Дата документу Справа № 314//-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11кп/778/1189/15 Головуючий в 1 інстанції
ЄУ №314/418/15-к ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.121 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, потерпілої ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001854 від 27.11.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лисогірка Запорізького району Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, одружений, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України

ОСОБА_7 та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;

ОСОБА_8 та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 3 років обмеження волі.

Захід забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - залишено без змін.

Початок відбування покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави судові витрати.

Обвинувачений ОСОБА_7 з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, просить вирок суду змінити і призначити йому покарання не пов`язане з позбавлення чи обмеженням волі.

Потерпіла ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок і призначити обвинуваченим покарання не пов`язане з позбавлення чи обмеженням волі.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного судом поарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України призначити покарання у вигляді семи років позбавлення волі.

З вироку суду вбачається, що 25 листопада 2014 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_11 у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно за попередньою змовою між собою, на Грунті раптово виниклого конфлікту, нанесли ОСОБА_12 руками, ногами, а також за допомогою пластмасової миски не менше семи травматичних ударів в область скроневої, скронево-лобової та тім`яної частин голови, обличчя та перенісся, спричинивши, згідно висновку експерта № 239 від 24 грудня 2014 року, тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, яка виразилась крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, що ускладнилося набряком та дислокацією головного мозку, що кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження, які стали причиною смерті потерпілого ОСОБА_12 26 листопада 2014 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 його захисника та потерпілої ОСОБА_10 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , який вважав вирок законним і обґрунтованим, висновок прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_10 , підтримала апеляційну скаргу прокурора однак просила направити провадження на новий судовий розгляд у зв`язку із порушенням права на захист ОСОБА_13 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого та потерпілої не підлягають задоволенню, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування вироку суду першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так п.3 ч.2 ст. 52 КПК України зазначено, що участь захисника є обов`язковою у кримінальних провадженнях щодо осіб які внаслідок психічних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права, і забезпечується з моменту встановлення цих вад.

В матеріалах провадження мається акт судово-психіатричного експерта №46 у висновку якого зазначено: (російською мовою) « ОСОБА_14 , 1992 г.р., обнаруживает признаки психических и поведенческих расстройств вследствие употребления алкоголя с синдромом зависимости».

Колегія суддів вважає, що суд на стадії підготовчого судового засідання мусив звернути увагу, що при наявності вказаного акту, органом досудового розслідування ОСОБА_7 не було призначено захисника.

Відповідно ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Згідно п. 4 ч. 2 цієї ж статті, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

Таким чином на думку колегії суддів судом першої інстанції були порушені вищевказані процесуальні вимоги внаслідок чого, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 415 КПК України підлягає направленню на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Також колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення. Згідно з рекомендаціями які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання , нижчого від найнижчої межі, передбаченого законом за даний злочин може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Підставами для застосування щодо обвинувачених ст.69 КК України були наступні обставини, які пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Крім того судом була до цього була зарахована позиція потерпілої, яка прохала суворо не карати обвинувачених,

Разом з тим перелічені судом у обставини законодавцем зазначені в одному пункті ст.66 КК України і на переконання колегії суддів вони мають рахуватися як одна обставина що пом`якшує покарання.

Окрім вказаної обставини, що пом`якшує покарання та позиції потерпілої, існувала обставина, що обтяжує покарання а саме, вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Крім цього за місцем проживання ОСОБА_8 характеризується посередньо, а ОСОБА_7 взагалі негативно. Той факт, що останній раніше притягався до відповідальності, хоча і рахується раніше не судимим, також характеризує його особу з негативного боку. Також слід врахувати, що наслідком вчиненого якого стала загибель людини.

Тому колегія суддів вважає, що при наявних в кримінальному провадженні матеріалів, які характеризую особу обвинувачених і фактично лише однієї обставини, яка пом`якшує покарання, застосування судом ст. 69 КК України було б необґрунтованим, на що також слід звернути увагу суду першої інстанції при новому розгляді провадження.

На підставі викладеного та керуючись статями 376, 404, 405, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати.

Матеріали вказаного кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України направити на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Запобіжний захід обвинуваченим залишити без змін - домашній арешт.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді