Справа № 1013/4163/2012 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/780/3/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 09.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
09 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисника адвоката ОСОБА_11

представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_12

засудженого ОСОБА_13

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_13 , його захисника адвоката ОСОБА_11 та представника цивільного позивача ОСОБА_14 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 24 квітня 2013 року, яким,-

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,-

визнано винним та призначено покарання за ч. 1 ст. 115 КК України 12 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_13 :

-на користь ОСОБА_15 50 000 грн. моральної шкоди та 42 500 грн. витрат за надання йому правової допомоги;

-на користь експертної установи 8 517 грн. 01 коп. витрат за проведення експертиз.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів по справі.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_13 визнаний винним та засуджений за те, що 24.11.2008 року близько 02 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні бару, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс один удар спортивною бітою в область лівого плеча ОСОБА_16 , від чого останній впав на підлогу а, підвівшись, вийшов із приміщення бару на подвір`я, де знаходився його автомобіль, маючи намір поїхати додому.
Після цього, ОСОБА_13 взяв мисливську рушницю та вийшов за ОСОБА_16 на подвір`я, де здійснив постріл у його напрямку, в область грудної клітини. Далі ОСОБА_13 на власному автомобілі, перевіз ОСОБА_16 до м. Бучі, Київської обл., де залишив його на зупинці громадського транспорту поблизу лікарні та зник в невідомому напрямку.

Внаслідок пострілу вчиненого ОСОБА_13 потерпілий ОСОБА_16 відповідно до висновку судово-медичного експерта від 10.02.2009 р. № 176/528 отримав наскрізне вогнепальне проникаюче шротове поранення грудної клітини з ушкодженням серця і легенів, яке стало причиною його смерті.

В апеляції підсудний ОСОБА_13 просить вирок суду скасувати а кримінальну справу закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину. Апеляцію обґрунтовує тим, що висновки суду про його винуватість та про те, що в момент пострілу він та потерпілий знаходилися в положенні стоячи суперечать матеріалам справи та спростовуються показами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , з яких видно, що постріл відбувся в процесі його боротьби з потерпілим ОСОБА_16 за рушницю під час якої він отримав тілесні ушкодження від яких упав на землю. Також, на думку підсудного, показами свідка ОСОБА_17 спростовується: висновок суду про те, що саме він взяв рушницю і вийшов з нею на подвір`я, та факт вживання ним спиртного, оскільки в справі відсутні будь-які докази про вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Крім цього, підсудний вважає, що вирок постановлений при неповному дослідженні обставин справи, оскільки з показів свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_21 вбачається, що під час конфлікту потерпілий ОСОБА_15 був одягнений в куртку, проте в матеріалах справи вона відсутня та не досліджувалась при проведенні експертиз, а тому підсудний неодноразово клопотав про проведення судово-медичної і судово-балістичної комплексної експертиз з використанням куртки, оскільки за її наявності буде визначено відстань з якої відбувся постріл. Також, підсудний зазначає, що вирок постановлений з порушенням норм процесуального права, оскільки суд багаторазово відмовляв у задоволенні його клопотань про проведення експертиз, допит експерта, свідків та ін.
В доповненні до апеляції, підсудний ОСОБА_13 зазначає, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки при його постановленні суд порушив вимоги КПК України та не обґрунтував обвинувачення конкретними доказами, а висновки суду суперечать один одному. Крім цього, вважає, що судом не взято до уваги його дії по наданню допомоги потерпілому, його характеристику, як особу підсудного, зате приймаються в якості доказів показання свідка ОСОБА_21 , які є недопустимими. Також підсудний зазначає, що по справі не було проведено експертизи, яка б відповідала вимогам законодавства України та могла визначити відстань пострілу у потерпілого.
В своїй апеляції захисник підсудного ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_11 просить вирок скасувати а справу направити на новий судовий розгляд, оскільки в ході судового розгляду не було допитано осіб, яким могли бути відомі конкретні обставини вчиненого злочину, а саме: ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , а суд обмежився лише оголошенням їх показів даними на досудовому слідстві, чим порушив вимоги ст. 306 КПК України. Крім цього, на думку захисника, суд не встановив чим саме керувався свідок ОСОБА_24 при визначенні стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_13 , проте у вироку посилається на його покази, як на доказ обтяжуючої обставини.

