Справо №11-151 Головуючий
у 1-й інстанції Скобельський С.І.
України Доповідач
у 2-й інстанції Заліщук М.С
УХВАЛА Іменем
України

06 лютого 2007 року. Колегія суддів палати в кримінальних справах
апеляційного суду Жи­томирської області у складі:

головуючого: Мельничук Н.М.,

суддів: Заліщука М.С.,

Широкопояса Ю.В.

з участю прокурора: Руденка В.І.

засудженого: ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі кримінальну
справу за апеля­цією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Коростенського міськрайонного суду Житомирсь­кої області
від 30 листопада 2006
року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в силу ст. 89
КК України не судимий, засуджений за ч.
2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, за ст. 304 КК Украї­ни на 1 рік позбавлення
волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання при­значених покарань остаточно до відбуття призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання постановлено
рахувати з 04 травня 2006 року. Запобіжний захід -
тримання під вартою.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, не судимий, засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення
волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від
відбування покарання з випробу­ванням іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов'язано ОСОБА_2
періодично з'являтися для реєст­рації в органи кримінально-виконавчої системи,
повідомляти ці органи про зміну місця прожи­вання.

Речовий доказ повернуто потерпілій.

Згідно вироку, 03 травня 2006р. о 22год. 45хв.
ОСОБА_1, в стані алкогольного сп'яніння, за адресою АДРЕСА_1, достовірно знаючи, що
ОСОБА_2 є неповнолітнім, запропонував йому
спільно з ним вчинити пограбування по­терпілої ОСОБА_3, на що останній
погодився. В наслідок зазначених дій ОСОБА_1 втягнув неповнолітнього ОСОБА_2 у
злочинну діяльність.

Продовжуючи свої злочинні дії, в цей же день, час та місці ОСОБА_1, за попе­редньою
змовою з неповнолітнім ОСОБА_2, підійшов до потерпілої ОСОБА_3 та застосував до неї насильство, що не є
небезпечним для її життя та здоров'я, яке вирази­лося в тому, що він обхопивши рукою її шию став утримувати, заподіявши
їй тим самим фізичний біль, вимагаючи при цьому передачу йому її майна. В цей
час, неповнолітній ОСОБА_2, із застосуванням
насильства, що не є небезпечним для життя та здоров'я по­терпілої, з погрозами на її адресу, зняв з її руки
золоту каблучку, вартістю 644,4грн. В на­слідок зазначених дій ОСОБА_1
та неповнолітній ОСОБА_2 вчинили відкрите викра­дення майна у потерпілої
ОСОБА_3 на зазначену суму.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить переглянути його справу та змінити призначене
йому покарання.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1, який підтримуючи свою апе­ляцію
просив скасувати вирок в частині визнання його винним за ст.304 КК України за відсутністю в його діях складу
злочину та зменшити призначену йому міру покарання за ст. 186 ч. 2 КК України, міркування прокурора про відсутність будь яких підстав для задо­волення
апеляції, перевіривши вирок відповідно до вимог ст. 365 КПК України,
колегія суддів апеляцію засудженого задовольняє частково.

Доводи засудженого ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу злочину, пе­редбаченого
ст. 304
КК України в силу того, що він, на час спільного
вчинення з ОСОБА_2 пограбування потерпілої ОСОБА_3 не знав про його
неповноліття, є без­підставними і спростовуються доказами дослідженими в суді
1-ї інстанції.

Зокрема,
допитаний ОСОБА_2 показав, що ОСОБА_1 достовірно знав скільки йо­му років, так як на протязі 3-х місяців будучи співмешканцем його сестри проживав у них дома. Саме ОСОБА_1 запропонував йому забрати у потерпілої
каблучку, розповідав йому перед цим, як грабують людей, (а.с. 154).

Показаннями
законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 будучи співмешканцем її дочки
проживав з нею в її будинку. Знав скільки років її сину - неповнолітньому
ОСОБА_2(а.с. 155)

Показаннями самого ОСОБА_1 про те, що він співмешкаючи з
дев'ятнадцятирічною сестрою підсудного ОСОБА_2 проживав в їхній сім'ї на
протязі трьох місяців. Знав, що ОСОБА_2 із дітей є самим молодшим в сім'ї.(а.с.
155)

Оцінивши докази по справі в їх сукупності суд вірно кваліфікував дії
засудженого ОСОБА_1 за ст. 304
КК України.

Обираючи ОСОБА_1
міру покарання, суд не в повній мірі врахував, що він вважа­ється не судимим, про відсутність будь яких даних
які його негативно характеризують. ОСОБА_1 характеризується задовільно, від
його дій тяжких наслідків не наступило, ви­крадене повернуто потерпілій.
Зазначене дає підстави для зміни вироку суду та пом'якшення покарання
засудженому.

На підставі наведеного, керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 листопада 2006
року щодо ОСОБА_1 змінити.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців по­збавлення волі, за ст. 304 КК України на 1
рік позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суво­рого
покарання більш суворим, та остаточно визначити ОСОБА_1 покарання 4 роки 6 міся­ців позбавлення
волі

В решті вирок
залишити без зміни.