийшов у свідомість виявив зникнення мобільного телефону та 13 грн. з кишень його жилетки, а також сумки - рюкзаку, в якому знаходилися: його паспорт з грошима в сумі 100-120 грн., банківські картки, деякі документи, свердло. Згодом ОСОБА_12 , який звернувся до працівників міліції за допомогою, підняв його з землі. Сіли у машину міліції та поїхали шукати обвинувачених. Через деякий час знайшли ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які були затримані та в яких було виявлене викрадене майно. При цьому, його телефон був вилучений у ОСОБА_5 .

З показань потерпілого ОСОБА_12 вбачається, що у вечорі 4 липня 2014 року він разом з ОСОБА_11 прийшли у кафе "Класік" на вул. Потьомкінській, 17 в м. Миколаєві, де стали вживати алкогольні напої. Познайомилися з обвинуваченими та продовжили вживати алкогольні напої разом з ними. Потім між ним і ОСОБА_5 виникла сутичка, в ході якої впав. Через це бармен попросила всіх піти. Першими пішли з кафе обвинувачені, а через декілька хвилин - він разом з ОСОБА_11 . Коли йшли по вул. Потьомкінській в бік вул. Обсерваторної, до них підійшли обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_5 та сказали, що оскільки ОСОБА_11 проспорив, то їм потрібно допомогти грошима. Після відмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 почалась бійка. ОСОБА_5 направився у їх бік. Завадив йому. Після цього став відмахуватися від ОСОБА_5 , ставив блоки. Бачив, як ОСОБА_6 наніс пару ударів ОСОБА_11 , коли той був ще на ногах. Потім ОСОБА_11 лежав на землі без свідомості і в нього пропав рюкзак з речами та документами. ОСОБА_6 і ОСОБА_5 зникли з місця подій. Після цього звернувся до працівників міліції, які проїжджали неподалік і які допомогли підняти ОСОБА_11 , посадили їх до своєї машини та поїхали шукати обвинувачених. За два квартали від місця подій знайшли їх. Під час затримання у обвинувачених були виявлені рюкзак та мобільний телефон ОСОБА_11 .