В апеляції представник цивільного позивача ОСОБА_14 просить змінити кваліфікацію злочину на ч. 1 ст. 119 КК України та призначити ОСОБА_13 покарання відповідно до цієї статті, оскільки постановлений вирок ґрунтується лише на припущеннях, а призначене покарання є надто суворим та не відповідає особі засудженого.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_13 та його захисника адвоката ОСОБА_11 , котрі свої апеляції підтримали частково, просять вирок скасувати, дії ОСОБА_13 перекваліфікувати на ст. 119 ч. 1 КК України і призначити мінімальне покарання, представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_12 , котрий підтримав думку засудженого та захисника, оскільки обвинувачем не доведено прямого умислу ОСОБА_13 на позбавлення життя ОСОБА_16 , думку прокурора, котрий апеляції не підтримав, вирок вважає законним і обґрунтованим, провівши судове слідство, під час якого були повторно та безпосередньо досліджені докази, що були предметом дослідження в суді першої інстанції та і додаткові докази, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій колегія суддів приходить до переконання, що апеляції засудженого ОСОБА_13 та його захисника підлягають до часткового задоволення, апеляція представника цивільного позивача ОСОБА_14 підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 323 КПК України (в редакції 1960 року), вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обґрунтований вирок повинен бути мотивованим, в якому вказано, чому суд визнав одні докази достовірними і поклав їх в основу вироку, а інші докази визнав недостовірними і відкинув їх.

Проте ці вимоги закону судом не виконані в повній мірі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 КПК України (в редакції 1960 року) однією з підстав для скасування або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи.

При цьому згідно з положеннями ч. 1 ст. 369 КПК України (в редакції 1960 року) вирок чи постанова вважаються такими, що не відповідають фактичним обставинам справи: коли висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні; коли суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; коли при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку (постанові) не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, коли висновки суду, викладені у вироку (постанові), містять істотні суперечності.

Як вбачається з вироку ОСОБА_13 визнаний винним та засуджений за те, що 24.11.2008 року, близько 02 години 30 хвилин перебуваючи в приміщенні бару, який знаходиться на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , під час вживання алкогольних напоїв разом із своїм знайомим ОСОБА_16 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочав сварку з останнім. Внаслідок цього та раптово виниклих неприязних відносин, що склались між ОСОБА_13 та ОСОБА_16 у ОСОБА_13 виник умисел на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_16 .

Реалізуючи свій умисел ОСОБА_13 спортивною металевою битою наніс один удар в область лівого плеча ОСОБА_16 від чого останній упав на підлогу. Підвівшись ОСОБА_16 вийшов на подвір`я де знаходився його автомобіль, маючи намір поїхати додому.

ОСОБА_13 продовжуючи свої протиправні дії, діючи з метою доведення до кінця свого злочинного умислу направленого на вбивство ОСОБА_16 взяв зі своєї кімнати мисливську рушницю споряджену мисливськими набоями, вийшов за ОСОБА_16 на подвір`я де умисно з метою вбивства цілеспрямовано здійснив постріл в напрямку ОСОБА_16 спрямований в область грудної клітини.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 10.02.2009 року на трупі ОСОБА_16 виявлені наступні ушкодження: вхідне вогнепальне ушкодження лівої бокової поверхні грудної клітини на рівні 5 6го ребер та 5 вихідних вогнепальних ушкоджень в ділянці плечового суглобу, пахової западини та підключичної області справа, які сполучаються раневим каналом розташованим зліва направо дещо ззаду на перед і знизу догори відносно передньої поверхні тіла потерпілого; ушкодження по ходу раневого каналу серця і обох легенів; по 1500 мл. крові в обох плевральних порожнинах; синець тильної поверхні правої кисті. Ушкодження грудної клітини мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень у живих осіб, як небезпечні для життя на час їх заподіяння, утворились внаслідок пострілу з вогнепальної зброї шротовим (картечним) снарядом з близької дистанції, синець правої кисті має ознаки легких тілесних ушкоджень у живих осіб, утворився від дії тупого предмету близько 1-2 діб до настання смерті.

Причиною смерті ОСОБА_16 є вогнепальне наскрізне проникаюче шратове поранення грудної клітини з ушкодженням серця і легенів, яке супроводжувалось гострою крововтратою.

