гСправа № 358/102/15-к Провадження № 1-кп/358/22/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2015 року Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі кримінальне провадження № 0000018 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богуслав, Київської області, українця, громадянина України, з базовою загальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 06.07.2007 року Богуславським районним судом Київської області за ст. 15 ч.2, ст. 186 ч. 3 КК України до позбавлення волі на 4 роки; звільнений 25.03.2010 року на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області від 17.03.2010 року умовно-достроково, з не відбутим строком покарання 1 рік 1 місяць 22 дні; 30.08.2013 року Богуславським районним судом Київської області за ст. 122 ч. 1 КК України до обмеження волі на 2 роки, згідно ухвали Ірпінського міського суду від 10.07.2014 року звільнений 18.07.2014 року від подальшого відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 будучи засудженим 06.07.2007 року Богуславським районним судом Київської області за ст. 15 ч.2, ст. 186 ч. 3 КК України до позбавлення волі на 4 роки; звільнений 25.03.2010 року на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області від 17.03.2010 року умовно-достроково, з не відбутим строком покарання 1 рік 1 місяць 22 дні; 30.08.2013 року Богуславським районним судом Київської області за ст. 122 ч. 1 КК України до обмеження волі на 2 роки, згідно ухвали Ірпінського міського суду від 10.07.2014 року звільнений 18.07.2014 року від подальшого відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році», маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, повторно вчинив нові злочини при наступних обставинах:

03.01.2015 року близько 16.00 години ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Після спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_5 попросив у ОСОБА_6 грошей з метою придбання алкогольних напоїв та закуски, на що остання йому відмовила. Отримавши від ОСОБА_6 відмову, ОСОБА_5 маючи намір у протиправному відкритому заволодінні чужого майна, почав вимагати від потерпілої вказати місце зберігання грошових коштів та наносити їй удари руками по обличчю і по корпусу тіла, внаслідок чого остання була вимушена вказати на місце зберігання грошей. Після чого ОСОБА_5 проти волі ОСОБА_6 , знехтувавши її проханням залишити частину коштів для прожиття, наніс їй декілька ударів по корпусу тіла та заволодівши, грошовими коштами у сумі 1000 гривень, залишив приміщення будинку. В подальшому ОСОБА_5 викраденими грошима розпорядився на власний розсуд. Даними діями потерпілій ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду на суму 1000 гривень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №4 д від 19.01.2015 року у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді множинних забоїв м`яких тканин голови та обличчі, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Крім того, в період з 06.01.2015 року по 07.01.2015 року, в обідню пору, точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знову прийшов до ОСОБА_7 з метою отримання грошових коштів для придбання алкогольних напоїв. Перебуваючи на територію подвір`я потерпілої, погрожуючи їй повторним застосуванням фізичного насильства, вимагав у ОСОБА_7 гроші. Під дією психологічного тиску та погроз застосування фізичного насильства потерпіла була вимушена передати обвинуваченому гроші у сумі 200 гривень, які зберігала при собі. В подальшому ОСОБА_5 залишив територію подвір`я ОСОБА_7 та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 200 гривень.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України визнав повністю та показав, що він знайомий з ОСОБА_6 , яка проживає одна. 03.01.2015 року близько 16 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи при собі недопиту пляшку горілки він прийшов у гості до ОСОБА_6 . Після того, як вони спільно допили горілку, яку приніс з собою, він попросив у ОСОБА_6 гроші, щоб купити ще горілки та закуску. Однак вона йому відмовила, і сказала, що грошей немає та попросила його піти додому. Будучи п`яним він обурився, і від злості почав її бити руками по голові та по інших частинах тіла. Можливо під час побиття він пригрозив їй, якщо вона не дасть гроші, то він її вб`є. Скільки раз він її вдарив не пам`ятає, оскільки був дуже п`яним. ОСОБА_6 просила, щоб він її не бив, а потім погодилась відати гроші. Вона дістала гроші і передала йому, скільки було грошей він не рахував. Він взяв гроші, сказав їй, щоб вона тримала язика за зубами та пішов з будинку. Отримані гроші витратив на свої потреби.

Приблизно через два дні він знову прийшов до ОСОБА_6 , остання була перелякана. Він почав вимагати у неї гроші. ОСОБА_6 повідомила, що грошей не має. Тоді він наказав знайти гроші, або знову поб`є. Після цього вона десь пішла, а потім повернулась і принесла гроші, приблизно 300 гривень. Він забрав гроші та пішов з подвір`я. Дані гроші витратив на свої потреби. У вчиненому щиро кається, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 звернулась до суду із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі. Претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого вона не має. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду (а.с.154).

Враховуючи те, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які ними не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, суд у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Заслухавши в судовому засіданні покази обвинуваченого ОСОБА_5 , які повністю узгоджуються з обставинами, що викладені у обвинувальному акті, суд визнає, що його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 2 ст.189 КК України, доведена повністю, оскільки він 03.01.2015 року, своїми протиправними діями, поєднаними з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_6 відкрито, повторно викрав 1000 гривень, які належали їй, та потім через декілька днів, своїми протиправними діями, погрожуючи застосувати насильство над потерпілою ОСОБА_6 , повторно вимагаючи гроші отримав від неї 200 гривень.

Вирішуючи питання щодо визначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень; обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочинів, правдиві та послідовні покази; обставини, які б обтяжували покарання, а саме: те що він вчиняв злочини в стані алкогольного сп`яніння; та особу обвинуваченого, який не працює, по місцю фактичного проживання не зареєстрований, де характеризується негативно (а.с.81,82), на обліку у лікаря психіатра не перебуває (а.с.85), перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2005 року (а.с.86), те що потерпіла не має до нього претензій матеріального та морально характеру, раніше неодноразово судимого (а.с.65-76), не став на шлях виправлення і знову вчинив вищевказані злочини, тому суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст.75 КК України, а приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе лише при ізоляції його від суспільства, призначивши покарання в межах санкцій ч.2 ст.186, ч.2 ст.189 КК України у виді позбавлення волі, остаточно визначивши покарання за сукупністю злочинів згідно правил ст.70 КК України за принципом часткового складання призначених покарань.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України, призначивши покарання:

за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

за ч.2 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складення призначених покарань визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня застосування до нього запобіжного заходу у вигляді арешту, тобто з 15 січня 2015 року.

Запобіжний захід, щодо ОСОБА_5 обраний раніше-тримання під вартою-залишити без змін і до набрання вироком законної сили утримувати у Київському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Богуславський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано або змінено, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1