Справа № 1-124/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2011 року

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі: головуючого судді Р.В.Ральця

при секретарі Л.М. Петрук

за участю прокурора В.В. Чеботарьова

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно справу по обвинуваченню

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, останній раз 01 березня 2011 року Дніпровським судом міста Києва за ч.2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_5, громадян України, українець, розлученого, ІНФОРМАЦІЯ_6, не працюючого, військовозобовязаного, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого;

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23.09.2010 року в денну пору доби ОСОБА_2, перебуваючи разом з ОСОБА_1 в господарстві, яке знаходиться в м. Дубно по вул. Кирила і Мефодія, 24 Рівненської області, виконуючи роботи по будівництва будинку, керуючись корисливими спонуканнями та маючи намір на таємне викрадення чужого майна, вирішили вчинити крадіжку металобрухту, та з цією метою вступили у попередню змову.

Реалізовуючи свій злочинний намір, 23.09.2010 року протягом робочого дня ОСОБА_2 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_1 скориставшись відсутністю нагляду за їхніми діями власника ОСОБА_3 та інших осіб, перебуваючи в господарстві по вул. Кирила і Мефодія. 24 в м. Дубно Рівненської області, під час виконання будівельних робіт таємно, шляхом вільного доступу до будівельних матеріалів з металу та металевих конструкцій бувших у використанні та виробів з металу ( металевих болтів) викрали та підготовили для транспортування склавши викрадене у поліетеленові мішки 55 кілограмів металевих виробів та металобрухту чорного металу, вартістю 2 гривні 30 копійок за кілограм, на загальну суму 126 гривень 50 копійок, який належить ОСОБА_3.

По закінчення робочого дня залишили господарство ОСОБА_4, попередньо домовившись про подальші дії щодо викрадення металу.

Приблизно о 20 годині 23.09.2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5, діючи спільно за попередньою змовою прибули на автомобілі Таскідо господарства ОСОБА_3 та зайшовши у господарство винесли з подвіря до автомобіля викрадений метал з метою його погрузки та перевезення на скупку кольорових та чорних металів, тим самим перевівши викрадене у свою протиправне володіння. Однак під час завантаження викраденого у автомобіль таксі були затриманні стороньою особою.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_1 вину у вчиненому злочині визнав повністю та пояснив, що з вересня 2010 року він разом з ОСОБА_2 працював різноробочим в чоловіка на ім'я ОСОБА_3, допомагаючи розчищати територію земельної ділянки під забудову, копав яму під фундамент.

Працюючи на будівництві вони з сараю виносили у мішках металобрухт, який там знаходився. ОСОБА_1 запропонував Олегові дані мішки з металобрухтом та виробами з металу, які стояли в дворі ОСОБА_3 викрасти та здати їх, а отримані гроші поділити між собою. До вчинення крадішки підготовились шляхом піднесення мішків з металом до виходу з господарства ОСОБА_3. Того ж дня близько 20 години, найнявши таксі забрав з дому Покопчука та вони разом приїхали до сусіднього господарства, з господарством ОСОБА_3 неподалік від якого знаходився металобрухт.

Водій таксі залишився в автомобілі, а ОСОБА_1 разом із ним, пішли по мішки з металобрухтом до господарства ОСОБА_3. Повертаючись з викраденим, йшовши в сторону таксі, побачили незнайомого чоловіка, який до них щось закричав. Вони злякалися. покинули мішки біля автомобіля в кущі та почали тікати. У вчиненому щиро розкаюється. Повністю усвідомив значення своїх дій. Просить суворо не карати за скоєне.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_2 вину у вчиненому злочині визнав повністю та пояснив, що з середини вересня 2010 року він працював різноробочим на будівництві в чоловіка на ім'я ОСОБА_3 в м. Дубно по вул. Кирила і Мефодія, 24. Там він допомагав розчищати територію земельної ділянки під забудову.

На будівництві він разом з ОСОБА_1 виносили з сараю металобрухт, який там знаходився і складати його в мішки. Того ж дня ОСОБА_1 запропонував йому дані мішки з металобрухтом викрасти та здати на скупку чорних металів, а отримані гроші розподілити між собою. З цією метою за попередньою домовленістю прибув до ОСОБА_2 на автомобілі таксі увечері заїхавши до нього до дому і вони поїхали до господарства, неподалік якого заховали вказаний металобрухт.

Приїхавши на вул. Кирила і Мефодія, 24 в м. Дубно, вони залишили таксиста в машині, а самі пішли по мішки з металобрухтом, які стояли біля подвір'я. Коли вони з викраденим йшли в сторону таксі, то побачили якогось чоловіка, який до них почав щось кричати. Він з ОСОБА_1 злякалися, покидали мішки з металобрухтом в кущі біля автомобіля, що стояв неподалік даного господарства та почали тікати. Ігор втік, а він через декілька хвилин зупинився, до нього підійшов чоловік, який їх помітив і вони поїхали в міліцію, де він в подальшому зізнався в скоєнні крадіжки. У вчиненому щоро розкаюється, повністю усвідомив протиправність своїх дії.

