Справа №1-120/08
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 року Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі

головуючого-судді Савранського О.А.

за участю - секретарів Порпленко Л.Є.,
Щербань А.В.

прокурора - ст. помічника прокурора
району, юриста першого класу Початенко
Н.В.

потерпілої - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Корсуні-Шевченківському кримінальну справу по
обвинуваченню:

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Корсуня-Шевченківського Черкаської
області, жителя с. Селище Корсунь-Шевченківського району Черкаської області,
громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, позбавленого
батьківських прав, не працюючого, військовозобов'язаного, не судимого на
підставі ст.89 КК України, обраний
запобіжний захід - підписка про невиїзд

у
вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.164 КК України, суд

Встановив:

Підсудний ОСОБА_1 будучи зобов'язаним
згідно рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21 липня
2005 року сплачувати кошти
(аліменти) на користь ОСОБА_2 на утримання своєї малолітньої дитини - дочки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно,
починаючи з 05 липня 2005 року і до повноліття дитини, але не менше одного
неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, з того часу злісно ухиляється від
їх сплати, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим
виникла заборгованість, яка станом на 01 серпня 2008 року складає 5 426 грн. 60 коп..

Допитаний під час досудового слідства і
в суді підсудний ОСОБА_1 вину свою в пред'явленому йому обвинуваченні визнав
повністю, щиро розкаявся і дав суду такі
покази.

Що підтверджує покази, які він давав на
досудовому слідстві про те, що дійсно перебував у шлюбі з потерпілою. Від шлюбу
має малолітню дитину, яка проживає біля матері. В 2005 році з нього було
стягнуто аліменти на утримання дитини, а у 2006 році він був позбавлений
батьківських прав відносно своєї дочки. Дані рішення суду він не оскаржував. З
позовом до суду про зменшення розміру аліментів не звертався. З часу стягнення
аліментів, він їх жодного разу не платив, так як офіційно ніде не працював, мав
тимчасові заробітки, розмір яких був недостатній для сплати аліментів. По
питанню працевлаштування в центр зайнятості не звертався, так як ті посади, які
там пропонувалися, його не влаштовували. На даний час також офіційно ніде не
працює, має періодичні тимчасові заробітки. Про те, що відсутність офіційного
працевлаштування не звільняє його від сплати аліментів, знає. Зобов'язується
надалі погасити заборгованість і не допускати її в подальшому.

Вину свою підсудний ОСОБА_1 визнає повністю, щиро кається у вчиненому і
просить слухати справу у спрощеному порядку, суть якого як і порядок оскарження
при такому розгляді справи, йому
роз'яснені і зрозумілі, а саме, що при не дослідженні доказів стосовно
тих обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються,
підсудний і інші учасники розгляду справи позбавляються права оспорювати ці
фактичні обставини та розмір цивільного позову у апеляційному порядку. Він
правильно розуміє зміст цих обставин, його позиція добровільна та істинна.
Прокурор і потерпіла не заперечують проти такого розгляду справи.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі
докази, які досліджені в суді в порядку, передбаченому ч.3 ст.299 КПК України,
суд вважає, що пред'явлене підсудному ОСОБА_1 обвинувачення повністю доказане.

Дії підсудного ОСОБА_1 суд кваліфікує
за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням
суду коштів на утримання дітей (
аліментів ).

При призначенні покарання підсудному
ОСОБА_1 суд враховує: ступінь тяжкості
вчиненого ним злочину, який класифікується як злочин невеликої тяжкості; що він
не працює; позитивну характеристику з місця проживання; думку потерпілої про
міру покарання та розмір заборгованості
по сплаті аліментів.

Обставинами, які пом'якшують покарання підсудному ОСОБА_1 суд визнає: щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання підсудному ОСОБА_1 суд не вбачає.

З урахуванням всіх цих обставин, суд
вважає, що виправлення і перевиховання підсудного ОСОБА_1 можливе без відбування покарання, звільнивши
його від відбування з випробуванням, призначивши іспитовий строк, як необхідне
й достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів та поклавши на
нього обов'язки, передбачені ч.1 п.2,3,4 ст.76 КК України.

Речових доказів і судових витрат по справі немає.

Цивільний позов по справі не
пред'явлений.

Арешт на майно не накладався.

Підсудний під час досудового слідства під вартою не
утримувався.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК
України, суд

Засудив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст.164
КК України.

Призначити засудженому ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КК України з урахуванням ст.61
цього Кодексу покарання у
виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити
засудженого ОСОБА_1 від відбування
призначеного йому покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1рік, який
рахувати з моменту проголошення вироку.

На підставі ч. 1 п.2,3,4 ст.76 КК
України покласти на засудженого ОСОБА_1 такі обов'язки: не виїжджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи; повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання
та періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої
системи у визначені цими органами дні.

Міру
запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1
до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписку про
невиїзд.

На вирок може бути подана
апеляція до Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський
районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий - підпис