Суд обґрунтовуючи доведеність винуватості ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України послався на сукупність досліджених по справі доказів, зокрема, на показання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_23 , експертів ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , протокол огляду місця події від 24.11.2008 року, протоколи відтворення обстановки та обставин події від 18.03.2009 року, висновки балістичної, балістично-хімічної, судово-медичної експертиз, фактично залишив поза увагою, що зміст цих доказів не дає достатніх підстав для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочину без врахування та ретельної оцінки подій, що на думку колегії суддів, призвело до неправильної юридичної оцінки дій ОСОБА_13 та його безпідставного засудження за злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України.

Так, ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що в нього не було умислу на убивство ОСОБА_16 . Між ними виник конфлікт 24.11.2008 року через агресивну поведінку останнього щодо ОСОБА_22 . Він заспокоював ОСОБА_16 , ударів битою йому не наносив, а тільки штовхнув у плече, ОСОБА_16 від його поштовху не падав.

Коли ОСОБА_16 вийшов на подвір`я, то він попросив ОСОБА_24 щоб той подивився, що робить ОСОБА_16 , оскільки він не хотів щоб останній їхав додому у нетверезому стані. Повернувшись ОСОБА_24 сказав, що ОСОБА_16 прогріває автомобіль. Він вийшов у двір і побачив в руках ОСОБА_16 мисливську рушницю «Вінчестер», яку він направив на нього. Він намагався забрати рушницю від ОСОБА_16 , проте останній не відпускав зброю і в цей момент пролунав постріл направлений в сторону автомобіля «Ланос». Ні він, ні ОСОБА_16 рушницю не відпускали і він смикнув її на себе, рушниця вдарила його в голову, він впав на землю. Він лежав на спині, а ОСОБА_16 сів зверху на нього та направив на нього рушницю. Він схопився за ствол та виривав рушницю перекручуючись на бік і в цей момент відбувався постріл. Тіло ОСОБА_16 обм`якло і він скинув його із себе, встав, взяв рушницю і пішов у приміщення бані. На лобі у нього було садно від удару рушницею.

Ці показання ОСОБА_13 , як вбачається з матеріалів справи узгоджуються з іншими зібраними та перевіреними доказами по справі.

Зокрема, з протоколу огляду місця подій від 24.11.2008 року за адресою смт. Гостомель, вул. Леніна, 188а, видно, що біля автомобіля «Деу Ланос» виявлено дві гільзи 12 калібру, пластиковий контейнер від мисливського патрону, плями бурого кольору на снігу та інше.

Проте, як органи досудового слідства та і суд залишили поза увагою наявність на місці вчинення злочину двох гільз, що свідчить про два постріли про що стверджує ОСОБА_13 .

Окрім того, свідок ОСОБА_23 , показання котрого були оголошені в судовому засіданні показав, що він ввечері 23.11.2008 року був у гостях в ОСОБА_13 в смт. Гостомель, де також був ОСОБА_16 . Коли він йшов до туалету, який знаходиться на вулиці, то бачив ОСОБА_13 та ОСОБА_16 котрі сварилися. У ОСОБА_16 в руках було щось схоже на палку, якою він вдарив ОСОБА_13 і той впав. Він вирішив не втручатися та пішов спати.

Суд оцінюючи ці показання вказав, що вони узгоджуються з показаннями інших свідків, що між ОСОБА_13 та ОСОБА_16 відбувся конфлікт і останній ударив ОСОБА_13 палкою по голові спричинивши йому тілесні ушкодження.

Проте, така оцінка суду цих показань протирічить висновку суду по встановленню фактичних обставин вчинення злочину визнаного доведеним.

Показання свідка ОСОБА_23 підтверджують показання ОСОБА_13 про те, що між ним та ОСОБА_16 була боротьба і що рушниця була в руках останнього, якою він ударив ОСОБА_13 .

Звідки суд взяв, що в руках ОСОБА_16 була палка і він нею вдарив ОСОБА_13 не зрозуміло, оскільки ні органами досудового слідства, ні судом в судовому засіданні ця обставина встановленою не була, свідок ОСОБА_23 показав, що він бачив предмет схожий на палку, а при огляді місця події палка виявлена не була.

