Справа № 11-720/07
Головуючий по 1 інстанції РОТАЄНКО Д.С.
Категорія ч. 2 ст. 286 КК Доповідач в
апеляційній інстанції ЛІТВІНЦЕВ В.М.
ст. 6 КПК України
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня
2007 р. Колегія
суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного суду
Черкаської області в складі:

головуючого ЩЕПОТКШОЇ
В.В.

суддів ЛІТВШЦЕВА
В.М. , ЛИГИ М.П.

за участю
прокурора ГРИШАНОВОЇ
Н.Д.

потерпілих ОСОБА_1., ОСОБА_2

підсуднього(обвинуваченого) ОСОБА_3

та його
захисника-адвоката ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в порядку апеляції кримінальну
справу за апеляцією потерпілих ОСОБА_1.,
ОСОБА_2, ОСОБА_5. та ОСОБА_6. на
постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 27 червня
2007 року, якою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.року народження, уродженця
і жителя м. Монастирище Черкаської
області, розлученого, як маючого на утриманні малолітню
дитину, працюючого, раніше судимого 27.12.2006 року за ч. 1 ст. 29,
75, 76 КК України до 2-х років
обмеження волі з випробуванням, з
іспитовим строком на один рік, -

звільнено
від кримінальної відповідальності на підставі п. «б» ст.. 1, 6 Закону України «Про амністію» від
19.04.2007 року та ст.. 44 КК України за вчинення
суспільно-небезпечного діяння,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України, із закриттям провадження по
кримінальній справі про його обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України.

Міру
запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 не було скасовано, а змінено з тримання його під вартою на
підписку про невиїзд; підсудного звільнено негайно з-під варти із зали суду.

Цивільний
позов потерпілих ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_5. та ОСОБА_6. залишений без розгляду.

Справа
щодо ОСОБА_3, яка надійшла до суду з обвинувальним висновком і
постановою судді від 16.05.2007 року за результатами її попереднього розгляду
(т. 1 а. с. 183)

2

була призначена
до судового розгляду, - з 23.05.2007
року почала розглядатися місцевим судом в судовому засіданні в загальному
порядку, з проведенням повноцінного
судового слідства: допитом підсудного,
потерпілих, свідків, дослідженням матеріалів справи, тощо,
(прот. с/з-т. 2 а. с. 16-43). По
завершенні якого 27.06.2007 року, задовольняючи клопотання захисника
підсудного, підтриманого останнім, при запереченні потерпілих і у відсутність
викладення позиції прокурора з приводу можливості застосування амністії( прот.
с/з - т. 2 а. с 43-43 зв.), суд в парадній
кімнаті виніс постанову про її застосування.

Оскільки, як зазначено у постанові суду, дослідивши матеріали справи він вважає, що дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, які вчиняються з
необережності, підсудний свою вину у
вчиненому визнав, його вина в цьому
підтверджується показами потерпілих,
свідків, матеріалами справи;
події, які мали наслідком загибель у ДТП
однієї особи і сталися з вини ОСОБА_3 під час відбування ним покарання з
випробуванням, підпадають у часі під
застосування відповідних норм кримінально-процесуального закону(ч. 2 ст.3 КПК України) та положень Закону України
«Про амністію» від 19.04.07 р.(п. «б»
ст.. ст.. 1, 6, 8)
і Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 3.10.1996 року (ст.. 2). «Підсудний
має на утриманні малолітню дитину, що
підтверджується свідоцтвом про народження(а. с 167), не заперечує
проти закриття провадження на підставі вказаного..» (постанова, друк,
текст - т. 2 а. с. 44-46).

При
цьому посилання на ст.. 282 КПК чи ст.. 248 КПК, конкретні частини та пункти ст.. 6 КПК України, якими процесуально регулюється дане
питання, в постанові суду відсутні; що
за малолітня дитина перебуває на утриманні підсудного, дата її народження -теж. Посилання в
постанові на свідоцтво про народження дитини,
яке нібито знаходиться на «а. с.
167», як і на те, що прокурор не заперечував проти закриття
провадження у справі по амністії - не відповідають матеріалам справи. Учасники
процесу, в першу чергу четверо
потерпілих - цивільних позивачів у справі,
неправильно поінформовані судом щодо строку оскарження його рішення в
апеляційному порядку - з посиланням на ст..
ст.. 347-349 КПК України суд надав їм для цього 15 діб, замість 7-й.

