БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 497/2030/13-к рік
Провадження № 1-кп/497/93/13
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2013 року Болградський
районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Тимошенко І.В.

за участю секретаря - Бабіч Е.А.

прокурора - Булгар В.П.

потерпілої - ОСОБА_1

обвинуваченого - ОСОБА_2

адвоката - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Болграді кримиіналне провадження
відносно

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
с.Суслєни Оргєєвського району
Республіки Молдова , громадянина
України, за національністю
молдованина, з середньою освітою,
одруженого, інваліда 2 групи ,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч. 1 ст. 129 КК
України і за ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

20 червня 2013 року приблизно о 17
годині ОСОБА_2, знаходячись у дворі
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
діючи з умислом, спрямованим на погрозу
вбивством ОСОБА_1, усвідомлюючи
характер своїх дій та розуміючи, що ця
погроза може викликати у ОСОБА_1
реальне побоювання за своє життя, в
ході сварки схопив обома руками сапу,
яка знаходилась у дворі даного
домоволодіння, та замахнувся сапою на
ОСОБА_1, маючи реальний намір нанести
останній удар, але ОСОБА_1 встигла
відскочити у сторону. Далі ОСОБА_2 в
усній формі став висловлювати слова
нецензурної лайки та погрози вбивством
ОСОБА_1, які остання, виходячи з
обстановки, що склалася, та агресивної
поведінки ОСОБА_2, сприйняла як реальну
та дійсну погрозу позбавлення її життя.

11 серпня 2013 року приблизно о 16
годині ОСОБА_2, знаходячись у стані
алкогольного сп'яніння, на автомобілі
ЗАЗ державний номер НОМЕР_4 приїхав на
пасовисько, розташоване на північній
околиці с.Жовтневе Болградського
району Одеської області , де його
дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_4 пасли
корів. Між ОСОБА_2 та його дружиною
ОСОБА_1 на побутовому ґрунті виникла
сварка, в ході якої у ОСОБА_2 виник
умисел, спрямований на заподіяння
тілесних ушкоджень ОСОБА_1. Після чого ,
він завів свій автомобіль, став швидко
рухатись у бік ОСОБА_1 та скоїв наїзд на
неї, в результаті чого потерпілій
ОСОБА_1 були заподіяні середньої
тяжкості тілесні ушкодження, які не є
небезпечними для життя в момент
заподіяння , але спричинили тривалий
розлад здоров'я.

Під час судового провадження
обвинувачений ОСОБА_2 і потерпіла
ОСОБА_1 уклали між собою угоду про
примирення , за змістом якої :

Сторони примирились між собою.
Обвинувачений ОСОБА_2 повністю визнав
свою вину в скоєнні злочинів ,
передбачених ч.1 ст. 129 та ч.1 ст. 122 КК
України , щиро розкаявся в скоєнні цих
злочинів та попросив вибачення у
потерпілої ОСОБА_1, яка в свою чергу
простила обвинуваченого ОСОБА_2

Обвинувачений ОСОБА_2 і
потерпіла ОСОБА_1 досягли згоди про те,
що обвинувачений ОСОБА_2 протягом двох
років відшкодує потерпілій ОСОБА_1
витрати, понесені нею на лікування в
зв'язку з спричиненням їй діями
обвинуваченого тілесних ушкоджень в
результаті скоєння злочину ,
передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, в
розмірі 8000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_2 і
потерпіла ОСОБА_1 погодились на
призначення обвинуваченому ОСОБА_2
покарання : - за ч.1 ст. 129 КК України -
один місяць арешту , - за ч.1 ст. 122 КК
України - один рік позбавлення волі; - на
підставі ст.. 70 ч.1 КК України призначити
ОСОБА_2 покарання за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим - один
рік позбавлення волі ; - на підставі ст..
75 КК України звільнити ОСОБА_2 від
відбування покарання з випробуванням,
встановивши йому іспитовий строк один
рік.