Такі показання потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 щодо обставин часу, місця, способу, мотиву вчиненого щодо них злочину, а також безпосередньої участі в ньому обвинуваченого ОСОБА_5 узгоджуються між собою та з показаннями інших сівідків, а також іншими дослідженими судом доказами.
Деякі неточності і розбіжності в показаннях потерпілих, про які вони зазначили в апеляційному суді, є неістотними і не змінюють суті їх показань, даних ними під час судового розгляду в суді першої інстанції.
Тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх достовірними і послідовними та поклав в обґрунтування обвинувального вироку, а показання обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_5 в частині непричетності останнього до вчинення інкримінованого злочину мотивовано відкинув.
Так, з показань свідка ОСОБА_15 (заступника командира взводу ППС ММУ УМВС України в Миколаївській області) вбачається, що в один з днів липня 2014 року під час патрулювання разом з інспекторами патрульної служби ОСОБА_17 та ОСОБА_16 отримав сигнал про бійку в районі вул. Артилерійської та вул. Потьомкінської в м. Миколаєві. По приїзду на місце до них звернувся потерпілий ОСОБА_12 , який повідомив, що їх з другом ОСОБА_11 побили та пограбували двоє незнайомих чоловіків, з якими вони вживали спиртні напої у кафе. ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , який був з видимими тілесними ушкодженнями, вказали прикмети підозрюваних, після чого сіли до службового автомобіля та поїхали їх шукати. Проїжджаючи по Бузькому бульвару, помітили двох чоловіків, у одного з них був рюкзак потерпілого. Потерпілі впізнали їх, підтвердивши, що саме ці особи вчинили відносно них насильницькі дії і заволоділи речами ОСОБА_11 . Викликали ще один автопатруль та доставили підозрюваних до чергової частини Центрального РВ.
З показань свідка ОСОБА_16 вбачається, що в один з днів літа 2014 року знаходився в автопатрулі разом з ОСОБА_17 і ОСОБА_15 . Отримали сигнал від оперативного чергового "102" про бійку та викрадення майна в районі вул. Потьомкінської в м. Миколаєві. Прибувши на місце побачив, як ОСОБА_11 сидів на землі, а ОСОБА_12 - стояв поруч з ним. ОСОБА_12 підійшов до них та пояснив, що двоє незнайомих чоловіків, з якими вони разом вживали спиртні напої, нанесли їм тілесні ушкодження та забрали сумку (рюкзак), мобільний телефон, паспорт та банківські картки ОСОБА_11 . Потерпілі вказали прикмети підозрюваних, після чого сіли до службового автомобіля і поїхали шукати підозрюваних. На Бузькому бульварі побачили цих чоловіків. Коли наблизились, потерпілі вказали на них, як на осіб, що нанесли їм тілесні ушкодження та викрали майно. У одного з них, яким виявився ОСОБА_6 , через плече був рюкзак ОСОБА_18 . У другого, яким виявився ОСОБА_5 , у кишені задзвонив мобільний телефон, і потерпілий впізнав свій телефон по мелодії сигналу. Після цього обвинувачені були доставлені до Центрального РВ для подальшого з`ясування обставин справи.
З показань свідка ОСОБА_17 - інспектора патрульної служби, вбачається, що саме за інформацією потерпілого ОСОБА_12 , яка була потім підтверджена потерпілим ОСОБА_11 , вони затримали обох обвинувачених, як осіб, які спільно вчинили розбійний напад на потерпілих за наведених ними обставин.
Такі показання зазначених свідків про виникнення підстав для затримання ОСОБА_5 саме в зв`язку із зверненням потерпілого ОСОБА_12 про розбійний напад на нього з ОСОБА_11 , вчинений обома обвинуваченими, повідомленням потерпілими конкретних обставин злочину із зазначенням прикмет нападників, а також їх впізнанням потерпілими безпосередньо перед затриманням, спростовують твердження апелянтів про безпідставне затримання ОСОБА_5 для покращення показників в роботі.
З показань свідка ОСОБА_19 вбачається, що у вечорі одного з днів на початку липня 2014 року у кафе "Класік", де вона працює, відпочивали потерпілі та обвинувачені. Вийшовши на літній майданчик кафе, побачила, що вони сиділи разом за одним столиком, гучно розмовляли, спорили. Потім до кафе забіг хлопець та сказав викликати працівників міліції, оскільки зараз буде бійка. Коли вийшла на вулицю, побачила, як ОСОБА_5 штовхав потерпілого ОСОБА_12 . Розборонила їх та попросила покинути приміщення кафе. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 пішли з кафе. При цьому в руках у них нічого не було. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залишились сидіти за столиком у кафе, і вона бачила у ОСОБА_11 сумку (рюкзак) чорного кольору. Наступного дня їй стало відомо, що у кафе приходили працівники міліції, які з`ясовували обставини побиття потерпілих обвинуваченими.