Судом
також була винесена «окрема постанова» на адресу прокуратури Черкаської
області, прокурора Монастирищенського
району та начальника УМВС України в Черкаській області (постанова, друк, текст
- т. 2 а. с. 47), яка в апеляційному порядку оскаржена не була.
В апеляції потерпілі ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_5. та ОСОБА_6., виказуючи свою °агал0ігу незгоду із Законом
України бід 19.04.2007 р, «Пре
амністію», який, на їхню думку, суперечить нормам Конституції України прямої
дії оскількк дозволяє звільнити від кримінальної відповідальності осіб, що вчинили в результаті ДТП тяжкі злочини із
загибеллю потерпілого), вважають також
незаконним застосування амністії до ОСОБА_3 постановою суду, яку просять скасувати з поверненням справи
відносно нього на новий судовмі розгляд в суд першої інстанції. При цьом стверджують про порушення їхніх прав і
інтересів, як потерпілих по справі, де в результаті злочинних дій ОСОБА_3, вчинених до того ж ним під час іспитового
строку за попереднім вироком суду від 27.12.2006 року про засудження за ч.
1 ст. 296 КК України, загинула близька і рідна для них людина(т. 2
а. с. 65-67).

Прокурор, який приймав участь в розгляді судом даної
кримінальної справи, судове рішення не
оскаржує, а навпаки, в своїх запереченнях на апеляцію потерпілих
вважає, що суд, виносячи постанову про звільнення ОСОБА_3 від
кримінальної відповідальності на підставі Закону «Про амністію» від 19.04.2007
року та закриття провадження по справі,
вірно оцінив зібрані по справі докази та прийняв законне і обґрунтоване
рішення у відповідності із вимогами матеріального та процесуального законів.
Просить рішення суду залишити без змін,
а апеляцію потерпілих - без задоволення(т. 2 а. с. 77-79).

Справа, яка надійшла до апеляційного суду 7.08.2007
року, у зв'язку із захворюванням
судді-доповідача 6.09.2007 року була передана іншому судді і в призначену на
11.09.2007 року дату розгляду була розглянута за участі усіх заінтересованих
осіб.

3

Судове
слідство у відсутність будь-якої необхідності судом не призначалося і не
проводилося; протокол судового засідання не вівся.

Заслухавши
суддю-доповідача. апелянтів - потерпілих ОСОБА_5, які підтримали апеляцію і, намагаючись інформувати суд про злочинну
сутність підсудного(обвинуваченого) по справі ОСОБА_3, його протиправні дії за кермом автомобіля
проти їх дочки, яка внаслідок цього
загинула, наполягали в кінцевому на його
суворому покаранні, стягненні завданої
шкоди у повному обсягу, скасуванні
судового рішення про застосування амністії із закриттям провадження у
справі, як незаконного; прокурора, який частково погодився із вимогами
потерпілих, акцентуючи увагу на
порушенні місцевим судом норм КПК
при вирішенні питання щодо можливості застосування амністії, яке можна виправити тільки через скасування
постанови суду; перевіривши відповідно до вимог ст.. 365 КПК України
матеріали даної справи та обговоривши доводи апеляції потерпілих, колегія суддів знаходить підстави для її
часткового задоволення із скасуванням постанови суду з передбачених ст..
ст.. 369, 370 КПК
України підстав через наступне.

Як вбачається
з матеріалів справи суд першої інстанції не дотримався встановленого законом
порядку вирішення питання щодо можливості застосування до підсудного ОСОБА_3
акту про амністію, що не могло не
позначитись в кінцевому на законності та обгрунтованості розглядаємого судового
рішення по його суті.

Дії, що
містять ознаки передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України злочину, були вчинені ОСОБА_3. 14 січня 2007 року.
Справа щодо нього із затвердженим 12 квітня 2007 року прокурором обвинувальним
висновком в порядку ст.. 232 КПК України надійшла до місцевого суду(т. 1 а. с. 163),
16 травня 2007 року постановою судді була призначена до судового
розгляду (т. 1 а. с. 183), який розпочався 23 травня 2007 року і тривав
в загальному порядку до 27 червня 2007 року включно(прот. с/з - т. 2 а. с. 16-43).

9 червня
2007 року, тобто на момент судового
розгляду справи ОСОБА_3 по її суті,
набрав чинності Закон України «Про амністію» від. 19.04.2007 року, п.
«б» ст.. 1 якого
передбачав звільнення від покарання за злочини, вчиненні з необережності і за які законом
передбачено менш суворе покарання, ніж
позбавлення волі на строк не більше 10-и років,
за наявності неповнолітніх дітей,
відносно яких особа не позбавлена батьківських прав і за умови не
вчинення злочину саме проти цих дітей. Статтею 6 названого Закону
передбачено, що не розглянуті судами
справи щодо таких осіб підлягають закриттю із звільненням бід кримінальної
відповідальності. Відповідно до п. 4 ст.
6 КПК України кримінальна справа не може бути порушена, а порушена підлягає закриттю, якщо акт амністії усуває застосування
покарання за вчинене діяння.