Обвинувачений ОСОБА_2
підтверджує, що йому зрозумілі
наслідки укладення та затвердження
цієї угоди , а саме, обмеження його
права на оскарження вироку відповідно
до положень ст.. 394 та 424 КПК України, а
також підтверджує його відмову від
здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4
ст. 474 КПК України,

Потерпіла ОСОБА_1 підтверджує,
що їй зрозумілі наслідки укладення та
затвердження цієї угоди , а саме,
обмеження її права на оскарження
вироку відповідно до положень ст.. 394 та
424 КПК України та позбавлення права
вимагати в подальшому притягнення
особи до кримінальної
відповідальності за відповідне
правопорушення та змінювати розмір
вимог про відшкодування шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_2 і
потерпіла ОСОБА_1 підтверджують, що їм
зрозумілі наслідки невиконання цієї
угоди

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.468 КПК
України у кримінальному проваджені
може бути укладена угода про
примирення між потерпілим та
підозрюваним або обвинуваченим .

У відповідності до ч.3 ст.469 КПК
України угода про примирення між
потерпілим та підозрюваним чи
обвинуваченим може бути укладена у
провадженні щодо кримінальних
проступків, злочинів невеликої та
середньої тяжкості та у кримінальному
провадженні у формі приватного
обвинувачення.

ОСОБА_2 обвинувачується в
скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.
129 та ч.1 ст. 122 КК України, а саме в
здійсненні погрози вбивством
потерпілій ОСОБА_1, якщо були реальні
підстави побоюватися здійснення цієї
погрози та в спричиненні потерпілій
ОСОБА_1 умисного середньої тяжкості
тілесного ушкодження , тобто умисного
ушкодження, яке не є небезпечним для
життя і не потягло за собою наслідків,
передбачених у статті 121 цього Кодексу,
але такого, що спричинило тривалий
розлад здоров'я . Судом встановлено, що
діяння, в скоєнні яких обвинувачується
ОСОБА_2 дійсно мали місце і ці діяння
мають склад злочинів, передбачених ч.1
ст. 129 та ч. 1 ст. 122 КК України.

Вину свою в скоєнні цих злочинів
ОСОБА_2 визнав повністю, в скоєному
розкаявся.

Вина обвинуваченого ОСОБА_2 в
скоєнні злочинів , передбачених ч.1 ст.
129 та ч.1 ст. 122 КК України
підтверджується також наступними
дослідженими судом доказами.

З протоколу прийому заяви про
скоєне кримінальне правопорушення
вбачається, що 20 червня 2013 року ОСОБА_1
звернулась до Болградського РВ ГУМВС
України в Одеській області та
повідомила, що 20 червня 2013 року у дворі
власного домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1 її чоловік ОСОБА_2 погрожував
їй вбивством (а.с.5 том 2).

Згідно повідомлення відділення
Швидкої допомоги від 11 серпня 2013 року
до Болградської центральної районної
лікарні була доставлена ОСОБА_1 з
тілесними ушкодженнями після дорожньо
- транспортної пригоди (а.с.5 том 3).

Потерпіла ОСОБА_1 суду показала,
що 20 червня 2013 року приблизно о 17 годині
вона знаходилась після роботи вдома, її
чоловік ОСОБА_2 влаштував з нею сварку,
в процесі сварки погрожував їй
вбивством, намагався нанести їй удар
сапою, але вона встигла відскочити.
Після чого ОСОБА_2 вдарив сапою та
розламав дерев'яну ручку сапи. Ці дії
свого чоловіка, виходячи з його
агресивної поведінки, вона сприйняла
як реальну загрозу її життю. 11 серпня 2013
року вони з донькою ОСОБА_4 випасали
корів на пасовиську, розташованому на
північній околиці с.Жовтневе.
Приблизно о 16 годині на пасовисько на
своєму автомобілі марки ЗАЗ приїхав
її чоловік ОСОБА_2, який знаходився у
стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_2
влаштував з нею сварку, після чого сів в
автомобіль і став на автомобілі
наздоганяти її , зробивши декілька
кругів, а коли вини зупинилась, ОСОБА_2
здійснив на неї наїзд автомобілем , в
результаті чого їй були спричинені
тілесні ушкодження і вона протягом
тривалого часу знаходилась на
стаціонарному лікуванні.

