1-кп/642/291/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
· 29.01.2001 року Київським районним судом м. Харкова за ст. ст. 19, 141 ч. 2, ч. 2 ст. 141 КК України (в редакції 1960р.) до 2-х років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України умовно-достроково на строк 2 роки, штраф 680 грн.;
· 20.12.2001 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309. 70, 71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 16.10.2002 року умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 13 днів;
· 12.11.2004 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, 70, 71 КК України на 4 роки позбавлення волі;
· 27.10.2009 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі, звільнився умовно-достроково на 5 місяців 14 днів;
· 15.04.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту;
· 01.04.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі, вирок набув законної сили;
· 03.04.2015 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, 71, 72 КК України до 1 року позбавлення волі, вирок не набув законної сили;
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19.01.2015 року о 19-54 год. ОСОБА_4 знаходячись у супермаркеті РОСТ, розташованому за адресою м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 140, побачив, що у раніше незнайомому йому ОСОБА_5 , який в той момент скуповувався у супермаркеті РОСТ, виглядає гаманець з правої кишені куртки, яка була надягнута на ньому, і в нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. ОСОБА_4 діючи умисно, повторно , реалізуючи свій злочинний намір, скористався, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, підійшов зі спини до ОСОБА_5 та своєю правою рукою з правої кишені куртки, яка була надягнута на ОСОБА_5 витягнув гаманець чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти у розмірі 4000 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
Такі дії, ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у в скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив щодо обставин вчинення кримінального правопорушення як зазначено вище, цивільний позов ОСОБА_6 визнав у повному обсязі.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до злочину середньої тяжкості, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2013 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом вживання психостимуляторів, без синдрому залежності, не працює. Має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер скоєного кримінального правопорушення, помякшуючи та обтяжуючи покарання обставини, у сукупності із даними, що характеризують особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, враховуючи, що за приписами покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, та вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 треба визначити в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, та необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину у виді позбавлення волі.

При призначенні покарання судом також враховується, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 01.04.2015 року до 3 років обмеження волі, покарання не відбув, інкриміноване кримінальне правопорушення вчинив до ухвалення вироку Московським районним судом м. Харкова від 01.04.2015 року, тому йому належить остаточно призначити покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, із врахуванням правил складання покарань передбачених ст. 72 КК України.
Крім того, ОСОБА_4 засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 03.04.2015 року, при ухваленні якого враховано також покарання призначене за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 15.04.2014 року, але на даний час вирок Київського районного суду м. Харкова від 03.04.2015 року законної сили не набув, тому суд при призначенні покарання вказані вироки не враховує.
По справі потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов на відшкодування матеріальної шкоди у сумі 4000 грн.
Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки заявлені позовні вимоги відповідають встановленій сумі матеріальної шкоди.
Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 1 (одного) року 7 (сьоми) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, із врахуванням правил складання покарань передбачених ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 01.04.2015 року більш суворим призначеним покаранням, визначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року 7 (сьоми) місяців позбавлення волі.
Початок відбування покарання рахувати з 09.02.2015 року.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму матеріальної шкоди у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі грн.)

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не обирався.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 тимчасово залишити у Харківському СІЗО.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1