З показань свідка ОСОБА_20 вбачається, що у вечорі одного з днів на початку літа 2014 року, вона, працюючи в кафе "Класік", бачила обвинувачених і потерпілих, які сиділи за один столиком на літньому майданчику кафе, вживали спиртні напої, розмахували руками, голосно розмовляли, спорили. Згодом від ОСОБА_19 дізналася про протиправні дії обвинувачених щодо потерпілих.
Зазначені показання свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_20 про те, що обвинувачені залишили кафе одразу після конфлікту з потерпілими, а останні залишилися зі своїми речами і пішли з кафе пізніше, узгоджуються з показаннями потерпілихв цій частині і водночас спростовують твердження апелянтів про те, що вони, нібито, допомагали дійти до дому потерпілим, разом з якими пішли з кафе та несли їх речі.
З дослідженого судом протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, від 05.07.2014 року (а.п.125-127) вбачається, що 04.07.2014 року о 19.45 год. затримано ОСОБА_6 , у якого вилучено, окрім інших речей, сумку чоловічу чорного кольору (Fun Bag), в якій знаходились речі і документи потерпілого ОСОБА_11 : свердло, а також паспорт, ідентифікаційний код, тимчасовий дозвіл № НОМЕР_1 , картки «Приватбанку», копія адміністративного протоколу на ім`я ОСОБА_11 .
Згідно дослідженого судом протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, від 05.07.2014 року (а.п.128-130) вбачається, що 04.07.2014 року о 19.45 затримано ОСОБА_5 в зв`язку з безпосереднім указанням на нього потерпілим, як на особу, котра вчинила злочин щодо нього. Під час затримання ОСОБА_5 у нього вилучено: мобільний телефон сірого кольору марки "Нокіа-1280" з сім картою "МТС", мобільний телефон чорного кольору марки "Нокіа-С1-02" з сім картою "МТС" (один з яких впізнав потерпілий ОСОБА_11 при затриманні ОСОБА_5 , як викрадений у нього під час розбійного нападу), а також грошові кошти в розмірі 13 грн.
Факт виявлення у обвинуваченого ОСОБА_5 мобільного телефону ОСОБА_11 та грошей в сумі 13 грн., які за твердженням останнього були викрадені з кишені його жилетки, свідчить про спільне заволодіння обвинуваченими ОСОБА_6 і ОСОБА_5 майном потерпілого під час розбійного нападу. А відтак твердження апелянтів про непричетність обвинуваченого ОСОБА_5 до розбійного нападу за наведених у вироку обставин та відсутність корисливого мотиву в їх діях, є безпідставними.
Відповідно до дослідженого судом висновку експерта № 952 від 07.07.2014 року у потерпілого ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у виді саден, синців на голові та обличчі, синця на шиї, саден та синців на руках і ногах, спині і грудній клітини, крововиливу та рани внутрішньої оболонки лівої щоки, які утворилися від дії тупих твердих предметів, строком давності біля 3-х діб до часу огляду, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, вказаних потерпілим ОСОБА_11 , зокрема: від побиття 4 липня 2014 року приблизно о 19.30 год. на вулиці чоловіками, які штовхнули; впав; били ногами по голові, по обличчю, по шиї, по рукам і тілу; втратив свідомість (а.п.159-160).
Висновок зазначеної експертизи узгоджується з показаннями потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в частині спричинених першому тілесних ушкоджень, їх кількості та локалізації, механізму їх утворення.
Згідно висновку комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи №340 від 28.07.2014 року ОСОБА_5 психічними захворюваннями не страждає. В період часу, інкримінованого йому кримінального правопорушення, він міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п.174-179).
Відповідно до висновку комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи №341 від 28.07.2014 року ОСОБА_6 виявляє ознаки легкої розумової відсталості (F 70,0), ступінь прояву яких така, що в період часу, інкримінованого йому кримінального правопорушення, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п.180-184).
За такого є безпідставним твердження обвинувачених про те, що вони під час вчинення злочину не керували своїми діями, оскільки перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння.
За таких обставин дії обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_5 у вечорі 04.07.2014 року обґрунтовано розцінені судом як напад на потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб і правильно кваліфіковані судом за ст.187 ч.2 КК України.
Є безпідставними твердження апелянтів про відсутність у обвинувачених попередньої змови на вчинення злочину групою осіб, виходячи з наступного.

