Справа № 511/2667/14-к
Номер провадження: 1-кп/511/345/14
РОЗДІЛЬНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2014 р. Роздільнянський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна матеріали кримінального провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Роздільна Одеської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000319 від 14.07.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:
09 вересня 2014 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1КК України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Головного Управління МВС України в Одеської області від 31.03.2014 № 177 о/с ОСОБА_5 призначений на посаду інспектора з адміністративної практики Відділу ДАЇ Роздільнянського РВ ГУ МВС України в Одеській області.

У своїй діяльності ОСОБА_5 керується Конституцією України, Кримінальним і Кримінально-процесуальним кодексами України, Законами України Про Міліцію, іншими законодавчими актами України, нормативно-правовими актами МВС України та ГУ МВС України в Одеської області.

Проте, нехтуючи взятими на себе обов`язками працівника правоохоронного органу, достовірно розуміючи суть кримінального правопорушення та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, замість попередження злочину та профілактика злочинності серед населення ОСОБА_5 сам скоїв умисне кримінально-каране діяння при наступних обставинах:

11 липня 2014 року до УСБУ в Одеській області надійшла заява громадянина України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , щодо притягнення до кримінальної відповідальності співробітника ВДАЇ Роздільнянського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5 , який вимагає у останнього неправомірну вигоду у вигляді 300 доларів США за сприяння в отриманні заявником ОСОБА_7 втраченого посвідчення водія.

05 липня 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прибули до ВДАЇ Роздільнянського МВ ГУМВС України в Одеській області з метою вирішення питання заміни ОСОБА_7 раніше втраченого водійського посвідчення. Для цього вони увійшли до приміщення ВДАЇ, де звернулись до першого працівника ВДАЇ, яким виявився ОСОБА_5 .

Вислухавши прохання заявників, ОСОБА_5 маючи загальний намір на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) переслідуючи корисливу мету, з метою особистого збагачення, повідомив, що отримання водійського посвідчення потребує багато часу та надання додаткових документів, що не відповідає дійсності. Крім того, процедура заміни громадянами водійських посвідчень не входить до посадових обов`язків ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 зазначив, що він має можливість посприяти в отриманні водійського посвідчення за короткий час та без документів за грошову винагороду у 300 доларів США при цьому частину вказаних грошей необхідно передати працівнику Роздільнянського РЄВ з яким існує попередня домовленість.

Продовжуючи свої дії, спрямовані на заволодіння грошима шляхом обману, 05.07.2014 ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_7 першу частину обумовленої грошової суми у розмірі 300 грн. за видачу медичної довідки, яка необхідна для отримання посвідчення водія.

ОСОБА_5 , в ході зустрічі з ОСОБА_8 18.07.2014, знаходячись біля приміщення ВДАЇ Роздільнянського МВ ГУМВС України в Одеській області за адресою м.Роздільна, вул. Калініна,2, познайомив його з мешканцем м.Роздільна ОСОБА_9 , який повинен був отримати від ОСОБА_8 гроші та показати, що необхідно зробити для отримання посвідчення водія.

Далі, ОСОБА_8 передав ОСОБА_9 грошову суму у розмірі 3000 гривен та показав місце, де необхідно заповнити документи для отримання посвідчення.

В той же день, приблизно у 13 год. 30 хв. ОСОБА_5 у власному автомобілі передав ОСОБА_8 тимчасовий талон на право керування транспортними засобами серії ТВА № 056346 від 18.07.2014.

Після вказаний дій ОСОБА_5 був затриманий на робочому місці.

В ході огляду 18.07.2014 місця події у робочому кабінеті № 3, розташованому за адресою м.Роздільна, вул.. Калініна,2, ОСОБА_5 добровільно видав слідчому частину раніше отриманої грошової суми в сумі 1100 гривен, банкнотами Національного банку України номіналом 100 грн. кожна, а саме: МА9044865, СА4317483, КЛ1374739, КБ7742224, ЕД9653163, ЕЦ4102697, КЄ8470193, КЄ6656235, ЗВ5728256, ГХ9096988, ЕЖ2079448.

