Справа № 141/1274/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2015 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

В складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

законного представника потерплої ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000215 від 08 липня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жорнище, Іллінецького району, Вінницької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженому, працюючому сантехником в ПАТ Жорнище, проживаючому по АДРЕСА_1 , раніше судимому Ілінецьким районним судом Вінницької області 30.03.1995 року за ч. 3 ст. 117 КК України (1960 року) до 5 років позбавлення волі; Ілінецьким районним судом Вінницької області 24.11.1999 року за ч. 2 ст. 117 КК України (1960 року) до 7 років позбавлення волі; Ілінецьким районним судом Вінницької області 29.12.2010 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим Іллінецьким районним судом: 30.03.1995 року за ч. 3 ст. 117 КК України (1960 року) до 5 років позбавлення волі; 24.11.1999 року за ч. 2 ст. 117 КК України (1960 року) до 7 років позбавлення волі; 29.12.2010 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не став та маючи не зняту та не погашену судимість вчинив новий умисний злочин, а саме 06.07.2014 приблизно о 01 год. 30 хв, знаходився в будинку АДРЕСА_1 , в якому він мешкає разом із своєю співмешканкою ОСОБА_6 та малолітніми дітьми ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та неповнолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У вказаний час, ОСОБА_4 перебував в будинку разом із неповнолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення розпусних дій щодо останньої.

Скориставшись відсутністю своєї співмешканки та використовуючи оточуючу обстановку, а саме те, що інші малолітні діти, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 вже спали та ОСОБА_4 умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті зайшов у кімнату до ОСОБА_5 , і достовірно знаючи, що вона є неповнолітньою, силоміць проти її волі зняв з неї одяг, таким чином оголив її статевий орган, при цьому висловлюючись в її адресу нецензурними словами та наніс удар рукою в область голови, таким чином придушуючи її опір і спричинивши останній фізичний біль, змусив лягти її на диван після чого почав неодноразово доторкатися до статевих органів та вводити у вказаний орган палець своєї руки, та після цього продовжуючи свої дії направлені на вчинення розпусних дій, почав цілувати її статевий орган, що тривало близько 1 години.

Згодом неповнолітня ОСОБА_5 відштовхнула ОСОБА_4 , вказавши, що такі дії для неї є огидними вийшла з кімнати, забравши свій одяг та одягнувшись лягла одягненою спати на ліжко в іншій кімнаті.

Продовжуючи свої протиправні дії спрямовані на розбещення неповнолітньої, ОСОБА_4 підійшов до ліжка де лежала ОСОБА_5 і силоміць знявши з останньої одяг, сів біля неї на підлозі та примусивши її широко розставити ноги, продовжив цілувати статевий орган неповнолітньої. На прохання ОСОБА_5 припинити свої дії, ОСОБА_4 не реагував та продовжував вчиняти розпусні дії цілуючи статевий орган неповнолітньої та засовуючи туди свій язик, що тривало ще близько 30 хвилин.

Своїми умисними діями, які виразились вчиненні розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 156 КК України.

22.01.2015 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000215 від 08 липня 2014 року в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 156 КК України. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців та отримана згода сторін на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечує проти затвердження угоди про примирення від 22.01.2015 року і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просить вказану угоду про примирення від 22.01.2015 року укладену з потерпілою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 08 липня 2014 року затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, підтвердив факт добровільності укладення угоди, а також що йому відомі наслідки невиконання угоди.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 немає, підтвердила факт добровільності укладення угоди, а також що їй відомі наслідки укладення угоди.

Законний представник потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні вважає за можливе затвердити угоду про примирення від 22.01.2015 року укладену з потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 08 липня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вважає за можливе затвердити угоду про примирення від 22.01.2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 08 липня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Суд переконавшись, що укладена між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про примирення від 22.01.2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 08 липня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому суд з`ясував, що потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладання, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 156 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Оцінюючи фактичні обставини справи, суд находить вину обвинуваченого повністю доведеною і вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 156 КК України - вчиненні розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку.

Обставиною, які пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, визнав себе винуватим, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання визначеного в угоді про примирення від 22.01.2015 року , угода про примирення від 22.01.2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 08 липня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України укладена між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам КПК України та КК України, суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення від 22.01.2015 року та призначити ОСОБА_4 покарання, яке визначено в угоді, а саме у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Судові витрати у справі відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу слід залишити тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 468, 469, 471, 473, 475, 476 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про примирення від 22.01.2015 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 08 липня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 22.01.2015 року покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_4 - залишити тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 30 вересня 2014 року.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Оратівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків невиконання укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1