Колегія суддів Військової судової
Верховного Суду України у складі:
головуючого судді
суддів
Пінчука М.Г., Ємця А.А.
за участю прокурора Ковтуна О.А.,
засудженого ОСОБА_1,
судовому засіданні 5 листопада 2008 року в м. Києві кримінальну справу щодо
ОСОБА_1 за касаційним поданням першого заступника військового прокурора
Західного регіону, касаційними скаргами потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
їх представника адвоката ОСОБА_5 на ухвалу військового апеляційного суду
Центрального регіону від 18 березня 2008 року, касаційними скаргами
засудженого ОСОБА_1,
його захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок військового суду Львівського гарнізону
від 29 грудня 2007 року і ухвалу військового апеляційного суду Центрального
регіону від 18 березня 2008 року,
в с т а н о в и л а:
Вироком військового суду Львівського гарнізону від 29 грудня 2007 року,
колишнього начальника 5-го сектору Управління військової контррозвідки Служби безпеки
України

підполковника

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Арчишин Млинівського району
Рівненської області, раніше не судимого, на утриманні має неповнолітню дитину,

визнано винним у вчиненні
злочинів, передбачених ст.ст. 406 ч. 2, ст. 424 ч. 2 КК України і, з застосуванням
ст.ст. 69 і 61 КК України, йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк
відповідно один і два роки. На підставі ст.ст. 54, 70 КК України остаточне покарання
засудженому призначено у виді обмеження волі на строк два роки та позбавлено військового
звання “підполковник”. Постановлено стягнути з засудженого на користь військової
частини А 1446 230 грн. 29 коп. витрат на лікування потерпілого від злочину, по
2500 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди кожному на користь потерпілих
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 98 грн. відшкодування матеріальної шкоди
потерпілому ОСОБА_2

Ухвалою військового апеляційного суду Центрального регіону
України від 18 березня 2008 року
вирок військового суду гарнізону змінено: із вироку виключено вказівку про застосування
до засудженого ст. 54 КК України і позбавлення військового звання “підполковник”,
вказівку на заподіяння потерпілому ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, відмовлено в задоволенні позову
про стягнення з засудженого витрат на лікування вказаного потерпілого. Постановлено
вважати ОСОБА_1 засудженим із застосуванням ст.ст. 69 і
58 КК України за ст.ст. 406 ч. 2 і 424 ч. 2 КК України до покарання у виді службового
обмеження на строк відповідно на один і два роки. За сукупністю злочинів остаточне
показання призначено у виді службового обмеження на строк два роки з відрахуванням
із суми грошового забезпечення засудженого 10 відсотків в доход держави. В іншій
частині вирок залишено без зміни.

Як вказано у вироку, 13 липня 2007 року близько 14 години
40 хвилин, підполковник ОСОБА_1, займаючи посаду начальника 5-го сектору Управління військової
контррозвідки Служби безпеки України, тобто будучи військовою службовою особою,
в приміщенні чергового контрольно-пропускного пункту 4-го територіального вузла
урядового зв'язку в м. Рівне, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, діючи
з хибно зрозумілих інтересів військової служби та будучи незадоволеним тим, як черговий
КПП прапорщик ОСОБА_3 повільно виконував його вказівки, застосував
до нього насильство у вигляді нанесення одного удару кулаком у спину зліва в ділянку
нирок чим заподіяв потерпілому фізичний біль і легке тілесне ушкодження у вигляді
крововиливу в над поперековій ділянці зліва. В подальшому, близько 15 годин, діючи
з тих же мотивів, на подвір'ї військової прокуратури, порушивши статутні правила
взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості,
ОСОБА_1 наніс помічнику військового прокурора Рівненського
гарнізону майору юстиції ОСОБА_2 побої у вигляді одного удару кулаком в груди та одного удару
ногою в праве стегно і застосував до потерпілого інше насильство - схопив за комір
сорочки та потягнув на себе, внаслідок чого сорочка порвалася. В результаті насильницьких
дій вказаному потерпілому було заподіяно забій грудини та правого стегна, тобто
легкі тілесні ушкодження. Надалі ОСОБА_1, будучи незадоволеним тим, що помічник чергового прокуратури
рядовий ОСОБА_4 не пропустив його в приміщення військової
прокуратури, застосував до нього насильство. При цьому являючись начальником за
військовим званням, він наніс потерпілому один удар ногою в гомілку лівої ноги чим
завдав сильного фізичного болю.

У касаційному поданні перший заступник військового прокурора
Західного регіону та у касаційних скаргах потерпілі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і їх представник адвокат ОСОБА_5, посилаючись на невідповідність призначеного
апеляційним судом покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок його
надмірної м'якості і невірно визначеного виду покарання,
який не забезпечить виправлення засудженого, порушення кримінально-процесуального
закону, що проявилось у безпідставній відмові у задоволенні позову про відшкодування
коштів на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4, просять скасувати ухвалу апеляційного
суду і направити справу на новий апеляційний розгляд.

