АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/225/15 Справа № 171/2205/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши 04 лютого 2015 року в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 00000706 відносно ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2014 року,

встановила:
Цим вироком засуджено:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 28.08.2012 р. Апостолівським районним судом Дніпропетровської обл. за ст. 185 ч.2 КК України до трьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробувальним терміном на два роки, відповідно до ст. 75 КК України,

- за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

На підставі ст.ст.71,72 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2012 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 25 (двадцять п`ять) днів.

Згідно вироку суду, 27 травня 2014 р., приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 перебуваючи у наметі, розташованому біля кафе ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_1 , зустрів там знайому ОСОБА_8 , яка перебувала в компанії ОСОБА_9 та його дружини ОСОБА_10 . ОСОБА_7 підійшов до столика, де сиділа ОСОБА_8 , та став з тією розмовляти, допускаючи грубість. ОСОБА_10 зробила ОСОБА_7 зауваження, попросила залишити її подругу ОСОБА_8 , на що ОСОБА_7 відповів грубо та образливо. Намагаючись припинити образи жінок, з ОСОБА_7 став розмовляти ОСОБА_9 . В ході бесіди, на ґрунті неприязнених відносин, у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 наніс два удари кулаками рук в обличчя та один удар в область грудей ОСОБА_9 , від чого потерпілий впав на підлогу.

Внаслідок нанесених ОСОБА_7 ударів потерпілому ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів у слизову оболонку нижньої губи, забійної рани нижньої губи, саден лівого ліктьового та променево-запясткового суглобів, які, згідно висновку судово-медичної експертизи виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, якими можуть бути як озброєна так і неозброєна рука, взута нога, або будь-який предмет з такими ж властивостями, та за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше шести днів.

В апеляції, обвинувачений ОСОБА_7 , фактично не оскаржуючи обставини провадження та кваліфікацію його дій, вказує на те, що судом було допущено ряд порушень КПК України. Так зокрема, не були допитані свідки яких він просив допитати, судом також не взято до уваги те, що він з 1977 року перебуває на обліку у лікаря психіатра. Крім того, вказує, що йому не було направлено обвинувальний висновок. Просить розглянути провадження з урахуванням його доводів.

Обвинувачений два рази належним чином повідомлявся про дату та місце розгляду його апеляційної скарги, але в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з вироку, висновок суду про винність ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, які правильно оцінені судом, обґрунтовано покладені ним в основу вироку, а саме,- показами потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 ; висновком судово-медичної експертизи від 08.08.2012 року, згідно якої встановлено, що ОСОБА_7 завдав потерпілому тілесні ушкодження у вигляді крововиливів у слизову оболонку нижньої губи, забійної рани нижньої губи, саден лівого ліктьового та променево-запясткового суглобів, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше шести днів та могли утворитися 27.05.2014 р. за обставин наведених у вироку.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 , за ч. 1 ст.125 КК України є правильною і в апеляції фактично не оскаржується.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, згідно розписки від 31 липня 2014 року, ОСОБА_7 отримав копію обвинувального акту, а в судовому засіданні, після отримання пам`ятки і роз`яснення йому прав та обов`язків як обвинуваченому, надав письмову заяву про своє бажання слухати справу без участі адвоката (а.с.7,16). Відповідно до журналу судового засідання, обвинувачений взагалі не ставив питання про допит додаткових свідків, а в судових дебатах визнав свою вину повністю (а.с.17-18). Копія направлення на госпіталізацію у психіатричну лікарню у добровільному порядку, яка додана до апеляційної скарги, не містить дати складання та діагнозу захворювання, але із її змісту вбачається, що ОСОБА_7 в 2003 році знятий з нагляду лікаря психіатра. Крім того, матеріали кримінального провадження не містять відомостей, які давали б підстави для сумнівів щодо психічного стану обвинуваченого. Стосовно того, що обвинувачений має доньку ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , слід звернути увагу на рішення Апостоловского районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2012 року, яким ОСОБА_7 позбавлений батьківських прав відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, в тому числі й права обвинуваченого на захист (як зазначається в скарзі), які б ставили під сумнів доведеність вини обвинуваченого та які були б підставою для зміни або скасування вироку, не виявлено.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вчинив злочин у період іспитового строку після засудження за попереднім вироком, а також ті обставини, що обвинувачений частково визнав себе винним, і відповідно до вимог ст.65 КК України призначив ОСОБА_7 міру покарання із застосуванням ст.71 КК України.

Тому призначене покарання за своїм виглядом та розміром є необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2014 року, відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: