АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/865/15 Справа № 205/8489/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003795 та №0002559 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 січня 2015 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Василівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого: останній раз вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2014 року за ст. 309 ч. 1 КК України до штрафу у розмірі 1700 грн., проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.263 КК України,
Учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_7
захисник ОСОБА_6 .
Не погоджуючись з вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року, яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 263 ч. 2, 307 ч. 2 КК України, та призначено йому покарання:

- за ст. 263 ч. 2 КК України у виді двох років позбавлення волі;

- за ст. 307 ч. 2 КК України у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, належного йому на праві власності.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення більш суворим покарання менш суворого, за сукупністю вчинених злочинів призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді шести років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, належного йому на праві власності.

На підставі ст. 71 КК України остаточне покарання визначено за сукупністю вироків, повністю приєднавши до призначеного покарання невідбуте покарання у вигляді штрафу в сумі 1700 гривень, призначеного ОСОБА_7 вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2014 року, та вважати його засудженим до покарання в вигляді шести років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, належного йому на праві власності; та зі сплатою штрафу на користь держави в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, виконуючи кожен з вироків окремо.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить застосувати до нього вимоги ст.69 КК України.

В обґрунтування заявлених вимог обвинувачений вказує на те, що було порушено його право на захист , а тому отримані докази внаслідок порушення цього права є недопустимими.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі з доповненнями просить змінити вирок Ленінського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року та призначити останньому покарання за ст.263 ч.1 КК України у виді 2 років позбавлення волі, а по ч.2 ст.307 КК України призначити покарання, нижче, чим передбачено санкцією цієї статті, а саме зменшити до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого за сукупністю вчинених злочинів призначити обвинуваченому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В обґрунтування свого доповнення до апеляційної скарги сторона захисту вказує, що судом не було враховано, що ОСОБА_7 мешкає разом зі своєю матір`ю, яка є пенсіонеркою та має численні захворювання та неповнолітньою дитиною- племінницею, яка знаходиться на піклуванні його матері; злочин був вчинений у зв`язку з скрутним фінансовим становищем. Крім того захисник акцентує увагу суду на те, що обвинувачений працював, хоча й неофіційно, усіляко допомагав своїй родині по господарству. Не може залишити без уваги сторона захисту той факт, що племінниця обвинуваченого ОСОБА_7 має слабкий стан здоров`я та наступні захворювання: вегето-судинну дистонію, сложного ґенезу, з судинними кризами. З судинно-лікворною дисциркуляцією, а також на димсметаболічну кардіопатію і остання внаслідок чого декілька разів на рік проходить стаціонарне лікування, і у подальшому потребує належного догляду. Крім вищенаведеного захисник- адвокат ОСОБА_6 зазначає, що ОСОБА_7 вину у скоєному правопорушенні визнав у повному обсязі, щиросердно розкаявся та допомагав як на досудовому слідстві, так і у ході судового слухання.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений підтримав свою апеляційну скаргу в частині застосування до нього вимог ст.69 КК України, щодо доводів його апеляційної скарги про порушення права на захист та недопустимості доказів пояснив, що порушення права на захист не було, докази, які досліджувались судом першої інстанції, не оспорює, вину визнає, розкаюється, зазначивши, що повністю підтримує вимоги апеляційної скарги захисника.

Захисник ОСОБА_6 підтримала доводи своєї апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 заперечувала щодо задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, посилаючись на те, що судом першої інстанції були враховані вимоги КК України при призначенні обвинуваченому покарання, підстав для призначення більш м`якого покарання немає.

Вироком суду першої інстанції визнано винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 263 ч. 2, 307 ч. 2 КК України, за наступних обставин:
Обвинувачений ОСОБА_7 15 вересня 2014 року, у невстановлений слідством час, знаходячись на території ринку, розташованого по вул. Курчатова, 7 в м.Дніпропетровську, придбав у невстановленої слідством особи кастет, який є холодною зброєю, та без передбаченого законом дозволу переніс його вулицями м.Дніпропетровська за місцем свого проживання до будинку АДРЕСА_1 .

19 вересня 2014 року, у невстановлений слідством час, ОСОБА_7 , взявши за місцем свого проживання, переніс вказану холодну зброю без передбаченого законом дозволу до будинку АДРЕСА_2 , де, в період часу з 18.00 до 18.25, був затриманий працівниками міліції, які в ході особистого огляду виявили та вилучили у нього предмет, який є холодною ударно-дробильною зброєю кастетом, який ОСОБА_7 носив без передбаченого законом дозволу.

У невстановлений слідством час ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, знаходячись у невстановленому слідством місці, незаконно придбав з метою збуту психотропну речовину «метамфетамін» в речовині об`ємом не менше 1, 0 мл., яку став незаконно зберігати з метою збуту за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 .

