Справа № 11-626/07 Головуючий в І інстанції Підгорний
ст.122 ч.1 КК України
Доповідач в апеляційній інстанції Олексюк Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 18 грудня 2007 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду
Волинської області у складі:

головуючого судді - Олексюка Я.М.,

суддів - Лозовського А.О.,Матвієнко Н.В.,

за участю прокурора - Старчука В.М.,

засудженого - ОСОБА_1

захисника - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Луцьку кримінальну справу за апеляціями потерпілого ОСОБА_3та
засудженого ОСОБА_1на вирок Ківерцівського районного суду від 09 жовтня 2007
року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с.Іванчиці Рожищенського району Волинської області
АДРЕСА_1, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, не
працюючий, згідно ст.89 КК України не судимий,

засуджений за ст.122 ч.1 КК України на 1( один ) рік 6 ( шість ) місяців
позбавлення волі.

Запобіжний захід залишено
попередній - підписку про невиїзд.

Розглядаючи
справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати в кримінальних
справах Апеляційного суду Волинської області, -

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком суду ОСОБА_1визнаний
винним у тому, що 31 травня 2005 року о 17 год., перебуваючи на пасовищі біля
с.Веснянка Ківерцівського району, наніс удар рукою в область
обличчяОСОБА_3спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді контузії
лівого ока середнього ступеня з розривом коньюктиви та гемофтальмом, саден
шкіри зовнішнього носа та верхньої губи, які згідно висновку судмедекспертизи
відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.

В поданій на вирок на апеляції потерпілий ОСОБА_3просить його скасувати, у
зв'язку з м'якістю призначеного покарання ОСОБА_1та постановити свій новий
вирок, яким обрати засудженому покарання у вигляді трьох років позбавлення
волі. При цьому, поросить врахувати, що в результаті отриманої травми він
постійно перебуває на лікуванні, частково втратив зір, засудженим збитки не
відшкодовано.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_1просить вирок суду I інстанції скасувати, а
справу направити на додаткове розслідування. Вважає, що під час досудового та
судового слідства допущена неповнота та однобічність, оскільки не взято до
уваги покази свідків, які заперечували факт нанесення ним потерпілому ударів
руками та ряд інших обставин, які суттєво впливають на вирішення справи по
суті.

Заслухавши доповідача, який
виклав суть вироку і доводи апеляцій, пояснення засудженого ОСОБА_1та його
захисника ОСОБА_2 які просили звільнити його від призначеного покарання на
підставі Закону України «Про амністію», міркування прокурора, який пропонував
вирок залишити без зміни, а апеляції без задоволення та застосувати до засудженого
Закон України «Про амністію», дослідивши матеріали справи, колегія суддів
судової палати дійшла висновку, що апеляції потерпілого ОСОБА_3та засудженого
ОСОБА_1до задоволення не підлягають.

Висновки суду про винність
ОСОБА_1у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, умисному
нанесенні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за який він засуджений,
підтверджуються зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні
доказами.

Діям ОСОБА_1дана правильна
юридична оцінка та їх кваліфіковано вірно за цією статтею.

Винність засудженого у
вчиненні зазначених у вироку злочинних дій доведена показаннями свідка
ОСОБА_4яка підтвердили, що будучи на полі поблизу с.Веснянки чула сварку між
двома чоловіками, а вподальшому вона бачила у чоловіка який загрібав сіно на
обличчі кров.

Також про обставини самого
конфлікту між засудженим ОСОБА_1та ОСОБА_3 в судовому засіданні показала і
свідок ОСОБА_5якій стало відомо про події, які відбулись на пасовищі від її
чоловіка, який отримав травму ока від удару ОСОБА_1

Як вбачається з показів
ОСОБА_1, на пасовищі у неї з незнайомим чоловіком виник конфлікт, в цей час
під'їхав на велосипеді її чоловік і відштовхнув незнайомця. Вони обоє впали і
трохи поборовшись встали.

Разом з цим, сам засуджений
ОСОБА_1не визнаючи своєї вини у нанесенні умисних середньої тяжкості тілесних
ушкоджень, не заперечував про те, що між потерпілим та ним виник конфлікт щодо
випасання корів на сінокосі, в результаті чого вини між собою почались
боротись, але будь-яких ударів руками не наносив.

З показів потерпілого
ОСОБА_3вбачається, що 31 травня 2005 року в конфлікт з жінкою, яка випасала
корів на його сінокосі втрутився незнайомий чоловік, який під'їхав на
велосипеді, схопив його за сорочку та збив з ніг і наніс удар рукою в область
лівої половини обличчя. Після цього вони розійшлися. Оскільки у нього почала
йти кров, він цього ж дня поїхав до лікарні, де йому було зроблено операцію на
ліве око.

Згідно висновку
судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_3спричинено контузію лівого ока
середнього ступеня з розривом коньюктиви та гемофтальмом, садна шкіри
зовнішнього носа та верхньої губи. Дані ушкодження виникли в результаті удару
тупим твердим предметом з обмеженою співударною поверхністю, цілком можливо
удар рукою (кулаком). Крім того, травма ока в своєму перебігу ускладнилась і
привела до травмуючої катаракти кришталика лівого ока до 0,4.

Вказані тілесні ушкодження
відносяться до категорії середньої тяжкості за ознакою втрати загальної
працездатності менш як на одну третину.

Таким чином, вірно судом не
взято до уваги покази ОСОБА_1 про те, що він не спричиняв потерпілому умисних
тілесних ушкоджень, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами по
справі.

В судовому засіданні повністю
доведена вина ОСОБА_1у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,
умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, а тому посилання в
апеляції засудженим ОСОБА_1на однобічність та неповноту слідства є
безпідставними.

Призначаючи покарання
засудженомуОСОБА_1, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50,65
КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу
та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Як вбачається з матеріалів
справи, засуджений ОСОБА_1характеризується посередньо, притягувався до
кримінальної відповідальності, не працює.

Враховувавши практично і всі
обставини, на які посилається в апеляції потерпілий ОСОБА_3суд призначив
ОСОБА_1покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження
вчинення ним нових злочинів і обґрунтовано прийшов до переконання про
неможливість виправлення і перевиховання ОСОБА_1без ізоляції від суспільства та
обрав покарання в межах санкції ст.122 ч.1 КК України

За таких обставин, підстав
для скасування вироку, в зв'язку з м'якістю призначеного покарання, про що
ставиться питання в апеляції потерпілого, колегія суддів не знаходить.

Разом
з тим, ОСОБА_1подав письмову заяву, в якій просить звільнити його від відбуття
призначеного покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Ківерцівського
районного суду від 09 жовтня 2007 року на підставі ст.1 п. «б» Закону України
«Про амністію» від 19 квітня 2007 року, оскільки він не позбавлених
батьківських прав та на день набрання чинності цим Законом мав неповнолітню
дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Ківерцівським
районним відділом РАГС Волинської області (а.с.107).

Злочин, за який засуджено
ОСОБА_1передбачає покарання на строк не більше п'яти років позбавлення волі,
згідно ст.89 КК України не судимий, письмове прохання про застосування щодо
нього Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року, підстав які
перешкоджали застосуванню відносно нього амністії не встановлено, а тому
клопотання ОСОБА_1підлягає до задоволення.

На підставі наведеного і
керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, ст.1 «б» Закону України « Про амністію»
від 19 квітня 2007 року, колегія суддів судової палати в кримінальних справах
Апеляційного суду Волинської області ,-

У Х В А Л И Л А
:

Вирок
Ківерцівського районного суду від 09 жовтня 2007 року відносно ОСОБА_1- залишити
без зміни, а його апеляцію та апеляцію потерпілого ОСОБА_3- без
задоволення.

Звільнити засудженого ОСОБА_1від
відбуття призначеного покарання у вигляді позбавлення волі за вироком
Ківерцівського районного суду від 09 жовтня 2007 року на підставі ст.1 п. «б»
Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року.

Запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд - скасувати.

Головуючий \
підпис Олексюк Я.М.

Судді підпис \
підпис Лозовський А.О., Матвієнко Н.В.

Оригіналу відповідає:

Суддя судової палати

в кримінальних справах

апеляційного суду Волинської області Я.М. Олексюк