Крім того, встановлено, що згідно квитанції ПАТ КБ Київська Русь №6073 від 18.07.2014 про переказ готівки за видачу дубліката посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , за послуги МРЕВ окрім 3000 гривен переданих раніше ОСОБА_8 здійснено офіційний платіж на загальну суму 167,40 грн.

Таким чином, на думку досудового рослідування ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні грошима ОСОБА_7 шляхом обману скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).

У підготовчому судовому засіданні прокурором висловлена думка про необхідність призначення справи до судового розгляду, захисником та обвинуваченим заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, оскільки цей акт не відповідає вимогам КПК України, в зв`язку з чим, ними висловлена думка про неможливість призначення справи до судового розгляду.

Дослідивши обвинувальний акт, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки даний обвинувальний акт не відповідає вимогам статті 291 КПК України.

Процесуальне значення обвинувального акта полягає в тому що він встановлює межі майбутнього судового розгляду, яке здійснюється лише стосовно особи (осіб) якій висунуто обвинувачення (ч.1 ст.337 КПК).

В силу імперативного припису, викладеного у п.«а» ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Згідно ч.1 ст.20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають обов`язковому доказуванню в тому числі і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Тобто, зі змісту вказаної норми закону вбачається, що формулювання обвинувачення, в тому числі, має містити відомості, що вказують на наявність в діях обвинуваченого складу злочину, який являє собою сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, визначених у кримінальному законодавстві.

Пунктом 5 частини 2 ст.291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, обвинувальний акт повинен містити формулювання обвинувачення.

На думку суду, в порушення вказаних вимог закону, формулювання обвинувачення має протиріччя, неточності та не відповідає фактичним обставинам правопорушення.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні грошима ОСОБА_7 шляхом обману скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману та зловживанням довірою (шахрайство).

Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, є альтернативною та полягає в заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою.

При цьому об`єктивна сторона злочину є невід`ємною частиною складу злочину та це сукупність ознак, які характеризують зовнішню сторону злочину, тобто суспільно-небезпечне діяння і характер суспільно-небезпечних наслідків, які настали в результаті діяння, і причинний зв`язок між ними.

Обман - це повідомлення неправдивих відомостей (дія) або замовчування відомостей, які мають бути повідомленими (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Зловживання довірою - це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах. Особливості шахрайства полягають в тому, що потерпілий, будучи введеним в оману, зовні добровільно передає винному майно, вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити. Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом, корисливі мотив та мета.

Таким чином об`єктивна сторона вказаного злочину носить альтернативний характер, тому встановлення саме було це заволодіння майном або придбання права на майно та шляхом обману або зловживання довірою, є необхідною умовою для встановлення обставин по справі та правильної кваліфікації дій обвинуваченого.

Вищевикладене вказує на відсутність визначення меж висунутого обвинувачення по кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .

Тому, наявні об`єктивно існуючі суперечності і неузгодженості свідчать про неконкретність обвинувачення.

Наведені обставини є суттєвим порушенням вимог КПК України, так-як всі вказані обставини підлягають обов`язковому доказуванню у кримінальному провадженню. Суд вважає, що таке порушення вимог закону не може бути усунуте під час судового розгляду та порушує право на захист обвинуваченого, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій пред`явлено конкретне обвинувачення, яке правильно сформульоване та викладене в обвинувальному акті.

Крім того, вказане кримінальне правопорушення має матеріальний склад злочину, тому наявність потерпілого, майном якого заволоділи або придбали права на його майно, якого обманули або зловживали його довірою, є обов`язковою.

Такий висновок суду грунтується на визначенні правової кваліфікації злочину, який інкримінується підозрюваному, а саме: ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні грошима ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення.