Щодо визнання судом доведеним, що ОСОБА_13 наніс удар спортивною битою в область лівого плеча ОСОБА_16 від чого він на підлогу, то цей факт також спростовується доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме: показаннями засудженого ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_24 , висновком судово-медичної експертизи № 176/528 від 10.02.2009 року з якого видно, що окрім вогнепального ушкодження лівої бокової поверхні грудної клітини інших тілесних ушкоджень не виявлено на трупі ОСОБА_16 .

Чому показання свідка ОСОБА_22 в цій частині визнані правдивими, суд не обґрунтував.

Окрім інших доказів, якими доведена винність ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд послався на висновок судово-медичної експертизи № 176/528 від 10.02.2009 року та показання експерта ОСОБА_29 не звернувши увагу на те, що напрямок раневого каналу від вогнепального шротового ушкодження виявленого на тілі ОСОБА_16 при медичному дослідженні був знизу до гори дещо ззаду наперед та зліва направо, та не встановивши в якому положенні знаходився ОСОБА_13 , оскільки потерпілий в момент вогнепального поранення стояв вертикально, чи був в схожому положенні і не міг бути в горизонтальному положенні.

Відповідно до висновку комплексної судово-криміналістичної, балістичної, медичної експертизи № 102/к/5335/10544/14-33 від 16.04.2015 року, постріл, що утворив пошкодження на одязі та тілі потерпілого був зроблений у напрямку лівої бокової поверхні грудної клітини під кутом 65 градусів (знизу вгору) відносно осі хребта.

Враховуючи напрямок раневого каналу від вхідного отвору до вихідного можна сказати, що ствол рушниці (дульний зріз ствола) знаходився з лівого боку тулуба (грудної клітини) потерпілого на відстані від 0,5 м до 1,5 м під кутом 65 градусів відносно осі хребта.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду експерт-баліст ОСОБА_30 підтвердив свій висновок і показав, що ОСОБА_13 стоячи не міг провести постріл у потерпілого ОСОБА_16 , внаслідок якого останній помер.

Розташування зброї, як показав ОСОБА_13 на відео цілком можливе.

Беручи до уваги вище викладене, проаналізувавши докази, які суд першої інстанції поклав в обґрунтування вироку, а також перевіривши їх та додаткові докази зібрані апеляційним судом, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_13 вчинив вбивство ОСОБА_16 через необережність, а тому його дії необхідно перекваліфікувати зі ст. 115 ч. 1 КК України на ст. 119 ч. 1 КК України.

Щодо доводів апеляції засудженого ОСОБА_13 , що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння в момент вчинення злочину, то вони є безпідставними, оскільки свідок ОСОБА_24 як в ході досудового слідства так і в судовому засідання підтверджував факт вживання ОСОБА_13 алкогольних напоїв, коли він разом з компанією повернулися з весілля 23.11.2008 року. Окрім того з весілля ОСОБА_13 повернувся вже перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

При обранні виду та розміру покарання ОСОБА_13 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин вчинений ОСОБА_13 є злочином середньої тяжкості; за місцем проживання він характеризується позитивно, працює, на утриманні має сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судився, проте враховуючи те, що злочин ОСОБА_13 вчинив в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною обтяжуючою покарання, його поведінку після вчинення злочину та наслідки, які наступили від його дій колегія суддів вважає, що покарання ОСОБА_13 повинно бути призначене у виді позбавлення волі у максимальному розмірі що передбачає санкція ст. 119 ч. 1 КК України.

В строк відбування покарання ОСОБА_13 необхідно зарахувати перебування його під вартою з 14.12.2008 року по 21.05.2014 року.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляції засудженого ОСОБА_13 та його захисника адвоката ОСОБА_11 задоволити частково.

Апеляцію представника потерпілої ОСОБА_31 адвоката ОСОБА_14 задоволити.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 24 квітня 2013 року щодо ОСОБА_13 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_13 зі ст. 115 ч. 1 КК України на ст. 119 ч. 1 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Зарахувати ОСОБА_13 у строк відбування покарання перебування під вартою з 14.12.2008 року по 21.05.2014 року визначивши, що призначене покарання ОСОБА_13 ним відбуте повністю.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави 2 304 грн. судових витрат за проведення експертизи.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

СУДДІ: