Справа №591/2670/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/441/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне заволодіння транпортним засобом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

та адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

законних представників ОСОБА_11 ОСОБА_12

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001069, за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_13 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_14 на вирок Зарічного районного суду м. Суми Сумської області від 21 травня 2015 року, яким

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянин України, українець,

уродженець та проживає в м. Суми, Сумської області,

не має судимості

визнаний винним за ст. 289 ч. 2 КК України та призначено покарання з застосуванням ст. 69 КК України 2 роки позбавлення волі, без конфіскації майна.

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

громадянин України, українець,

уродженець м. Донецьк та проживає в м. Суми, Сумської області

не має судимості

визнаний винним за ст. 289 ч. 2 КК України та призначено покарання з застосуванням ст. 69 КК України 2 роки позбавлення волі, без конфіскації майна.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_15 у відшкодування матеріальної шкоди 9946 грн. 71 коп., а у разі відсутності у них майна чи самостійного заробітку стягнути її в дольовому порядку з їх батьків ОСОБА_12 , ОСОБА_16 по 2486 грн. 68 коп., з ОСОБА_11 4973 грн. 36 коп.

Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в солідарному порядку на користь ОСОБА_17 у відшкодування матеріальної шкоди 6588 грн. 33 коп, а у разі відсутності у ОСОБА_9 майна чи самостійного заробітку стягнути її в дольовому порядку з батьків ОСОБА_12 , ОСОБА_16 по 1645 грн. 83 коп.

Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в солідарному порядку на користь ОСОБА_18 у відшкодування матеріальної шкоди 19942 грн. 63 коп.

Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 54450 грн.

Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в солідарному порядку у відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_19 15322 грн. 33 коп., ОСОБА_20 9946 грн. 71 коп.

Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 судові витрати за проведення експертиз 4371 грн. 56 коп. з кожного по 2185 грн. 78 коп.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
Як встановив суд, обвинувачений ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили кримінальні правопорушення за слідуючих обставин.

В період часу близько 2 годин 7 березня 2014 року ОСОБА_9 та ОСОБА_21 умисно за попередньою змовою між собою, з метою незаконного заволодіння автомобілем ВАЗ 2103 д/н НОМЕР_1 , який знаходився біля будинку № 143 по вул. Г. Кондратьєва в м. Суми проникли до його салону, запустили двигун і поїхали на ньому в бік м. Лебедин Сумської області, а в послідуючому розпорядились ним на власний розсуд, в результаті цього заподіяли потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 9946 грн. 71 коп.

В період часу з 23 год. 10 квітня 2014 року до 8 год. 20 хв. 11 квітня 2014 року ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, за попередньою змовою між собою, з метою незаконного заволодіння автомобілем ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_22 та знаходився біля будинку № 189 по вул. Г. Кондратьєва в м. Суми, проникли до салону автомобіля, запустили двигун та поїхали на ньому в сторону м. Лебедин Сумської області, а потім розпорядились ним на власний розсуд. В результаті незаконного заволодіння автомобілем потерпілому ОСОБА_22 була заподіяна матеріальна шкода на суму 6588 грн. 33 коп.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 близько 2 годин 18 червня 2014 року від будинку № 171 по вул. Г. Кондратьєва в м. Суми за попередньою змовою між собою, умисно, з метою незаконного заволодіння автомобілем ВАЗ-2103 д/н НОМЕР_3 проникли до його салону, запустили двигун і поїхали на ньому в сторону м. Лебедин Сумської області і розпорядились ним на власний розсуд та заподіяли потерпілому ОСОБА_19 матеріальну шкоду на загальну суму 15322 грн. 33 коп.

29 червня 2014 року в період часу з 2 до 3 годин ночі, діючи таємно, повторно за попередньою змовою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 поблизу будинку №122 по вул. Г. Кондратьєва в м. Суми з метою заволодіння автомобілем ВАЗ-2101 д/н НОМЕР_4 , який належав ОСОБА_20 , проникли в салон автомобіля і, запустивши двигун, поїхали в сторону м. Лебедин, а в послідуючому розпорядились автомобілем на власний розсуд, заподіявши потерпілому шкоду на загальну суму 21779 грн. 98 коп.

ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_9 в період часу з 2 до 3 годин ночі 9 липня 2014 року, діючи умисно, повторно з метою заволодіння автомобілем ВАЗ-21063 д/н НОМЕР_5 вартістю 25860 грн., який належав ОСОБА_23 і знаходився поблизу будинку № 140 по вул. Г. Кондратьєва в м. Суми, проникли в його салон і намагались завести двигун, але не змогли це зробити, так як в ньому був відсутній акумулятор. Після цього, заволодівши автомобілем, вони відштовхали його до зупинки громадського транспорту «Сумський національний аграрний університет», а потім зникли з місця злочину.