Недотримання вказаних вимог закону з боку органа досудового розслідування тягне за собою невірний процесуальний порядок розслідування кримінального правопорушення, не правильне та повне встановлення всіх фактичних обставин вчиненого злочину та порушує права особи, якій злочином спричинена шкода і є безумовною умовою для повернення обвинувального акту.

Крім того, згідно ч. 2 п. 4 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про прізвище, ім`я, по батькові та займану посаду слідчого та прокурора, але всупереч вказаним вимогам КПК України, в обвинувальному акті взагалі не вказано прізвища, імені та по батькові слідчого та прокурора.

Також, з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_8 передав ОСОБА_9 грошову суму у розмірі 3000 гривен, тоді як процесуальне становище останнього органом досудового розслідування не зазначене, що також є суттєвим порушенням норм процесуального законодавства.

Не відповідає вимогам норм КПК і реєстр матеріалів досудового розслідування з огляду на наступне.

Одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику(ст. 293 КПК України).

В порушення вказаних вимог закону підозрюваній копію обвинувального акту та копію реєстру матеріалів досудового розслідування вручив не прокурор, а слідчий ОСОБА_10 , про що є розписка.

Також суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування порушено вимоги ст. 290 КПК України, оскільки відкриття матеріалів кримінального провадження не відбулося т.я. належні докази відкриття матеріалів підозрюваному відсутні наявні тільки данні щодо надання доступу до матеріалів.

Відповідно до вимог ч.12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як доказ, та є підставою для визнання недопустимими усіх інших доказів, не зазначених у реєстрі.

Таким чином, приймаючи до уваги засади кримінального провадження: - законності (п.2 ч.1), презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини (п.10 ч.1), що передбачені ст. 9 КПК України, недотримання будь-яких імперативних вимог КПК України щодо змісту обвинувального акту та його невід`ємної частини - додатків, в тому числі щодо відомостей, які вони мають містити, є підставою для визнання обвинувального акту, таким, що не відповідає вимогам КПК України.

Виходячи із наведених обставин та приписів вищезазначених норм КПК наданий прокурором до суду обвинувальний акт й додатки до нього в теперішній час не можуть бути визнані судом такими, що відповідають вимогам вказаного Кодексу, а сам акт не уявляє собою об`єктивне й неупереджене процесуальне рішення, яким прокурор має висувати обвинувачення підозрюваній особі.

Приймаючи до уваги викладені обставини у їх сукупності, суд доходить висновку про неможливість призначення обвинувального акту й додатків до нього до судового розгляду, внаслідок чого та у зв`язку з наведеними фактами порушень вимог КПК України, необхідно повернути вказані процесуальні документи прокурору, оскільки усунення цих порушень матеріального та процесуального законів у випадку призначення судового розгляду, виходить за межи компетенції суду, порушує принципи законності й змагальності, потягне невиправдане затягування судового процесу і порушення розумності цього строку.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. У зв`язку з цим у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 р. N 7 "Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина" роз`яснено, що судам при розгляді кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи досудового слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК. Якщо суд встановить, що ті чи інші докази були одержані незаконним шляхом, то суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обґрунтуванні обвинувального вироку.

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст.ст. 109, 291 КПК України, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню прокурору з зобов`язанням його усунути виявлені недоліки протягом місячного строку з дня постановлення ухвали, що відповідає засаді розумного строку та є достатнім для виправлення допущених недоліків.

Керуючись ст.ст. ст.291, п.3 ч.3 ст.314, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України прокурору Одеської області, в зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Ухвалу негайно направити прокурору для усунення зазначених в ній недоліків обвинувального акта, встановивши строк у 30 днів для виконання даної ухвали суду.

Ухвала підлягає оскарженню протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1

З оригіналом згідно.
УХВАЛА набрав законної сили _____ ________ 2014 року
Суддя ______________ ОСОБА_1

Оригінал рішення знаходиться в суді
у справі за _______________,
провадження _______________
Голова Роздільнянського районного суду
Одеської області ___________________ ОСОБА_11