Єдиний унікальний номер 722/337/15-к
Номер провадження 1-в/722/71/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2015 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника-адвоката: ОСОБА_4

представника СВК №67: ОСОБА_5

перекладача: ОСОБА_6

та засудженого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Сокирянської виправної колонії №67 клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_7 03.03.2015 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, мотивуючи тим, що засуджений ОСОБА_7 на даний час фактично відбув більше трьох чвертей призначеного йому судом строку покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Адвокат ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримали та з наведених у ньому підстав просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Представник СВК №67 ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти клопотання та просив у його задоволенні відмовити, оскільки вважає, що засуджений ОСОБА_7 на даний час не досяг необхідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України.

Розгляд клопотання проводився за відсутності голови спостережної комісії ОСОБА_8 , який подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності у зв`язку із зайнятістю на роботі. Вирішення клопотання фактично залишив на погляд суду.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові документи, додані до клопотання, та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Згідно п.3 ч.3 ст.81 КК України що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше трьох чвертей покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

Так, вироком апеляційного суду Чернівецької області від 06.09.2011 року ОСОБА_7 засуджений за ст.ст.152 ч.3, 153 ч.2, 70 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_7 згідно даного вироку обчислюється з 12.10.2009 року. Відповідно кінець строку відбування покарання - 12.10.2016 року.

Крім цього, вказаним вироком суду стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 20000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.12.2011 року вирок суду апеляційної інстанції в частині засудження ОСОБА_7 за ст.ст.152 ч.3, 153 ч.2, 70 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі та стягнення моральної шкоди в розмірі 20000 грн. залишено без змін.

Станом на час розгляду судом клопотання засуджений ОСОБА_7 фактично відбув 5 років 5 місяців 5 днів позбавлення волі, тобто більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_7 строк покарання у виді позбавлення волі станом на час розгляду судом клопотання становить 1 рік 6 місяців 25 днів.

Згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 перебуває з 12.10.2009 року. За час перебування в слідчому ізоляторі м.Чернівці засуджений ОСОБА_7 порушень встановленого режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.

В Сокирянську виправну колонію №67 засуджений ОСОБА_7 прибув 29.12.2011 року.

З моменту прибуття до установи засуджений ОСОБА_7 був працевлаштований та працював на різних виробничих дільницях установи.

Як вбачається із довідки відділу організації та нормування праці №225 від 10.03.2015 року, засуджений ОСОБА_7 до роботи відносився добре, не завжди виконував встановлені норми обсягів робіт, однак під впливом виховних заходів змінив своє ставлення до праці та, починаючи з квітня 2014 року і по даний час встановлені норми обсягів робіт виконує на 100%.

Крім цього, у відповідності до ч.5 ст.118 КВК України, засуджений ОСОБА_7 в добровільному порядку бере участь у роботах з благоустрою без оплати праці.

Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Отже, виходячи із вказаної норми закону, обов`язок щодо створення відповідних умов для праці та працевлаштування засудженого покладено виключно на адміністрацію установи виконання покарання.

Однак, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_10 від виконання будь-яких робіт не ухилявся та не відмовлявся. При цьому, суду не надано будь-яких доказів на підтвердження причин припинення залучення засудженого до праці в липні та вересні 2013 року, а також в період з листопада 2013 року по березень 2014 року, в тому числі неможливості залучення останнього до інших видів робіт.

Згідно довідки про заохочення і стягнення встановлено, що за час перебування в установі засуджений ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності не притягувався. За підсумками роботи за 1-й квартал 2013 року та за 4-й квартал 2014 року у двох випадках заохочувався у вигляді подяк.

Як встановлено із змісту характеристики від 12.03.2015 року, за час перебування в установі засуджений ОСОБА_7 зарекомендував себе добре, у відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий, виконує їх законні вимоги, по відношенню до засуджених не конфліктний, підтримує рівномірні стосунки із засудженими різної спрямованості, реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія», здобувши спеціальність столяр будівельний у начальному центрі, який функціонує при установі, соціально-корисні зв`язки на волі підтримує із рідними шляхом побачень, телефонних розмов, листування та отримання передач і посилок, взаємовідносини добрі.

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище вимоги законів та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці цілком довів своє виправлення, а тому заслуговує бути звільненим від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк.

З наведених вище підстав суд не погоджується із доводами представника виправної колонії з приводу того, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком апеляційного суду Чернівецької області від 06.09.2011 року, у виді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців 25 (двадцять п`ять) днів.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_7 , що відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71,72 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Сокирянського районного

суду Чернівецької області ОСОБА_1