26 вересня 2014 року, в період часу з 19.10 до 19.55, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, незаконно зберігаючи при собі вказану психотропну речовину з метою збуту, переніс її до будинку АДРЕСА_3 , де, діючи з корисливої зацікавленості, незаконно збув ОСОБА_9 , продавши за 100 грн., речовину об`ємом 1, 0 мл., яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежений, - «метамфетамін», маса якого склала 0, 0275 г.

У невстановлений слідством час, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, знаходячись у невстановленому слідством місці, повторно незаконно придбав з метою збуту психотропну речовину «метамфетамін» в речовині об`ємом не менше 1, 5 мл., 3, 0 мл. та 0, 6 мл., яку став повторно незаконно зберігати з метою збуту за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 .

16 жовтня 2014 року, в період часу з 17.00 до 17.45, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, повторно незаконно зберігаючи при собі вказану психотропну речовину з метою збуту, переніс її до будинку АДРЕСА_4 , де, діючи з корисливої зацікавленості, повторно незаконно збув ОСОБА_9 , продавши за 140 грн., речовину об`ємом 1, 5 мл., яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежений, - «метамфетамін», маса якого склала 0, 0953 г.

Іншу частину психотропної речовини, яка містилась у рідині об`ємом 3, 0 мл. та 0, 6 мл., ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, повторно незаконно зберігаючи при собі з метою збуту, переніс до будинку АДРЕСА_2 , де, в період часу з 18.15 до 18.50 того ж дня, тобто 16 жовтня 2014 року, був затриманий працівниками міліції, які в ході особистого огляду виявили та вилучили у нього рідину об`ємом 3, 0 мл. та 0, 6 мл., яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежений, - «метамфетамін», маса якого склала відповідно 0, 1932 г. та 0, 0191 г., яку ОСОБА_7 , будучи, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, повторно незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

Заслухавши доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, колегія судів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин справи в апеляційній скарзі захисника не оспорюється, ґрунтується на зібраних у справі доказах і є правильним, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Також в суді апеляційної інстанції обвинувачений повідомив, що ним не оспорюються фактичні обставини справи, докази, досліджені судом першої інстанції, порушення права на захист, а тому апеляційним судом зазначені обставини не перевіряються.

Доводи захисника та обвинуваченого щодо пом`якшення призначеного покарання колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Як витікає з вимог ст.65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Як убачається з вироку, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, в достатній мірі врахував обставини та тяжкість скоєних ним злочинів, злочин, передбачений ст. 307 ч. 2 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, його каяття та сприяння розкриттю злочину, що є обставиною, яка пом`якшує покарання; а також дані, що характеризують особу ОСОБА_7 , а саме, що він раніше судимий і вчинив злочини, не відбувши покарання у вигляді штрафу за попереднім вироком суду, обґрунтовано прийшов до висновку про призначення покарання за ст. 263 ч. 2 КК України у виді двох років позбавлення волі, за ст. 307 ч. 2 КК України у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, належного йому на праві власності, із застосуванням ст. 70 ч. 1 КК України, ст. 71 КК України, яке відповідає вимогам як ст.50 КК України, так і ст.65 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України, оскільки судом не встановлені обставини, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Зазначені захисником у своїй апеляції такі обставини, як щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину на досудовому слідстві, були враховані судом першої інстанції як обставини, які пом`якшують покарання, при призначенні обвинуваченому покарання за ч.2 ст.307 КК України, хоч і у виді позбавлення волі, однак у мінімальному розмірі, та з конфіскацією 1/2 частини майна, належного йому на праві власності, що передбачено санкцією ч.2 ст.307 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Стосовно ж посилання захисника на ті обставини, що ОСОБА_7 мешкає разом зі своєю матір`ю, яка є пенсіонеркою та має численні захворювання та неповнолітньою дитиною- племінницею, яка знаходиться на піклуванні його матері та також хворіє, злочин був вчинений у зв`язку з скрутним фінансовим становищем, неофіційне працевлаштування обвинуваченого та надання ним допомоги родині, то колегія суддів вважає, що зазначені обставини у своїй сукупності не можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, оскільки він раніше судимий за ст. 309 ч. 1 КК України і вчинив злочини, не відбувши покарання у виді штрафу за попереднім вироком суду, що задовільно характеризує його особу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення і не вбачає підстав для зміни обвинувального вироку Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 січня 2015 року як в частині призначення покарання, про що захисник та обвинувачений ставлять питання в своїх апеляціях, вважаючи їх доводи не обґрунтованими, так і в цілому.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування вироку в матеріалах справи не встановлено, не вказує на такі порушення захисник і обвинувачений в своїх апеляційних скаргах.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.404 КПК України, ст.405 КПК України, п.1) ч.1 ст.407 КПК України, ст.418 КПК України, ст.419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення,а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4