При
цьому, видання акту амністії вже після
винесення рішення суду про призначення справи до судового розгляду (ст.. ст.. 237, 240,
245 КПК України), що мало місце в
даному випадку, але до початку її
розгляду в судовому засіданні, ще
зберігало б можливість прийняття судом рішення про закриття провадження у
справі в зв'язку із застосуванням амністії за умови повторного
попереднього(досудового) її розгляду за участі і за згодою обвинуваченого, з
винесенням відповідної постанови. Що не протирічило б вимогам чинного
законодавства.

Натомість
виявлення цих обставин тільки 27 серпня 2007 року із складанням заяви
підсудного від 26.06.07 р.(т. 2 а. с.
12) та відповідного клопотання представника його захисту від 27.06.07 р.
(т. 2 а. с. 11), тобто вже по завершенні судового слідства по
справі про обвинувачення ОСОБА_3,
зобов'язувало суд довести розгляд даної справи до кінця, постановити виправдувальний чи, при підтвердженні вини ОСОБА_3 і підстав для
застосування амністії, - обвинувальний
вирок щодо ОСОБА_3 із звільненням засудженого від покарання (ч. 2 ст. 6 КПК України) та вирішенням вироком
інших питань, передбачених ст.. 324 КПК,
в тому числі щодо заявленого потерпілими цивільного позову.

Суд
першої інстанції, провівши судове
слідство і дослідивши всі зібрані по справі докази, поступив інакше, у спосіб,
не передбачений чинним законодавствому тому числі ч. 1

4

ст. 282 КПК України і без
посилання на неї та конкретні частини і пункти ст.. 6 КПК України) і в
порушення прав потерпілих, на що вони
підставно вказують зараз у своїй апеляції:

· замість
вироку виніс постанову, строк
апеляційного оскарження якої встановив як для вироку;

· не
призначивОСОБА_3 покарання, в т. ч.1з
застосуванням положень ст.. 71 КК України, із подальшим звільненням від нього, а звільнив того від кримінальної
відповідальності і провадження у справі закрив;

· не
вирішив інших, передбачених ст.. 324 КПК України питань;

· цивільний
позов потерпілих(4 особи) за таких умов був зал лишений без розгляду;

· позиція
прокурора, участь якого в вирішенні
питання про можливість застосування амністії є обов'язковою (ст. 8
Закону), не знайшла відображення у
протоколі судового засідання і залишається невідомою. Тому посилання в
постанові суду на те, що прокурор не
заперечував проти закриття провадження у справі по амністії - не може
відповідати фактичним обставинам, що
випливають з матеріалів судового розгляду;

· суд ніде
у постанові не зазначає, що це за малолітня дитина перебуває на утриманні
підсудного, яка дата її народження (тобто вік),
хоча дана обставина використана ним як єдина підстава для застосування
щодо ОСОБА_3 акту амністії. Посилання в постанові на свідоцтво про народження
дитини, яке нібито знаходиться на «а.
с. 167» - також не відповідає дійсності.

Постанова
суду, яка за своїм змістом і
процесуальною формою не відповідає вимогам чинного законодавства, не може залишатися в силі і, в часткове задоволення апеляції потерпілих, підлягає скасуванню з поверненням справи в
суд першої інстанції на новий судовий розгляд для усунення вказаних недоліків і
вирішення питання можливого застосування амністії щодо ОСОБА_3 з безумовним
дотриманням вимог діючого законодавства.

Тому, виходячи з наведеного і керуючись ст..
ст.. 365, 366 ч.
1, 369-370, 374 ч. 2,
377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
потерпілих ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_5.
та ОСОБА_6. - частково задовольнити.

Постанову
Монастирищенського райсуду
Черкаської області від 27 червня 2007 року про звільнення від кримінальної
відповідальності із закриттям провадження по кримінальній справі щодо
обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України
ОСОБА_3 - скасувати.

Справу
направити на новий судовий розгляд в той же суд першої інстанції, але в іншому його складі.

Скасовується
також «окрема постанова» суду по даній справі від 27 червня 2007 року, як невід'ємна її частина.