ун. № 759/8166/13-к пр. № 1-кп/759/300/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2013 року
м.
Київ

Святошинський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого - судді
Дячука С.І.;

при секретарі -
Ткаченко Н.В.,

за участю прокурора Кушніра О.В.,
обвинуваченого - ОСОБА_1, його захисника
- ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ізюм
Харківської області, громадянина
України, українця, освіта середня,
одружений, має на утриманні
неповнолітніх дітей, не працює,
зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1,
судимий: - 15 вересня 1998 року вироком
Ленінградського райсуду міста Києва за
ч. 2 ст. 142 КК України 1960 року на п'ять
років позбавлення волі (17 серпня 2001
року умовно-достроково звільнений з
місць позбавлення волі - невідбутий
строк покарання становив 1 рік 3 місяці
11 днів); 20 червня 2002 року вироком
Святошинського райсуду міста Києва за
ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 187 КК України на
підставі ст. ст. 70 та 71 КК України на сім
років та шість місяців позбавлення
волі (15 серпня 2007 року
умовно-достроково звільнений від
покарання - невідбутий строк покарання
становив 1 рік 8 місяців 20 днів); 09 грудня
2010 року вироком Святошинського райсуду
міста Києва за ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 296 КК
України на підставі ст. 70 КК України на
чотири роки та шість місяців
позбавлення волі (28 лютого 2013 року
умовно-достроково звільнений з місць
позбавлення волі - невідбутий строк
покарання становив 1 рік 5 місяців 16
днів), -

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186
КК України,

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2013 року приблизно о 19 год 00 хв
ОСОБА_1, маючи судимість за вчинення
крадіжки, грабежу та розбою,
знаходячись у стані алкогольного
сп'яніння біля будинку АДРЕСА_2, і
побачивши грошові кошти в руках раніше
знайомої гр-ки ОСОБА_3, з метою власного
збагачення за рахунок чужого майна,
діючи з корисливих мотивів, повторно
відкрито шляхом ривка з рук потерпілої
ОСОБА_3 викрав чуже майно, яке їй
належить, а саме грошові кошти в сумі 142
грн, якими у подальшому розпорядився на
власний розсуд, зникнувши з місця
злочину.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у
вчиненні злочину за наведених вище
обставин визнав у повному обсязі, щиро
покаявся і дав показання, які за своїм
змістом відповідають викладеним вище
обставинам вчинення злочину,
пояснивши, що дійсно 15 квітня 2013 року
приблизно о 19 год біля будинку АДРЕСА_2,
він, маючи судимість за крадіжку,
грабіж та розбій, будучі в стані
алкогольного сп'яніння діючи
корисливих мотивів і з метою власного
збагачення за рахунок чужого майна,
повторно відкрито шляхом ривка з рук
потерпілої ОСОБА_3 викрав належні їй
грошові кошти в сумі 142 грн.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші
учасники процесу не оспорюють всі
обставини, які підлягають доказуванню
у даному кримінальному провадженні і
викладені в обвинувальному акті, судом
встановлено, що вони правильно
розуміють зміст цих обставин, відсутні
будь-які сумніви у добровільності та
істинності їх позиції, суд, роз'яснивши
учасникам процесу положення ст. 349 КПК
України, провів судовий розгляд даного
провадження щодо всіх його обставин із
застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК
України, визнавши недоцільним
дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним
те, що ОСОБА_1 15 квітня 2013 року, маючи
судимість за вчинення крадіжки,
грабежу та розбою, повторно вчинив
відкрите викрадення чужого майна, яке
належить гр-нці ОСОБА_3, а тому ці його
дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_1
покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК
України враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, який згідно із ст. 12
КК України є тяжким злочином, хоча і
предмет викрадення є незначним, дані
про особу винного, який судимий за
вчинення умисних корисливих злочинів,
натомість належних висновків для себе
не зробив і свою поведінку не виправив,
а навпаки став на стійкий шлях
незаконного заволодіння чужим майном,
на обліку у лікаря психіатра та
нарколога не перебуває, має на
утриманні неповнолітніх дітей.
Обставинами, що пом'якшують покарання
ОСОБА_1, суд визнає його щире каяття,
активне сприяння розкриттю злочину,
повне відшкодування шкоди, завданої
злочином, а також і те, що потерпіла не
мала до обвинуваченого претензій
матеріального та морального характеру.
Обставиною, що обтяжує покарання
ОСОБА_1, суд визнає вчинення ним злочину
у стані алкогольного сп'яніння.

Беручи до уваги вказані обставини у їх
сукупності, а також приймаючи до уваги
дані про стан здоров'я обвинуваченого,
суд вважає за можливе виправлення
ОСОБА_1 тільки в умовах ізоляції від
суспільства, призначивши йому
пов'язаний з такою ізоляцією
мінімальний розмір покарання за
вчинений ним злочин в межах санкції ч. 2
ст. 186 КК України, при цьому правових
підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1 та
75 КК України суд не вбачає, оскільки
саме таке покарання, на думку суду, є
справедливим, а також необхідним і
достатнім для його виправлення та
попередження вчинення ним нового
злочину.

Остаточне покарання ОСОБА_1 має бути
призначено в порядку ст. 71 КК України,
оскільки він вчинив новий злочин після
постановлення вироку Святошинського
райсуду міста Києва від 09 грудня 2010
року, від відбуття покарання
призначеного за яким був умовно
достроково звільнений 28 лютого 2013 року
- невідбутий строк покарання становить
1 рік 5 місяців 16 днів.

Обчислюючи в порядку ст. 338 КПК України
початок строку відбуття ОСОБА_1
покарання, суд бере до уваги те, що він з
15 квітня 2013 року через підкорення
законному розпорядженню працівників
міліції змушений був перебувати поруч
з ними, у визначеному ними приміщенні,
вимушено змінивши при цьому місце
свого перебування.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3
ст. 349, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 177, 178, 183, 368, 373-376
КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК
України, за якою призначити йому
покарання у виді позбавлення волі
строком на чотири роки.

На підстави ст. 71 КК України шляхом
часткового приєднання до покарання,
призначеного даним вироком, невідбутої
частини покарання за вироком
Святошинського райсуду міста Києва від
09 грудня 2010 року у виді п'яти місяців
позбавлення волі, призначити ОСОБА_1
остаточне покарання у виді позбавлення
волі строком на чотири роки та п'ять
місяців.

Строк відбування покарання
обвинуваченому ОСОБА_1 рахувати з 15
квітня 2013 року з урахуванням строку
його затримання (з 15 по 18 квітня 2013 року)
та перебування під вартою у зв'язку з
даною справою.

Речові докази після набрання вироком
законної сили - використовувати за
належністю.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 -
утримання під вартою - залишити без
зміни і до набрання вироком законної
сили утримувати його у Київському
слідчому ізоляторі № 13 Управління
державної пенітенціарної служби
України з питань виконання покарань в
м. Києві та Київській області.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва шляхом подачі апеляції
через Святошинський районний суд м.
Києва протягом тридцяти днів з дня його
проголошення, а обвинуваченим, який
перебуває під вартою, - в той же строк з
моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після прийняття рішення
судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія
вироку вручається негайно після його
проголошення. Учаснику судового
провадження, який не був присутнім в
судовому засіданні, копія судового
рішення надсилається не пізніше
наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ:
С.І. ДЯЧУК