У касаційних скаргах засуджений ОСОБА_1 і його захисник адвокат ОСОБА_6, посилаючись на начебто допущені судами
істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального
закону, які перешкодили суду всебічно, повно та об'єктивно розглянути справу і постановити
законне й обґрунтоване рішення, просять скасувати ухвалені у справі судові рішення,
а справу направити на новий судовий розгляд до військового суду Рівненського гарнізону.

В обґрунтування скарги посилаються на порушення правил підсудності
при розгляді справи військовим судом Львівського гарнізону; подання ними заяв про
скоєння суддею, який розглядав справу, злочину та не задоволення їх заяв про відвід
вказаного судді; безпідставну відмову військового суду гарнізону у задоволенні клопотання
про проведення допиту окремих свідків, витребування та дослідження медичних документів
щодо лікування вказаного потерпілого, проведення додаткових судово-медичних експертиз,
залучення експерта при відтворенні обстановки і обставин події та постановку йому
питань щодо механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілих.

Також, на думку засудженого і його захисника, під час судового
розгляду справи порушено право засудженого на захист в зв'язку із безпідставною
зміною судом обвинувачення в епізоді про застосування фізичного насильства щодо
потерпілого ОСОБА_4, а саме - зміною судом обвинувачення в
частині уточнення частини тіла, куди ОСОБА_1 були нанесені удари.

Засуджений і його захисник вважають вирок суду першої інстанції
незаконним також і в зв'язку з тим, що ними оскаржено постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи по факту підроблення медичної картки стаціонарного хворого
- потерпілого ОСОБА_4

На думку скаржників, судом першої інстанції не враховані висновки
комплексної судово-психіатричної експертизи засудженого, згідно з якими ОСОБА_1 під час вчинення злочину перебував у стані
афекту. Також вони вважають, що судом апеляційної інстанції, при наявності допущених
судом гарнізону порушень кримінально-процесуального закону, при розгляді справи,
в порушення вимог процесуального закону, не проведено судове слідство, внаслідок
чого свідки захисту так і не були допитані, а документи, які були доказами невинуватості
ОСОБА_1, не були витребувані і досліджені.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку касаційного подання,
скарг потерпілих і їх представника, пояснення засудженого на підтримку власної касаційної
скарги і касаційної скарги його захисника, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи подання і скарг, колегія суддів вважає, що касаційне подання і касаційні
скарги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Статтею 398 КПК України визначено, що підставами для скасування
або зміни вироку, ухвали, постанови є істотне порушення кримінально-процесуального
закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного
покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Вирішення питань про відповідність викладених у
постановлених у справі судових рішеннях висновків фактичним обставинам справи,
а також здійснення оцінки доказів у кримінальній справі не належить до
повноважень суду касаційної інстанції.

Касаційний суд, відповідно до статті 395 КПК України, перевіряє законність
та обґрунтованість судового рішення за наявними в справі і додатково поданими
матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене. Суд касаційної інстанції
вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого
чи виправданого.

Судами першої і апеляційної інстанцій об'єктивно і повно встановлено фактичні
обставини справи та правильно кваліфіковано злочинні дії ОСОБА_1 Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому злочинів
підтверджується сукупністю зібраних по справі, безпосередньо досліджених в судових
засіданнях доказів, оцінка яких проведена з дотриманням вимог ст.ст. 67, 323 КПК України.
Посилання засудженого і його представника в касаційних скаргах на порушення судами
кримінально-процесуального закону під час розгляду справи є безпідставними.

Доводи касаційного подання прокурора, потерпілих та їх представника
про надмірну м'якість покарання, призначеного засудженому, не знайшли свого підтвердження
в ході перевірки справи оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 58 КК України, покарання
у виді службового обмеження можливо застосувати до засуджених військовослужбовців,
крім військовослужбовців строкової служби, коли суд, враховуючи обставини справи
та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення
волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками військового
апеляційного суду, що з врахуванням конкретних обставин даної справи та особи засудженого,
необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових
злочинів є покарання не пов'язане з обмеженням волі та без позбавлення засудженого
військового звання.

Істотного порушення кримінально-процесуального закону при
розгляді даної справи або неправильного застосування кримінального закону, судом
касаційної інстанції не виявлено.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 394-398, 4002
КПК України, колегія суддів Військової судової колегії Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційне подання першого
заступника військового прокурора Західного регіону, касаційні скарги потерпілих
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, їх представника адвоката
ОСОБА_5, засудженого ОСОБА_1, його захисника адвоката
ОСОБА_6 відхилити.

Судді:

О.Ф. Волков

М.Г. Пінчук

А.А. Ємець