Справа №486/56/15-к 04.02.2015 04.02.2015 04.02.2015
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 лютого 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 січня 2015 року про накладення арешту на майно, що належить
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, зареєстрований та фактично проживає у АДРЕСА_1 ,
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
підозрюваний ОСОБА_6
захисник ОСОБА_5 , ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна ОСОБА_6 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Южноукраїнського МВ УМВС про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_6 .
Накладено арешт на таке майно:
- легковий автомобіль марки «FORD ESCORT», державний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом заборони розпорядження ним;
- ноутбук «Toshiba» марки «Satellite L 550D 10L» з сумкою із шкірозамінника чорного кольору, шляхом заборони користування ним;
- грошові кошти у сумі 500 грн. та 564 долари США шляхом заборони користування ними.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом при винесенні ухвали не враховано, що слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, які є підставою для арешту майна. Судом вже застосований запобіжний захід у вигляді застави, яку ОСОБА_6 вніс, в зв`язку з чим сума застави може бути повністю або частково звернута судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.
Зазначає, що ноутбук та грошові кошти вилучені 19 липня 2014 року, а клопотання подане слідчим до суду 19.01.2015р., тобто з порушенням вимог ч.1 ст. 171 КПК України. Вилучення речей відбулося вдома у ОСОБА_6 в той час, коли його процесуальний статус не був визначений.
Вважає безпідставним висновок слідчого судді про те, що наявні підстави існування реальної загрози вчинення будь-яких дій з майном з метою уникнення додаткової міри покарання у виді конфіскації майна. Зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодного документа, що підтверджує право власності на арештоване майно, крім довідки з Центру надання послуг пов`язаних з використанням транспортних засобів з обслуговування м. Южноукраїнська Арбузинського та Братського районів. При цьому не з`ясовано, що ОСОБА_6 не користується вказаним автомобілем і він проданий за генеральним дорученням.
Вказує, що 08.01.2015 року ОСОБА_6 подано клопотання до слідчого ОСОБА_9 про отримання майна на тимчасове зберігання. Проте, всупереч вимогам ст. 220 КПК України постанова з цього питання не винесена, а він не повідомлений про результати розгляду клопотання ні особисто, ні іншим передбаченим законом способом.
Посилається на те, що всупереч ст. 172 КПК України підозрюваний, його захисник не були повідомлені про розгляд у суді клопотання про арешт майна.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що 08.01.2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років та з конфіскацією майна.
Слідчий суддя послався на те, що на підставі рішення суду 19 липня 2014 року при проведенні обшуку у ОСОБА_6 вилучено ноутбук «Toshiba», грошові кошти у сумі 500 грн. та 564 доларів США.
Крім того, 16 січня 2015 року на запит СВ Южноукраїнського МВ УМВС України в Миколаївській області від 16.01.2015 року надійшла довідка з Центру надання послуг пов`язаних з використанням транспортних засобів з обслуговування м. Южноукраїнська, Арбузинського та Братського районів про те, що за ОСОБА_6 зареєстровано транспортний засіб «FORD ESCORT», державний номерний знак НОМЕР_1 .
В зв`язку з викладеним, слідчий суддя прийшов висновку про можливість задоволення клопотання слідчого, оскільки з матеріалів кримінального провадження та клопотання вбачається, що з боку підозрюваного наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза вчинення будь-яких дій останнім з рухомим та нерухомим майном з метою уникнути додаткової міри покарання у виді конфіскації майна.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисників на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, вивчивши надані судом матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.
8 січня 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного злочину.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що на підставі ухвали слідчого судді від 18.07.2014 року, у домоволодінні ОСОБА_6 провели ІНФОРМАЦІЯ_2 обшук, в ході якого вилучено ноутбук «Toshiba», грошові кошти у сумі 500 грн. та 564 доларів США. Згідно даним протоколу обшуку, зазначене майно вилучено у ОСОБА_10 , яка вказана як власник майна, тобто не у ОСОБА_6 , а та передано до УБОЗ УМВС України в Миколаївській області.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Ці вимоги закону слідчим не дотримані, оскільки його клопотання про арешт тимчасово вилученого майна надійшло до суду 20 січня 2015 року, хоча вилучено 19 липня 2014 року, тобто строки звернення до суду з відповідним клопотанням були грубо порушені.
При цьому, з матеріалів кримінального провадження та пояснень підозрюваного при апеляційному розгляді вбачається, що вище зазначене майно з моменту його вилучення при обшуку до розгляду клопотання про арешт не поверталося.
При розгляді клопотання про арешт майна, слідчий суддя не звернув уваги на ці порушення закону та також не дотримався вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, яка передбачає, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Крім того, в порушення вимог ч.2 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого не мотивоване, а саме не зазначено, чому підлягає арешту майно, яке вилучено не у підозрюваного, а у іншої особи ОСОБА_10 , відсутні документи, що підтверджують право власності на майно, зокрема на ноутбук.
Таким чином, слідчий суддя всупереч вимогам закону прийняв рішення про арешт майна, вилученого при проведенні обшуку у ОСОБА_10 , а саме: ноутбуку «Toshiba», а також грошових коштів у сумі 500 грн. та 564 доларів США.
Отже, в цій частині рішення слідчого судді не відповідає вимогам закону, а тому є частково обґрунтованими наведені в апеляційній скарзі доводи.
В той же час, в поданні слідчого поставлено питання про арешт транспортного засобу автомобіля «FORD ESCORT», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за підозрюваним ОСОБА_6 , про що свідчить довідка від 16.01.2015 року, яка отримана слідчим з Центру надання послуг, пов`язаних з використанням транспортних засобів.
Як слідує з подання слідчого, питання про накладення арешту на майно мотивується тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.
Враховуючи, що стосовно цього майна слідчим дотримані вимоги закону щодо порядку та строку звернення з відповідним клопотанням про арешт майна, належного підозрюваному, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, в цій частині подання слідчого є обґрунтованим.
З огляду на наведене, прийняте слідчим суддею рішення про накладення арешту підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на належний підозрюваному транспортний засіб. В решті, про накладення арешту на тимчасово вилучене 19.07.2014 року майно: ноутбук «Toshiba», грошові кошти у сумі 500 грн. та 564 доларів США, в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити, і це майно в порядку ч.3 ст. 173 КПК України підлягає негайному поверненню особі, у якої воно було вилучено ОСОБА_10 .
Керуючись ст. ст. 407 ч.3, 422 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 січня 2015 року про накладення арешту на майно, що належить
ОСОБА_6 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого СВ Южноукраїнського МВ УМВС в частині накладення арешту на легковий автомобіль марки «FORD ESCORT», державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_6 , шляхом заборони розпорядження ним.
В іншій частині, в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно: ноутбук «Toshiba» марки «Satellite L 550D 10L» з сумкою із шкірозамінника чорного кольору; грошові кошти у сумі 500 грн. та 564 долари США, - відмовити. Зазначене майно підлягає негайному поверненню особі, у якої його було вилучено, - ОСОБА_10 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді: