Справа № 675/851/15-к
Провадження № 1-в/675/126/2015
У Х В А Л А
"12" червня 2015 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника ЗВК № 58 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав у режимі відеоконференції подання начальника Замкової виправної колонії у Хмельницькій області (№ 58) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , -
в с т а н о в и в :
Начальник Замкової виправної колонії у Хмельницькій області (№ 58) звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що останній довів своє виправлення.
У судовому засіданні представник установи ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_5 подання підтримали та просили його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення вказаного клопотання заперечив, вказуючи, що засуджений не довів своє виправлення.
Представник спостережної комісії при Ізяславській районній державній адміністрації у поданій до суду письмовій заяві просив слухати справу за його відсутності.
Заслухавши пояснення засудженого, представника ЗВК № 58, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що подання до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 засуджений вироком Херсонського обласного суду від 23 травня 1996 року за ст.ст. 222 ч. 3, 93 п.п. «а», «г», 42 КК України 1960 року до смертної кари розстрілу з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна. Ухвалою Верховного Суду України від 16 липня 1996 року вирок Херсонського обласного суду від 23 травня 1996 року щодо ОСОБА_5 змінено. Перекваліфіковано дії ОСОБА_5 з ст. 93 п.п. «а», «г» КК України 1960 року на ст. 93 п. «а», ст.ст. 19, 93 п.п. «а», «г» КК України 1960 року та призначено ОСОБА_5 за ст.ст. 93 п. «а», 19, 93 п.п. «а», «г», 42 КК України 1960 року покарання у виді смертної кари розстрілу з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна. У решті вирок залишено без змін. Указом Президента України № 1159/99 від 13 вересня 1999 року ОСОБА_5 помилуваний, замінено смертну кару на 20 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Покарання ОСОБА_5 на даний час відбуває в Замковій виправній колонії у Хмельницькій області (№ 58).
Початок строку відбування покарання - 11.07.1995 року.
Кінець строку 11.07.2015 року.
За змістом ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
П. 3 ч. 3 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
У ч. 2 ст. 81 КК України зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочинів, скерованих проти життя двох осіб та їх майна, з корисливих мотивів.
Згідно вищезазначеного Указу Президента України засудженому призначено покарання у виді 20 років позбавлення волі, з яких він відбув на час розгляду клопотання в суді 19 років 11 місяців.
Отже, ОСОБА_5 відбув визначений законом термін (3/4 строку покарання), після якого може ставитись питання про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.
Слід вказати, що необхідною умовою застосування положень ст. 81 КК України, є також те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього трудового розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків тощо.
Засуджений ОСОБА_5 , відбуваючи покарання в Єнакієвській виправній колонії № 52, характеризувався посередньо. У Замковій виправній колонії у Хмельницькій області (№ 58) перебуває з 03 грудня 1999 року. За добросовісне ставлення до роботи та сумлінну поведінку одержав чотири заохочення, закінчив Державний професійно-технічний навчальний заклад «Замковий навчальний центр № 58», де здобув професію фрезерувальника. Бере участь у програмах диференційованого виховного впливу «Професія», «Підготовка до звільнення». Працевлаштований у котельні установи на посаді кочегара, до праці ставиться добре.
Вказані обставини безумовно характеризують ОСОБА_5 з позитивної сторони та свідчать, що він стає на шлях виправлення.
Водночас, засуджений, під час утримання в слідчому ізоляторі м. Херсон характеризувався негативно, 9 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав. Відбуваючи покарання у Замковій виправній колонії у Хмельницькій області (№ 58), допустив два порушення вимог режиму утримання, за що двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Вказані стягнення хоч і є погашеними, проте, висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчинених злочинів і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а те, що засуджений довів своє виправлення.
Крім того, 15 липня 2010 року комісією ЗВК № 58 з питань розгляду матеріалів щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, переведення засуджених на підставі ст. 101 КВК України та встановлення адміністративного нагляду відмовлено в направленні матеріалів до суду щодо застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення. Вказане рішення комісії засудженим не оскаржено.
Тому, на думку суду, доводи представника установи та засудженого ОСОБА_5 про можливість умовно-дострокового звільнення останнього від відбування покарання є непереконливими.
Суд враховує також тяжкість вчинених суспільно-небезпечних діянь, дані про особу засудженого ОСОБА_5 , який вчинив злочин проти життя своїх батьків з корисливих мотивів.
Таким чином, суд приходить до висновку, що законні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 відсутні, оскільки матеріали подання у своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого і запобігання вчиненню нових злочинів.
На підставі вищевказаного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
У задоволенні подання начальника Замкової виправної колонії у Хмельницькій області (№ 58) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя: ОСОБА_1