23 липня 2014 року в період часу з 2 до 3 годин ночі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за попередньою змовою, таємно, повторно, діючи умисно з метою незаконного заволодіння автомобілем ВАЗ 21099 д/н НОМЕР_6 вартістю 54450 грн., який належав потерпілому ОСОБА_1 і знаходився поблизу будинку № 160/5 по вул. Г. Кондратьєва в м. Суми, проникли в його салон та запустили двигун і, заволодівши незаконно автомобілем, вони на ньому поїхали в сторону м. Лебедин, а потім розпорядились ним на власний розсуд.

В період часу з 2 до 3 годин ночі 27 липня 2014 року, діючи повторно, таємно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за попередньою змовою вирішили незаконно заволодіти автомобілем ВАЗ 21093 д/н НОМЕР_7 вартістю 49302 грн., який належав потерпілому ОСОБА_24 і знаходився поблизу будинку № 129 по вул. Г. Кондратьєва в м. Суми. З цією метою вони відкрили автомобіль і, проникнувши в салон, намагались запустити двигун, але не змогли, так як він був обладнаний протиугінним пристроєм. Заволодівши незаконно вказаним автомобілем, вони відштовхали його до ріки Псел, а потім залишили його.

ОСОБА_10 та ОСОБА_9 повторно, за попередньою змовою вирішили таємно незаконно заволодіти автомобілем ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_8 вартістю 35700 гривень, який належав потерпілому ОСОБА_18 і знаходився поблизу будинку № 122 по вул. Г. Кондратьєва в м. Суми. В період часу з 2 до 3 годин ночі 10 вересня 2014 року вони проникли в салон автомобіля і, запустивши двигун, незаконно заволодівши ним, поїхали на ньому в сторону м. Лебедин Сумської області, та розпорядились ним на власний розсуд.

16 січня 2015 року близько 2 годин ночі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , діючи повторно, таємно, за попередньою змовою з метою незаконного заволодіння автомобілем ВАЗ 21091 д/н НОМЕР_9 вартістю 51202 грн. 80 коп., який належав потерпілому ОСОБА_25 і знаходився поблизу будинку № 110 по вул. Г. Кондратьєва в м. Суми, проникли в його салон та запустили двигун. Заволодівши незаконно автомобілем ОСОБА_25 , вони на ньому поїхали в сторону м. Лебедин Сумської області, і розпорядились ним на власний розсуд заподіявши потерпілому матеріальну шкоду.

В поданих апеляційних скаргах:

- потерпілий ОСОБА_20 зазначив, що ні органи досудового розслідування, ні суд під час розгляду справи не з`ясували, чи дійсно обвинувачені викрадений в нього автомобіль здали на пункт прийому металобрухту. В разі встановлення, що його автомобіль був зданий на пункт прийому металобрухту керівництво пункту повинно понести відповідальність за приховування злочинних дій обвинувачених та за придбання майна отриманого злочинним шляхом. Тому він прохає вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_14 , не оспорюючи правильність юридичної кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вважає, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з допущеним судом неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою призначення обвинуваченим покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених через м`якість та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що суд, призначаючи обвинуваченим покарання за ст. 289 ч. 2 КК України, застосував вимоги ст. 69 ч. 1 КК України і призначив його нижче від найнижчої межі, визначеної санкцією закону, за яким вони визнані винними. Суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання як обвинуваченому ОСОБА_10 так і ОСОБА_9 з`явлення зі зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину, які передбачені п. 1 ст. 66 КК України, і є однією з обставин, що пом`якшує покарання, а в ч. 1 ст. 69 КК України зазначено, що вказаний закон застосовується до особи за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання.

Крім цього, суд не врахував у повному обсязі дані про особи обвинувачених, а також, що вони вчинили дев`ять епізодів незаконного заволодіння транспортними засобами. У зв`язку з зазначеним, апелянт вважає вирок суду незаконним, а тому прохає його скасувати, ухвалити новий вирок судом апеляційної інстанції і визнати ОСОБА_10 та ОСОБА_9 винними за ст. 289 ч. 2 КК України і призначити кожному покарання у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Заслухавши доповідь судді про обставини справи та зміст поданих апеляційних скарг прокурора ОСОБА_6 , який прохав задовольнити апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити свій вирок і призначити обвинуваченим більш суворе покарання, та не підтримав апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_20 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_26 , ОСОБА_8 , законних представників неповнолітніх ОСОБА_27 , ОСОБА_12 , які заперечували проти поданих апеляційних скарг і вважали вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілого ОСОБА_20 , перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинувачених, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень за обставин встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, як і юридична кваліфікація дій обвинувачених, підтверджуються сукупністю зібраних у провадженні доказів, на підставі яких судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення.