З протоколу огляду місця події
від 20.06.2013 року вбачається, що в ході
огляду домоволодіння по АДРЕСА_1 в
дворі виявлена металева сапа зі
зламаною дерев'яною ручкою. Потерпіла
ОСОБА_1 пояснила, що цією сапою 20 червня
2013 року її чоловік ОСОБА_2 погрожував їй
вбивством та намагався її вдарити цією
сапою. А після того як вона убігла,
ОСОБА_2 розламав сапу (а.с.8 том 2).

З протоколу слідчого експерименту
та фототаблиці до нього вбачається, що
в ході цієї слідчої дії потерпіла
ОСОБА_1 показала за яких обставин та
яким чином її чоловік ОСОБА_2 20 червня
2013 року погрожував їй вбивством та
намагався нанести їй удар сапою (а.с.31-33
том 2).

З протоколу огляду місця події від
11 серпня 2013 року , схеми та фототаблиці
до нього вбачається, що в ході огляду
ділянки місцевості на пасовиську,
розташованому на північній околиці
с.Жовтневе Болградського району
Одеської області, по периметру ділянки
на трав'яній поверхні виявлені сліди
автомобіля дугообразної форми.
Присутня при огляді ОСОБА_4 пояснила, що
ці сліди автомобіля утворилися в
результаті того, що її батько ОСОБА_2 на
своєму автомобілі ЗАЗ скоїв наїзд на її
матерь ОСОБА_1 Там же виявлені ампули
від ліків , що залишились після надання
потерпілій ОСОБА_1 швидкої медичної
допомоги на місці події (а.с9-14 том3).

З протоколу огляду автомобіля
марки ЗАЗ державний номер НОМЕР_4, яким
керував ОСОБА_2, від 12 серпня 2013 року
вбачається, що при огляді днища
автомобіля на зовнішній поверхні
каталізатора глушителя виявлена
пляма, схожа на кров розмірами 2.5 х 5.5 см.
(а.с.37-38 том 3).

Згідно висновку судово-медичної
експертизи №75 від 06.09.2013 року у
потерпілої ОСОБА_1 мались тілесні
ушкодження у вигляді: закритих
переломів правих 5-го і 6-го ребер по
задній пахвовій лінії, закритого
перелому лівого 6-го ребра по задній
пахвовій лінії, термічного опіку у
верхній частині живота вище пупка 4
ступеня 6% поверхні тіла, синців та
садни тіла. Ці тілесні ушкодження
спричинені дією тупих предметів, могли
виникнути при наїзді легкового
автомобіля з послідуючим стисненням
тіла між днищем автомобіля та
поверхнею землі, опік на животі міг
виникнути при контакті з гарячою
вихлопною трубою легкового
автомобілю. Ці тілесні ушкодження за
строком давності могли виникнути 11
серпня 2013 року та відносяться у своєї
сукупності до тілесних ушкоджень
середньої тяжкості, які не були
небезпечними для життя в момент
заподіяння, але спричинили тривалий
розлад здоров'я (понад 21 день) (а.с.33-35
том 3).

Згідно висновку судово-медичної
експертизи №662 від 10.09.2013 року кров
потерпілої ОСОБА_1 відноситься до групи
А з ізогемагглютініном анти-В системи
АВО. На ватному тампоні зі змивом,
вилученому в ході огляду автомобіля
ЗАЗ д/н НОМЕР_4, яким керував
обвинувачений ОСОБА_2, виявлено кров
людини, походження якої не виключено
від потерпілої ОСОБА_1 (а.с.45-47 том 3).

