Справа № 357/7172/15-к
1-кп/357/545/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.07.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білої Церкви кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000057 від 26 березня 2015 р. щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Солонів Радивилівського району Рівненської обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваниого по мобілізації 25.03.2014 р. ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив військову службу на посаді оператора навідника гранатометного взводу 2-ого механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 , солдата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого по найму різноробочим, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць, за наступних обставин.

25 березня 2014 р. Рівненським ОМВК ОСОБА_4 був призваний на військову службу по мобілізації, яку проходив у військовому званні «солдат» на посаді оператора гранатометного взводу 2-ого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (п/п НОМЕР_2 ), що дислокується по АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.4 Дисциплінарного статуту ЗС України ОСОБА_4 , як військовослужбовець ЗС України був повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем ЗС України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, 12 січня 2015 р. ОСОБА_4 самовільно залишив розташування в/ч НОМЕР_1 та до 26 березня 2015 р. був відсутній без поважних причин по місцю служби, перебуваючи в цей час за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, та не вживаючи будь-яких дій щодо повернення до військової частини.

26 березня 2015 р. солдат ОСОБА_4 прибув до розташування в/ч НОМЕР_1 (п/пошта НОМЕР_2 ).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю і показав суду, що дійсно, являючись з 25 березня 2014 р. військовослужбовцем ЗС України і знаючи вимоги документів, що регламентували його діяльність, 12 січня 2015 р. самовільно залишив військову частину та був відсутній на службі без поважних причин, проводячи час за місцем свого проживання у с. Іллін, допомагаючи своїй сім`ї по господарству, оскільки дружина захворіла і треба було доглядати малолітнього сина.

26 березня 2015 р. добровільно з`явився у військову частину, де 02.04.2015 р. був звільнений зі служби у встановленому порядку.

Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що перебував в зоні бойових дій з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 р., на даний час отримав посвідчення учасника бойових дій.

У скоєному розкоюється, просить суворо не карати.

Визнаючи себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_4 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч.3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані за ст.407 ч.3 КК України, оскільки він вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць,

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_4 раніше не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності, як особа за місцем служби характеризується позитивно, у скоєному чистосердечно розкоюється, добровільно з`явився із зізнанням та активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні малолітню дитину, є учасником бойових дій - наведені обставини суд розцінює як пом`якшуючі відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність обставин у провадженні не встановлено.

З врахуванням наведених обставин та даних про особу ОСОБА_4 суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання в межах санкції статті, за якою його визнано винним, у виді позбавлення волі, та звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, оскільки на думку суду, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України і призначити покарання - 2(два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 2(два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_4 покласти на Гощанський РВВС за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1