За сформульованим у вироку обвинуваченням, визнаного судом доведеним, суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ст. 289 ч. 2 КК України, оскільки вони вчинили незаконне заволодіння транспортними засобами, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Доводи потерпілого ОСОБА_20 про те, що суд не з`ясував, чи дійсно обвинувачені здали його автомобіль на прийомний пункт металобрухту в м. Лебедині, а у зв`язку з цим вирок суду не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Органами досудового розслідування іншим особам, а саме працівникам приймального пункту металобрухту обвинувачення за незаконне придбання майна отриманого злочинним шляхом не пред`являлось, а тому суд розглянув кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення обвинуваченим.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дійсно в період часу з 2 до 3 годин ночі 29.06.2014 року обвинувачені таємно, повторно за попередньою змовою між собою незаконно заволоділи автомобілем потерпілого ОСОБА_20 марки ВАЗ 2101 д/н 153 21 СА, заподіявши йому матеріальну шкоду на загальну суму 21779 грн. 98 коп. За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були визнані винними за ч. 2 ст. 289 КК України і з них за вироком суду було стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_20 за заподіяну матеріальну шкоду 21779 грн. 98 коп.

Що ж стосується кримінальної та матеріальної відповідальності осіб приймального пункту металобрухту в м. Лебедині щодо незаконного прийняття на металобрухт його автомобіля, то він не позбавлений можливості звернутися в органи міліції, чи прокуратури для з`ясування та встановлення, чи дійсно його автомобіль був зданий на вказаний прийомний пункт металобрухту, та вирішення в послідуючому питання про відшкодування з вказаних осіб заподіяної матеріальної шкоди, та притягнення їх до кримінальної відповідальності

Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора ОСОБА_14 про невідповідність призначеного обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення їх особам, через м`якість, яке не відповідає тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, та безпідставне застосування вимог ст. 69 ч. 1 КК України при призначенні покарання, то, на переконання колегії суддів, вони не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно врахувати ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_9 , суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, призначив його, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не засуджувався, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, виховувався в благополучній родині.

Суд врахував і обставини, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання обвинуваченим своєї вини, сприял розкриттю злочину, вчинення перших епізодів кримінальних правопорушень у неповнолітньому віці, часткове відшкодування потерпілим заподіяної матеріальної шкоди, думку потерпілих, які не наполягали про призначення обвинуваченому суворого покарання.

У відповідності з вимогами ст. 65 КК України суд, вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_10 призначив його, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не засуджувався, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, виховувався в благополучній родині.

Суд врахував і обставини, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання обвинуваченим своєї вини, сприяння розкриттю злочину, вчинення першого епізоду кримінального правопорушення у неповнолітньому віці, часткове відшкодування потерпілим заподіяння матеріальної шкоди, думку потерпілих, які не наполягали про призначення обвинуваченому суворого покарання.

Обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_9 та ОСОБА_10 судом не встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. 66 ч. 1 КК України, навівши у вироку обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як відносно обвинуваченого ОСОБА_9 так і відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , вірно та обґрунтовано прийшов до висновку про застосування при призначенні їм покарання вимог ст. 69 ч. 1 КК України і призначив їм його нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ч. 2 ст. 289 КК України.

Враховуючи особи обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , тяжкість та кількість епізодів вчинених ними злочинів, їх вік, вчинення частини кримінальних правопорушень у неповнолітньому віці та одразу після настання повноліття, суд обґрунтовано прийшов до висновку про призначення їм покарання саме у виді позбавлення волі, та що їх виправлення можливе лише в місцях позбавлення волі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_28 покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів.

У зв`язку з цим, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для скасування вироку відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та ухвалення нового вироку, як це зазначено в апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_14 та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, як це зазначено в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_20 .

Істотних порушень норм кримінального процесуального та кримінального закону при розслідуванні у кримінальному провадженні і його розгляді в суді першої інстанції, які були б підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_20 залишити без задоволення.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми Сумської області від 21 травня 2015 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців після її проголошення, а засудженими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які утримуються під вартою, в той же строк після отримання копії ухвали апеляційного суду.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4