Просить звільнити від покарання згідно до закону Про амністію, так як він являється батьком двох неповнолітніх дітей, яких утримує шляхом сплати аліментів та він не позбавлений щодо них батьківських прав.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості потерпілого у справі ОСОБА_3 пояснив, що в його власності знаходиться частина земельної ділянки, на якій він мав намір будуватися. З цією метою він попросив свого знайомого ОСОБА_6, щоб він йому за відповідну плату допоміг у будівництві. Степан з собою привів двох хлопців. Як він пізніше дізнався це були ОСОБА_2 і ОСОБА_1.

В нього в сараї знаходився різний металобрухт, який ще назбирала його тітка, яка раніше проживала на даній ділянці. Це були днища з балонів, завіси, металева груба розібрана на частини, різні штирі, ланцюги, бляха, частини труб та ще багато різних металевих частин, які саме ОСОБА_7 точно не пам'ятає. Даний метал ОСОБА_3 пізніше хотів використати в подальшому у будівництві. Увесь цей метал був складений в приміщенні сараю, проте під час будівництва його могли винести на вулицю, але чи виносили його з приміщення він точно сказати не може.

23.09.2010 року увечері йому зателефонував його сусід ОСОБА_8 та повідомив, що в нього з двору викрали металобрухт. Приїхавши на місце, він побачив, що в нього з господарства був викрадений металобрухт, який він зазначив вище, проте ні двері ні замки, ні вікна в приміщенні сараю пошкоджені не були.

Хто міг вчинити крадіжку металобрухту з його господарства йому не було відомо, проте про його наявність знали лише ті хлопці, які в нього працювали. Як він пізніше дізнався, що металобрухт викрали саме ОСОБА_2 і ОСОБА_1. На даний час будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до підсудних нема. Цивільний позов заявляти не буде. Просить суворо не карати підсудних за скоєне та не позбавляти їх волі.

Враховуючи повне визнання вини підсудним у вчиненні злочину, суд вважає за недоцільне дослідження у повному обсязі доказів по матеріалах справи окрім характеризуючих даних на підсудних у відповідності до ст. 299 КПК України, оскільки судом не виявлено суперечностей в показах підсудних з дійсними обставинами справи. Окрім цього, суд впевнився в істинності позицій підсудних. Останнім розяснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості при поданні апеляційної скарги на вирок суду посилатися на ті обставини справи та докази які в судовому засіданні не досліджувалися.

Органами досудового слідства вірно кваліфіковані дії підсудних ОСОБА_1 за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за попередньою змовою групою осіб та ОСОБА_2 за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Обставинами, що пом'якшує покарання підсудних є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання підсудних відсутні.

Оцінивши зібрані та перевірені в судовому засіданні докази вини підсудних у їх сукупності суд прийшов до висновку, що злочин мав місце і скоїли його підсудні. При призначенні виду та міри покарання суд врахував суспільну небезпеку вчиненого злочину та особу винних, характеристик підсудних, щирого каяття та сприянні у розкритті злочину.

Вирішуючи питання призначення виду і міри покарання підсудному ОСОБА_1, суд врахував його щире каяття, сприяння у розкритті злочину, відшкодування заподіяних збитків та запевнення останнього про становлення на шлях виправлення та вчинення злочину до постановлення останнього вироку щодо нього. Однак судом взято до уваги і те, що ОСОБА_1 не вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. На даний час відбуває покарання за попереднім вироком суду, а тому суд вважає, що його перевиховання можливо лише у ізоляції від суспільства.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_2 суд виходить з того, що вина останнього у вчиненні злочину повністю доведена та він підлягає кримінальній відповідальності з призначенням покарання. Однак в ході судового розгляду справи встановлено, що підсудний ОСОБА_2 є батьком двох неповнолітніх дітей стосовно яких не позбавлений батьківських прав, є платником аліментів та зважаючи на подану заяву, останній підлягає звільненню від призначеного покарання на підставі ст. 1 п. В Закону України Про Амністіювід 08.07.2011 року,

Керуючись ст. ст. 323, 324, 327 КПК України суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 1 ( одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України засудженому ОСОБА_1 за сукупністю вчинених злочинів до призначеного покарання частково приєднати не відбуту міру покарання згідно вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 01.03.2011 року та остаточно рахувати призначене покарання у вигляді 1 ( одного) року 2 ( двох) місяців позбавлення волі

Початок строку відбування призначеного покарання рахувати з 03 лютого 2011 року у відповідності до вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 01.03.2011 року.

До вступу вироку у законну силу міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 залишити попередню тримання під вартою.

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Засудженого ОСОБА_2 звільнити від призначеного покарання на підставі ст. 1 п.В Закону України Про Амністіювід 08.07.2011 року.

Запобіжний захід ОСОБА_2 у вигляді підписки про невиїзд скасувати.

Речові докази по справі: три поліетиленових мішки з вмістом 55 кілограмів металобрухту повернути потерпілому ОСОБА_3

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Рівненської області протягом 15 днів з дня проголошення через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Суддя :