Так судом першої інстанції встановлено, що обвинувачені, вчинивши напад на потерпілих, діяли одночасно, узгоджено, зі спільним умислом. Зокрема, вони заздалегідь пішли з кафе і разом неподалік чекали потерпілих, одночасно раптово напали на них. При цьому: обвинувачений ОСОБА_5 наносив удари потерпілому ОСОБА_12 , від яких той ставив блоки; обвинувачений ОСОБА_6 завдав численні удари потерпілому ОСОБА_11 в життєво важливі частини тіла, голову, і не зупинився доти, поки той не втратив свідомість; потім обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спільно заволоділи і розпорядились майном потерпілих, яке було вилучене у них обох безпосередньо під час їх затримання.

За таких обставин, з огляду на узгоджені дії кожного з обвинувачених з самого початку і до кінця конфлікту, які вчинені спільно з єдиним умислом і повністю утворюють об`єктивну сторону інкримінованого злочину, динаміку і розвиток подій в їх конкретному прояві (в тому числі і вимогу грошей за програш у потерпілого ОСОБА_11 в кафе, а потім і на місці нападу), їх тривалість, тяжкість тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому ОСОБА_11 , які були небезпечними для його життя і здоров`я в момент заподіяння і призвели до втрати свідомості, обставини заволодіння його майном, спільне зникнення обвинувачених з місця вчинення злочину та розподіл викраденого у потерпілого майна, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність між обвинуваченими попередньої змови на вчинення цього злочину групою осіб.

Є також безпідставними твердження апелянтів ОСОБА_10 і ОСОБА_6 про невірну оцінку судом насильницьких дій останнього, як небезпечних для життя чи здоров`я потерпілого та необхідності іншої правової оцінки - за ст.ст.186, 296 КК України, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що від умисних ударів ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_11 спричинені легкі тілесні ушкодження, які потягли короткочасний розлад здоров`я, а також від його ударів в голову останній втратив свідомість.

Сам обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував в судовому засіданні факту нанесення потерпілому ОСОБА_11 ударів та спричинення йому саме таких тілесних ушкоджень, від чого останній втратив свідомість.

Наявність таких наслідків від дій ОСОБА_6 підтверджена вищезазначеним висновком експерта.

За такого, з огляду на роз`яснення, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» є вірним висновок суду про те, що спричинене потерпілому насильство було небезпечним для його життя чи здоров`я в момент заподіяння, а твердження апелянтів про необхідність кваліфікації таких дій як грабежу та хуліганства такими, що не ґрунтуються на законі.

Є безпідставним клопотання апелянта ОСОБА_10 про повторну перевірку обставин, встановлених під час кримінального провадження: допит потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , для надання їм іншої оцінки, оскільки відсутні підстави з числа передбачених в ст.404 ч.3 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 , висловлюючи вимогу про скасування вироку стосовно нього та призначення нового розгляду у суді 1 інстанції, не навів передбачених ст. 415 КПК України підстав.

З урахуванням викладеного, доводи апелянтів щодо непричетності обвинуваченого ОСОБА_5 до інкримінованого злочину є необґрунтованими.

Що стосується покарання, то воно призначено обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.ст. 65, 66 КК України, з урахуванням вчинення ними тяжкого злочину, даних про особи обвинувачених, які раніше неодноразово судимі за вчинення злочинів проти власності, часткове визнання вини, а також обставину, що пом`якшує покарання - прохання потерпілих про незастосування суворого покарання.
З огляду на вказане, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на певний строк та призначив його у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 187 КК України.
Є безпідставним твердження апелянта ОСОБА_10 про необхідність пом`якшення покарання ОСОБА_6 через захворювання зору, що потребує встановлення інвалідності, яке вона обґрунтувала медичним документом від 23.10.2009 року (а.п.37), оскільки: наявність зазначеного захворювання не стримало ОСОБА_6 від вчинення злочину. Крім того, з огляду на тяжкість та конкретні обставини вчиненого злочину, зокрема: вчинення розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб на двох потерпілих, його активну роль у вчиненому, а також данні про його особу в числі яких: непогашені судимості за вчинення інших злочинів проти власності, не дає підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_6 .
За таких обставин, призначене обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_5 покарання є справедливим за своїм видом та розміром і повністю відповідає тяжкості вчиненого ними злочину та їх особам.
Підстав для скасування вироку, про що просять апелянти, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.12.2014 року відносно ОСОБА_5 і ОСОБА_6 без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий

Судді