За викладених обставин суд
доходить висновку, що ОСОБА_2 винний в
скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 129
та ч.1 ст. 122 КК України.

Узгоджена сторонами міра
покарання ОСОБА_2 за ч.1 ст. 129 і ч.1 ст. 122
КК України передбачена санкціями цих
статей і відповідає загальним
правилам призначення кримінального
покарання, встановленим Загальною
частиною КК України.

Скоєний обвинуваченим ОСОБА_2
злочин, передбачений ч.1 ст. 129 КК
України відповідно до ч 2 ст.12 КК
України є злочином невеликої
тяжкості та відповідно до ст.. 477 КПК
України відноситься до кримінальних
правопорушень , за якими може бути
розпочато кримінальне провадження у
формі приватного обвинувачення.
Скоєний обвинуваченим ОСОБА_2 злочин,
передбачений ч.1 ст. 122 КК України
відповідно до ч 3 ст.12 КК України є
злочином середньої тяжкості та
відповідно до ст.. 477 КПК України
відноситься до кримінальних
правопорушень , за якими може бути
розпочато кримінальне провадження у
формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що зміст
угоди про примирення відповідає
вимогам ст.471 КПК України. Сторонам
угоди роз'ясненні та цілком зрозумилі
наслідки укладення та затвердження
угоди про примирення, передбачені ст.473
та ч.4 ст. 474 КПК України.

Суд переконався в тому, що
укладення угоди про примирення
сторонами є добровільним, тобто не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті,
що передбачені в угоді.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку , що є підстави
для затвердження угоди про
примирення, укладеної 09 грудня 2013 року
між потерпілою ОСОБА_1 та
обвинуваченим ОСОБА_2 та для
призначення узгодженого сторонами
покарання.

Автомобіль марки ЗАЗ державний
номер НОМЕР_4 , який визнаний постановою
слідчого СВ Болградського РВ ГУМВС від
12 серпня 2013 року речовим доказом по
справі та переданий на зберігання до
Болградського РВ ГУМВС (а.с.39 том 3),
підлягає поверненню обвинуваченому
ОСОБА_2 , оскільки судом встановлено , що
цей автомобіль був придбаний
управлінням ВД ФСНВ в Одеській області
для ОСОБА_2 , який є інвалідом 2 групи
(а.с. 48-50), в зв'язку з чим цей автомобіль
не належить обвинуваченому ОСОБА_2 на
праві власності і не підлягає
конфіскації.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК
України, суд

ПРИСУДИВ:

Затвердити угоду про
примирення, укладену 09 грудня 2013 року
між потерпілою ОСОБА_1 і обвинуваченим
ОСОБА_2.

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні
злочинів, передбачених ч.1 ст. 129 та ч.1
ст. 122 КК України та призначити йому
покарання :

- за ч. 1 ст. 129 КК України 1 (один)
місяць арешту,

- за ч.1 ст. 122 КК України - 1 (один)
рік позбавлення волі .

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України
призначити ОСОБА_2 покарання за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим -
1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2
звільнити від відбування призначеного
йому покарання, якщо він протягом 1
(одного) року іспитового строку не
скоїть нового злочину.

До вступу вироку в законну силу
залишити ОСОБА_2 обраний йому
запобіжний захід - особисте
зобов"язання.

Речовий доказ - сапу вважати
поверненою ОСОБА_1.

Автомобіль марки ЗАЗ державний номер
НОМЕР_4 повернути у користування
ОСОБА_2.

Вирок може бути оскаржено з
підстав, передбачених ст.394 КПК України,
до Апеляційного суду Одеської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Болградський районний суд Одеської
області протягом 30 днів з дня його
проголошення.

| Копія вироку після його
проголошення підлягає негайному
врученню обинуваченому та прокурору.
Інші учасники кримінального
провадження мають право на отримання
його копії в суді.

Суддя
І.В.Тимошенко