АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/223/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 610/4753/14-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.01.2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 03.12.2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаною ухвалою подання Балаклійського виправного центру № 106 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Харкові, українця, громадянина України, не працюючого, що проживав по АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою спеціальною освітою, раніше судимимого:

1) 17.06.2008 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 28.03.2011 р. за відбуттям строку покарання;

2) 09.12.2011 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.309, ч.1 ст. 317, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

засудженого 06.06.2012 року вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 82 КК України відповідно до ухвали Харківського районного суду Харківської області від 22.07.2014 р. невідбута частина покарання 1 рік 5 місяців 15 днів замінена на обмеження волі, на підставі ст. 58 КВК України за правилами ст. 72 КК України зараховано у строк покарання час слідування під вартою до виправного центру,

задоволено та ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 06.06.2012 року з урахуванням ухвали Харківського районного суду Харківської області від 22.07.2014 року на невідбуту частину покарання 1 (один) рік 1 (один) місяць 3 (три) дні.

На обгрунтування прийнятого рішення, районний суд вказав, що станом на час розгляду справи засуджений фактично відбув більше 2/3 строку покарання, який відраховується з 06.06.2012 року та має закінчитися 06.01.2016 року.

Невідбута частина покарання становить 1 (один) рік 1 (один) місяць 3 (три) дні.

За данними Балаклійського ВЦ №106, за час відбування покарання засуджений

ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до ч.5 ст.82 КК України, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.

ОСОБА_7 після заміни йому покарання більш м`яким (з позбавлення волі на обмеження волі) нових злочинів не вчинив, у місця позбавлення (або обмеження) волі не направлявся, відповідні ухвали суду щодо нього не постановлювались, а відтак застосовування щодо нього положення ч. 8 ст.154 КВК неможливе.

Таким чином, районний суд прийшов до висновку про необхідність задоволення подання Балаклійського виправного центру та умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування зазначеного вище покарання.

Не погодившись з рішенням суду, прокурором подана апеляційна скарга, у якій він просить скасувати ухвалу та винести ухвалу про відмову в задоволенні подання Балаклійського виправного центру про умовно-достровоке звільнення ОСОБА_7 .

Мотивуючи скаргу, вказав, що ОСОБА_7 кожного разу запевняв суд у своєму каятті та виправленні, але знову вчиняв злочини, що свідчить про його зухвалість та антисоціальну спрямованість, небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання. Сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці та задовільне реагування на заходи виховного впливу не свідчать про виправлення засудженого та про те, що він не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Крім того, прокурор посилається на положення ч. 8 ст. 154 КВК України та зазначає, що з часу постановлення ухвали Харківського районного суду Харківської області від 22.07.2014 року про заміну покарання на більш м`яке не минуло 1 року, що є перешкодою для застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22.07.2014 р. невідбута частина покарання 1 рік 5 місяців 15 днів замінена на обмеження волі, зараховано у строк покарання час слідування під вартою до виправного центру.

03.12.2014 року Балаклійський районний суд Харківської області задовольнив подання Балаклійського виправного центру № 106 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , засудженого за вироком Московського районного суду м. Харкова від 06.06.2012 року за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі, з урахуванням ухвали Харківського районного суду Харківської області від 22.07.2014 р.

Ці питання районний суд вирішив відповідно до ст. 81 КК України, згідно з якою умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений відбув необхідну частину покарання, передбачену вироком суду та своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як видно з матеріалів засуджений ОСОБА_7 характеризувався позитивно, за данними Балаклійського виправного центру за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, нових злочинів не вчинив, у місця позбавлення волі не направлявся.

Оцінивши ці обставини, районний суд дійшов до правильного висновку, що ОСОБА_7 довів своє виправлення і звільнив його від відбування покарання умовно-достроково.

Доводи апеляції прокурора задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 8 ст. 154 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

Зі смислу вказаної статті слід прийти до висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано до ОСОБА_7 незважаючи на те, що не пройшов 1 рік з моменту, коли до нього застосована ст. 81 КК України та позбавлення волі було замінено на обмеження волі.

Вказане та ч. 8 ст. 154 КВК України свідчить про відсутність порушень з боку районного суду при прийнятті рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 3.12.2014 р. щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: