ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
5-2086кМ14 У х в а л а
Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
цивільних і кримінальних справ у
головуючого - судді Пойди М.Ф., суддів
-Бех М.О., Кульбаби В.М., з участю
прокурора - Парусова А.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
кримінальну справу за касаційною
скаргою прокурора Масельського О.І.,
який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, на ухвалу
колегії суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Харківської області
від 24 грудня 2013 року, -
Вироком Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 15 лютого
2013 року -

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, такого, що не має

судимості в силу ст. 89 КК України,

засуджено:

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_1
остаточно визначено покарання у виді
обмеження волі строком на 3 роки.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2, щодо
якого судові рішення не оскаржуються.

Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні злочинів за наступних
обставин.

30 жовтня 2011 року, близько 9 години,
ОСОБА_1, будучи у стані алкогольного
сп'яніння, поблизу будинку № 15, що по
вул. Цусімській у м. Ізюм Харківської
області, в присутності громадян ОСОБА_3,
ОСОБА_4 і ОСОБА_5, грубо порушуючи
громадський порядок з мотивів явної
неповаги до суспільства, діючи з
хуліганських спонукань із винятковим
цинізмом, демонстративного оголив свої
статеві органи та висловлювався грубою
нецензурною лайкою на адресу вказаних
вище осіб.

Крім цього, 3 січня 2012 року, близько 18
години, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який раніше
був судимий за хуліганство, обидва у
стані алкогольного сп'яніння, в
громадському місці - на ринку
«Поворотка», розташованому по вул.
Правди у м. Ізюм Харківської області,
грубо порушуючи громадський порядок з
мотивів явної неповаги до суспільства,
діючи з особливою зухвалістю, групою
осіб вчинили хуліганські дії щодо
ОСОБА_6 При цьому ОСОБА_1,
використовуючи незначний привід,
завдав потерпілому одного удару
головою в обличчя, від чого ОСОБА_6 упав
і отримав легке тілесне ушкодження.
ОСОБА_2 завдав потерпілому кілька
ударів руками й ногами по голові,
тулубу і руці, а також нацькував на
нього собаку породи «ротвейлер», чим
заподіяв тілесне ушкодження середньої
тяжкості.

Ухвалою колегії суддів Судової палати
з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Харківської області
від 24 грудня 2013 року вирок Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 15 лютого 2013 року щодо
ОСОБА_1 змінено.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування покарання,
призначеного судом, з випробуванням з
іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_1
покладено обов'язки: не виїжджати за
межі України на постійне проживання
без дозволу кримінально-виконавчої
інспекції; повідомляти цю інспекцію
про зміну місця проживання або роботи;
періодично з'являтися у
кримінально-виконавчу інспекцію для
реєстрації.

В решті вирок суду щодо ОСОБА_1 залишено
без зміни.

В касаційній скарзі прокурор,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом
кримінального закону та м'якість
призначеного ОСОБА_1 покарання, ставить
питання про скасування ухвали
апеляційного суду щодо цього
засудженого та направлення справи у
відповідній частині на новий
апеляційний розгляд. При цьому вважає
необґрунтованим звільнення ОСОБА_1 від
відбування покарання з випробуванням
на підставі ст. 75 КК України, вказуючи,
що апеляційний суд не врахував у повній
мірі ступінь суспільної небезпеки та
конкретні обставини вчинених злочинів.
Звертає увагу, що обидва злочини
засуджений вчинив у стані алкогольного
сп'яніння, при цьому перший - з
винятковим цинізмом, щодо особи
похилого віку, а другий - групою осіб, що
супроводжувалося заподіянням тілесних
ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, який підтримав касаційну
скаргу, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи скарги і
заперечення на неї засудженого,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню.

Висновки суду щодо фактичних обставин
вчинення ОСОБА_1 злочинів, за які його
засуджено, та кваліфікація його дій за
ч. 1 ст. 296; ч. 2 ст. 296 КК України в
касаційній скарзі не оспорюються.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України та
роз'ясненнями, наведеними в п. 1
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про
практику призначення судами
кримінального покарання», призначаючи
покарання у кожному конкретному
випадку, суди мають дотримуватися
вимог кримінального закону й
зобов'язані враховувати ступінь
тяжкості вчиненого злочину, дані про
особу винного та обставини, що
пом'якшують і обтяжують покарання. Таке
покарання має бути необхідним і
достатнім для виправлення засудженого
та попередження нових злочинів.

Виходячи з вимог ст. 75 КК України,
необхідною умовою прийняття судом
рішення про звільнення засудженого від
відбування покарання з випробуванням є
наявність достатніх підстав для
висновку про можливість його
виправлення без відбування покарання.

Зазначених вимог кримінального закону
апеляційний суд не дотримався.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд
першої інстанції врахував ступінь
тяжкості вчинених злочинів, особу
засудженого, який не має судимості в
силу ст. 89 КК України, за місцем
проживання характеризується
посередньо, за місцем роботи -
позитивно, на диспансерних
психіатричному і наркологічному
обліках не перебуває. Обставин, які
пом'якшують покарання, судом не було
встановлено, а як обставину, що обтяжує
покарання, враховано вчинення злочинів
у стані алкогольного сп'яніння (т. 1, а. с.
215-216, 222, т. 2, а. с. 80).

Приймаючи рішення про звільнення
ОСОБА_1 від відбування призначеного
покарання з випробуванням на підставі
ст. 75 КК України, апеляційний суд
послався, як на обставини, що
пом'якшують покарання, на повне
визнання вини, щире каяття засудженого
на стадії апеляційного розгляду
справи, відшкодування завданої шкоди
та вибачення перед потерпілим ОСОБА_6,
у зв'язку з чим останній не має до
засудженого претензій, відсутність у
ОСОБА_1 судимостей, позитивні
характеристики за місцем тимчасового
проживання й роботи, незадовільний
стан здоров'я - наслідки перенесених у
минулому черепно-мозкових травм,
наявність на утриманні матері похилого
віку, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 2, а. с. 330-331, 334-340, 342).

При цьому суд апеляційної інстанції не
навів переконливих мотивів, чому
обставини й дані про особу засудженого,
які враховані судом першої інстанції
для призначення покарання, наближеного
до мінімальних меж санкції ч. 2 ст. 296 КК
України, дали підстави для висновку про
можливість виправлення ОСОБА_1 без
відбування покарання.

Як слушно зазначає прокурор у
касаційній скарзі, апеляційний суд не
дав належної оцінки ступеню тяжкості й
конкретним обставинам злочинів,
зокрема, системним характером умисних
протиправних дій винного, а також тому,
що обидва злочини вчинені у стані
алкогольного сп'яніння, перший - щодо
осіб похилого віку - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4,
супроводжувався винятковим цинізмом,
демонстративною зневагою до
загальноприйнятих норм моралі, проявом
безсоромності і грубої непристойності,
а другий - групою осіб, із застосуванням
фізичного насильства та заподіянням
тілесних ушкоджень (т. 1, а. с. 148, 161).

Врахувавши формально позитивну
характеристику ОСОБА_1 за місцем
проживання, суд не взяв до уваги
послідовних показань свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 щодо поведінки
засудженого в сукупності з
документами, долученими до матеріалів
справи.

За даними, які в них містяться, до
вчинення злочину ОСОБА_1, будучи у стані
алкогольного сп'яніння, систематично
вчиняв сварки із ОСОБА_3 і ОСОБА_4, бійки,
дрібне хуліганство, що
супроводжувалося пошкодженням майна, й
за такі дії притягувався до
адміністративної відповідальності. У
червні 2011 року засуджений заподіяв
ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, що
спричинили короткочасний розлад
здоров'я, однак кримінальну справу за
даним фактом було закрито у зв'язку з
відсутністю скарги потерпілої, поданої
в порядку приватного обвинувачення (т.
1, а. с. 110, т. 2, а. с. 89-93, 119-120).

Не дав суд належної оцінки й тим
обставинам, що ОСОБА_1, хоча й не має
судимостей у силу ст. 89 КК України,
однак фактично в минулому неодноразово
притягувався до кримінальної
відповідальності, в тому числі за
умисні злочини (т. 1, а. с. 218-220).

Позиція потерпілого щодо призначення
покарання не є обов'язковою для суду, не
має наперед встановленої сили, а
підлягає врахуванню в сукупності з
іншими обставинами, передбаченими ст. 65
КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд апеляційної інстанції,
безпідставно звільнивши ОСОБА_1 на
підставі ст. 75 КК України від
відбування призначеного покарання з
випробуванням, неправильно застосував
кримінальний закон, що потягло за собою
призначення покарання, яке через
м'якість не може бути визнано
необхідним і достатнім для виправлення
цього засудженого і попередження
вчинення ним нових злочинів.

Тому, на підставі п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 398 КПК
України (1960 року), ухвала апеляційного
суду щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню з
направленням справи на новий
апеляційний розгляд.

Оскільки фактичні обставини вчинення
ОСОБА_1 злочину у співучасті з ОСОБА_2
ніхто з учасників процесу в
касаційному порядку не оспорював, а
ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_1
скасовується виключно через
неправильне застосування ст. 75 КК
України, що потягло за собою м'якість
призначеного покарання, колегія суддів
не знаходить підстав вважати, що
окремий апеляційний розгляд справи
щодо ОСОБА_1 може негативно відбитися
на повноті, всебічності й об'єктивності
дослідження всіх обставин справи.

При новому апеляційному розгляді
необхідно належним чином перевірити
доводи, викладені в апеляційній і
касаційній скаргах прокурора в частині
засудження ОСОБА_1, апеляційній скарзі
цього засудженого, та, в разі
доведеності винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні злочинів, за які його
засуджено, вирішити питання про
призначення йому покарання з
урахуванням вимог закону, ступеню
тяжкості вчинених злочинів, особи
засудженого, обставин, які обтяжують і
пом'якшують покарання.

Керуючись ст. ст. 394-396, 398 КПК України (1960
року), п. 11, 15 розділу XI КПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом першої
інстанції, задовольнити.

Ухвалу колегії суддів Судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Харківської області
від 24 грудня 2013 року, щодо ОСОБА_1,
скасувати і направити кримінальну
справу на новий апеляційний розгляд.

Цю ж саму ухвалу щодо ОСОБА_2 залишити
без зміни.

С у д д і:

Пойда М.Ф. Бех М.О.
Кульбаба В.М.