Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/403/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілого: ОСОБА_10 ,

захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого: ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000353 за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ульянівки, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , не судимого,
визнано винуватим за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_13 визнано винуватим за вчинення заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Так, 04.08.2012 року, в період часу з 16 год. 00 хв. до 17 год. 30 хв., ОСОБА_13 , знаходячись на вул. Артилеристів біля будинку № 25, в результаті сварки на ґрунті особистої неприязні, умисно наніс удар кулаком в обличчя потерпілому ОСОБА_8 , заподіявши йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Ухвалою суду першої інстанції від 18 лютого 2015 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 125 КК України закрите в зв`язку із звільненням останнього від кримінальної відповідальності з підстав закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок та призначити ОСОБА_13 покарання у виді арешту на строк 5 місяців, посилаючись на те, що судом першої інстанції не було з`ясовано думку учасників процесу щодо виклику та допиту свідків, а також при заявленні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, суд першої інстанції не вийшов до нарадчої кімнати для постановлення ухвали та продовжив розгляд справи, перейшовши до судових дебатів. Крім того, поведінка обвинуваченого під час судового розгляду вказує на його ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що вказує на необхідність призначення йому більш суворого покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 в апеляційній скарзі та в доповненнях до неї просить скасувати вирок, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу злочину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 вказують на відсутність умислу обвинуваченого на заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень, останні перші прийшли на подвір`я обвинуваченого та спровокували бійку. Показання потерпілих та свідків ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , а також висновки судових експертиз не можуть слугувати доказами вини обвинуваченого, є їхньою позицією, враховуючи при цьому пояснення вищевказаних свідків, а також висновок судово-медичної експертизи, згідно якого у ОСОБА_13 також мались тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідача, провівши під час апеляційного розгляду кримінального провадження судове слідство в обсязі допиту обвинуваченого ОСОБА_13 потерпілого ОСОБА_8 , та дослідження матеріалів кримінального провадження, заслухавши обвинуваченого та в його інтересах захисників-адвокатів: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,які підтримали апеляційну скаргу захисника; прокурора, який підтримав апеляцію прокурора частково, просив вирок скасувати направити справу на новий розгляд, з метою проведення слідчих експериментів з усіма очевидцями конфлікту та призначення за їх наслідками додаткових судово-медичних експертиз; потерпілих та представника потерпілого-адвоката ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляцій прокурора та захисника, а вирок районного суду залишити без змін, як законний та справедливий; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, скарга прокурора задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції скасуванню із закриттям кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_13 визнано винуватим за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а його дії кваліфіковані, як вчинення заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Проте, провівши під час апеляційного розгляду кримінального провадження судове слідство в обсязі допиту обвинуваченого ОСОБА_13 , потерпілих, перевіривши матеріали кримінального провадження відповідно до ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_13 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Так, допитаний під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_13 винним себе не визнав і пояснив, що 04.08.2012 року між ним і сусідом ОСОБА_20 , на побутовому ґрунті в першій половині дня, виник конфлікт, в ході якого була пошкоджена лопата, яка належить ОСОБА_20 . В другій половині дня конфлікт продовжився, до його двору прийшли ОСОБА_20 зі своїм сином ОСОБА_8 . Коли він вийшов до них, ОСОБА_20 накинувся на нього, а ОСОБА_8 вдарив його, він упав на кучу щебеню, після чого чоловіки пішли. Він схопив лопату і кинув її через дорогу. Потім ОСОБА_21 , яка теж вибігла на вулицю, вихопила у нього фотоапарат і кинула на землю. Він нахилився за фотоапаратом і в цю мить до нього підбігли батько і син Лаврики, ОСОБА_8 з розгону вдарив його в живіт. Він піднявся і намагався захищатися, але підбігла сусідка ОСОБА_19 і зупинила конфлікт, всі розійшлися. Перший удар бачив його робітник, що працює у нього на подвір`ї.
Допитаний в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_13 зазначив, що він проживає в АДРЕСА_3 , при виході з домоволодіння на вулицю,праворуч від нього проживає родина Лавриків. Їхні присадибні ділянки розділяє паркан в якому є хвіртка.

Останні декілька років у нього з ОСОБА_22 склалися напружені стосунки, оскільки вони зловживають правилами добросусідства, зокрема вони займаються забоєм тварин та щодня колють по 3-5 свиней. При забої свині кричать та дошкуляють жити, крім того відходи виробництва йдуть до каналізації та від них йде неприємний запах. Також Лаврики займаються виготовленням пам`ятників, біля суміжного паркану, який знаходиться біля його будинку ріжуть болгарками граніт, внаслідок чого створюють неприємний шум, дисперсний пил заважає дихати.

Він неодноразово звертався до Лавриків з письмовими листами, щодо дотримання правил добросусідства та мирного врегулювання спору, проте вони ігнорували вказані звернення.

Зі своєї сторони Лаврики звинувачують його в тому, що він при встановлені суміжного паркану порушив межі земельних ділянок та захопив їх територію. З цього приводу вони звернулися до земельної комісії, яка встановила межові знаки.

04.08.2012 року, в першій половині дня у нього виник конфлікт з ОСОБА_20 , який безпідставно звинуватив його в перенесенні межового знаку. Під час конфлікту вони затіяли обоюдну бійку, під час якої нанесли декілька ударів один одному. ОСОБА_20 намагався вдарити його штиковою лопатою, проте попав в землю від чого лопата поламалася.

З приводу нанесення ударів в обоюдній бійці, кримінальне провадження стосовно нього за ст.125 ч.1 КК України закрито ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 02.04.2015 року, в зв`язку з закінченням строків давності, яку він не оскаржує.

Оскільки ОСОБА_20 в цей день неодноразово погрожував йому насильством, а також наніс удари він двічі телефонував до райвідділу міліції, проте там відповіли, що міліція займається лише трупами, а не погрозами.

04.10.2012 року, близько 16.00 години він рив фундамент під паркан в себе в дворі, який розташований з протилежної сторони, через його хату, від садиби Лавриків. Онука повідомила, що його кличуть Лаврики до хвіртки в суміжному паркані, проте він відмовився йти свідомо уникаючи конфліктної ситуації.

Через деякий час побачив, що від свого будинку по вулиці до його воріт йдуть агресивно налаштовані ОСОБА_20 , його дружина ОСОБА_18 та син ОСОБА_8 , який тримав в руках лопату. ОСОБА_18 залишилася стояти біля кучі з піском, навпроти його хати, а ОСОБА_8 разом з батьком ОСОБА_20 підійшли до його воріт. Він окликнув дружину, щоб вона принесла фотоапарат щоб зняти їх поведінку, не дочекавшись забіг в хату взяв фотоапарат та вийшов до воріт. Лаврики зайшли в двір та почали скандалити, його дружина намагалася їх виставити з двору.

При цьому ОСОБА_20 наніс йому два удари кулаком у верхню частину тіла. ОСОБА_23 намагався вдарити його лопатою, проте його дружина ОСОБА_24 обхопила руками та утримувала, сидячи на землі. ОСОБА_23 розірвав її руки та вдарив кулаком в щелепу від чого він впав на кучу зі щебенем. Його дружина закричала ОСОБА_8 ОСОБА_18 пішли в сторону двору.

Перед цим, ОСОБА_23 ображаючи його поставив в його двір лопату, зазначаючи, щоб він її відремонтував. Образившись він викинув з двору через дорогу лопату, зазначаючи, що він її не ламав.

Коли лопата вдарилась об землю, ОСОБА_23 розвернувся та сказав: «Ми тебе закопаємо!» потім забрав лопату. При цьому, ОСОБА_23 , його батько ОСОБА_20 та ОСОБА_18 агресивно налаштовані, з криками та нецензурною лайкою почали підходити до нього. Він взяв фотоапарат, включив в режим «Відеозйомки» та дивлячись на екран почав їх знімати.

В цей час ОСОБА_18 , яка знаходилася правіше від нього,вирвала з його рук фотоапарат та кинула об землю розбивши його. ОСОБА_23 підбіг до нього, підстрибнув та вдарив його (обвинуваченого) ногою в груди, від чого він впав на землю. Він намагався встати, проте ОСОБА_20 та ОСОБА_23 , не даючи йому встати нанесли кожен близько 3-4 ударів йому в різні частини тіла, він відбивався від них руками та ногами. Нарешті він встав, при цьому намагався від них відбиватись. В цей час сусідка ОСОБА_19 , яка стояла з протилежної сторони дороги крикнула «хватить» і вони розійшлися по домівках.

Він ( ОСОБА_13 ), допускає, що захищаючись міг нанести ОСОБА_23 тілесні ушкодження зазначені в судово-медичній експертизі, оскільки відбиваючись намагався нанести 3-4 удари у верхню частину тіла. Проте наніс їх, перебуваючи в стані необхідної оборони так, як захищався від нападників. Уточнив, що ОСОБА_20 та його син ОСОБА_23 є молодші та набагато сильніші за нього, оскільки постійно займаються фізичною працею забоєм свиней. Останні агресивно налаштовані прийшли на територію його домоволодіння та нанесли йому численні тілесні ушкодження.

Після конфлікту він та дружина звернулися до міліції, де їх направили до судово-медичного експерта, який зафіксував отримані численні побої у нього та тілесні ушкодження у дружини.

За заявою про його побиття розслідується кримінальне провадження за ст. 125 ч.1 КК України, проте до цього часу крім його допиту та допиту кількох свідків міліція та прокуратура нічого не робить, тривалий час розслідування не проводиться без будь-яких поважних причин.

В той же час кримінальне провадження стосовного його обвинувачення розслідувалося, проте він навіть не знав та не мав змоги захищатися чи надавати докази. Слідчий викликав його в міліцію та в цей же день вручив повідомлення про підозру.

Потерпілий ОСОБА_8 пояснив суду першої інстанції, що 04.08.2012 року, прийшовши додому в другій половині дня, від батька ОСОБА_20 , який був з тілесними ушкодженнями, дізнався про конфлікт із сусідом ОСОБА_13 , який трапився цього дня. Бачив поламану лопату. Після цього він взяв лопату і підійшов до будинку ОСОБА_13 , де ОСОБА_13 в цей час знаходився на подвір`ї. Він сказав ОСОБА_13 , щоб відремонтував лопату, і залишив її. Однак ОСОБА_13 відкинув її в сторону. Він знову взяв лопату, і з вимогою її відремонтувати, залишив біля двору ОСОБА_13 .

В цей час на вулицю вийшла дружина ОСОБА_13 ОСОБА_24 . Сам ОСОБА_13 схопив лопату і намагався замахнутися нею, але ОСОБА_24 охопила його руками і просила не робити цього. ОСОБА_13 вдалося вирватися і кинути лопату в його сторону, але він ухилився і лопата пролетіла мимо. Після цього він помітив, що ОСОБА_13 затіяв конфлікт з його батьком і намагався вдарити його. Він втрутився між ними і в цей час ОСОБА_13 ударив кулаком його в обличчя і він упав. Піднявшись, він ударив у відповідь ОСОБА_13 . В конфлікт втрутилася сусідка ОСОБА_19 , встала між ними, після чого ОСОБА_13 пішов додому, а він вимушений був звернутися за медичною допомогою. Як виявилося, від удару ОСОБА_13 у нього стався струс мозку і перелом перенісся.

Допитаний в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_23 підтвердив, що між його батьками та сусідом ОСОБА_13 існує тривалий конфлікт з приводу обставин вказаних обвинуваченим. Проте показання ОСОБА_13 не відповідають дійсності, оскільки він та батько не обробляють камінь на території свого домоволодіння. Камінь там лише зберігається, а обробляється біля магазину. Також на даний час вони ріжуть, лише 5-7 свиней на місяць.

Уточив, що 04.08.2012 року, близько 15.00-16.00 години він приїхав до своїх батьків. У батька ОСОБА_20 на носі побачив садно, на обличчі побачив синці та подряпини. Батько та мати пояснили, що в першій половині дня з сусідом ОСОБА_13 відбулася бійка, оскільки останній передвинув межовий знак, встановлений земельною комісією. З приводу цією бійки кримінальне провадження стосовно ОСОБА_13 за ст.125 ч. 1 КК України закрито в зв`язку з закінченням строків давності, та ніким не оскаржується.

Також батьки розповіли, що ОСОБА_13 поламав штикову лопату, яка лежала на подвір`ї. Вказане його обурило і він вирішив віднести лопату до ОСОБА_13 , щоб той відремонтував. З цією метою підійшов до хвіртки в забої, що розташована в паркані на межі домоволодінь та покликав ОСОБА_25 , але той не підійшов.

Потім разом з батьком ОСОБА_20 , матір`ю ОСОБА_18 він пішов до воріт ОСОБА_13 , які розташовані протилежної сторони домоволодіння. Підійшов до обвинуваченого, який працював у дворі, укріплюючи фундамент, поставив в дворі лопату та попрохав її відремонтувати. ОСОБА_13 взяв цю лопату та замахнувшись хотів його бити, проте його дружина ОСОБА_24 , впала на коліна, вхопила його за ноги та почала кричати, щоб той не бив його, бо вб`є.

Уточнив, що дійсно в руках ОСОБА_13 перебував спочатку фотоапарат, але де він дівся він не пам`ятає.

ОСОБА_13 залишив лопату, але він (потерпілий) поставив її в двір з вимогою, щоб обвинувачений її відремонтував та пішов до себе додому.

Проте, ОСОБА_13 викинув лопату на протилежну сторону дороги з криком: «Пошёл вон щенок!», лопата пролетіла біля його голови.

В цей час його батько ОСОБА_20 , який стояв з матір`ю ближче до території свого домоволодіння сказав ОСОБА_13 : «Навіщо ти таке робиш, тобі п`ятдесят п`ять, а йому двадцять років?».

ОСОБА_13 наблизився до батька та вони почали штовхатися, він підійшов до них, щоб розборонити, в цей час сусідка ОСОБА_19 , яка стояла з протилежної сторони дороги крикнула, щоб вони припинили. Він (потерпілий) обернувся до неї, а ОСОБА_13 наніс йому удар кулаком в ніс, при цьому він наніс лише один удар обвинуваченому у відповідь. Оскільки з носу в нього пішла кров він повернувся додому. Від удару він отримав струс мозку та тривалий час лікувався.

Доповнив, що прямими свідками події були його батьки, сусідка ОСОБА_19 , робітник, який працював у ОСОБА_13 та дружина обвинуваченого.

Потерпілий за кримінальним провадженням, яке закрито в зв`язку з закінченням строків давності та ніким не оскаржується, ОСОБА_20 батько ОСОБА_8 підтвердив показання свого сина у суді першої інстанції, пояснив, що був очевидцем конфлікту 04.08.2012 року його сина з ОСОБА_13 , який першого разу відкинув лопату, а потім вийшла на вулицю дружина ОСОБА_13 ОСОБА_24 , яка намагалася перешкодити своєму чоловіку скористатися лопатою, щоб він нікого не вдарив. Жінка також вчепилася в лопату, впала на коліна і не давала можливості своєму чоловіку вчинити якісь дії, кричала « ОСОБА_26 , не нужно». Але ОСОБА_13 , тягаючи дружину по землі, намагався звільнитися від неї.

Побачивши такий розвиток події, він крикнув сину, щоб він відходив з місця конфлікту, і він пішов до середини вулиці. В цей час ОСОБА_13 таки вихопив лопату з рук своєї дружини, розмахнувся і з силою кинув її в напрямку сина, який присів і лопата пролетіла мимо. Після цього ОСОБА_13 направився до нього, ОСОБА_20 , і намагався його вдарити. Він відштовхнув ОСОБА_13 від себе. В цей час до них підійшов його син, щоб завадити діям ОСОБА_13 . Однак ОСОБА_13 ударив сина в перенісся і він упав. Піднявшись, ОСОБА_27 пішов на ОСОБА_13 і вдарив його у відповідь, який від удару також упав, але потім знову кинувся до нього, ОСОБА_20 . В цей час між ними стала сусідка ОСОБА_19 і сильним криком «розійдіться» зупинила конфлікт. ОСОБА_13 пішов до свого будинку.

Свідок ОСОБА_18 очевидець події 04.08.2012 року підтвердила суду першої інстанції показання свого чоловіка ОСОБА_20 і сина ОСОБА_8 , бачила, як ОСОБА_13 намагався кинути лопату, а його дружина утримувала його, але потім він зі значною силою кинув лопату в сторону її сина. Її чоловік ОСОБА_20 підійшов до ОСОБА_13 зі словами «Що ти робиш». ОСОБА_13 намагався затіяти з її чоловіком бійку, тут підійшов до них її син ОСОБА_27 , але ОСОБА_13 вдарив його і він упав. Потім ОСОБА_28 піднявся і вдарив ОСОБА_13 у відповідь. В цей час підбігла сусідка ОСОБА_19 і припинила конфлікт.

Свідок ОСОБА_19 пояснила суду першої інстанції, що бачила продовження конфлікту, який розпочався ще в першій половині дня 04.08.2012 року і продовжився після обіду на вулиці Артилеристів між сім`єю ОСОБА_29 і Лавриків.

Приблизно після 15 год. 00 хв., працюючи в себе на подвір`ї, вона почула голос ОСОБА_30 : « ОСОБА_31 , Ви зламали, Ви й справляйте». Далі після цих слів вона була очевидцем, як ОСОБА_13 тримав в руках лопату, в цей час на вулицю вибігла його дружина ОСОБА_24 з криком: « ОСОБА_26 , не надо», і хотіла вирвати з рук свого чоловіка лопату, але їй це не вдалося і ОСОБА_13 кинув лопату в сторону ОСОБА_30 . Він пригнувся і лопата пролетіла мимо. До ОСОБА_13 підійшов батько ОСОБА_30 ОСОБА_32 зі словами «Що ти робиш». Між ними почалася бійка. До них підійшов ОСОБА_27 і вона бачила, як ОСОБА_13 вдарив ОСОБА_30 і він упав, але потім встав і вдарив ОСОБА_13 у відповідь. Тоді вона підійшла до них і стала між ОСОБА_13 і ОСОБА_22 з вимогою припинити конфлікт. Її послухалися і всі розійшлися.

Свідок ОСОБА_24 пояснила суду першої інстанції, що в другій половині дня 04.08.2012 року продовжився конфлікт з сусідами ОСОБА_22 , який розпочався в цей день раніше. Приблизно 17 год. 00 хв. вона після повідомлення ОСОБА_15 бабусі їх робітника ОСОБА_14 вийшла з будинку і побачила сусідів ОСОБА_20 і ОСОБА_8 , які стояли з лопатою в її дворі. Потім вона вийшла з двору разом з ОСОБА_13 і тут раптом ОСОБА_32 вдарив ОСОБА_33 . ОСОБА_27 намагався перешкодити бійці і штовхнув її, вона падаючи, схопилася за ОСОБА_28 . Після цього ОСОБА_27 викинув лопату і, звільнившись від неї, вдарив ОСОБА_33 . Вона закричала і після цього батько і сина Лаврики пішли. ОСОБА_13 кинув лопату через дорогу. Потім ОСОБА_21 вихопила у ОСОБА_13 фотоапарат і кинула на землю. Не встиг її чоловік підняти фотоапарат, як підбіг ОСОБА_27 і вдарив його, ОСОБА_13 упав і ОСОБА_27 продовжив бити його ногами. Потім Лаврики пішли.

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду першої інстанції, що з вікна будинку ОСОБА_13 , де вона знаходилась, бачила бійку між ОСОБА_13 і ОСОБА_22 , як старший ОСОБА_22 ударив в лице ОСОБА_13 . Про це вона повідомила ОСОБА_24 .

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду першої інстанції, що він на прохання ОСОБА_13 працював у нього робітником і був очевидцем події 04.08.2012 року, а саме як в другій половині дня ОСОБА_20 ударив ОСОБА_13 і син його ОСОБА_8 , в якого в руках була лопата, хотів вдарити ОСОБА_13 , потім ОСОБА_27 кинув лопату і першим вдарив ОСОБА_13 , який почав відбиватися. Перед цим ОСОБА_13 взяв фотоапарат, але ОСОБА_18 вирвала в нього фотоапарат і кинула на землю, ОСОБА_13 нагнувся за фотоапаратом, але підбіг ОСОБА_27 і вдарив його з ноги у груди.

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду першої інстанції, що 04.08.2012 року він проходив по вул. Артилеристів і неподалік від будинку АДРЕСА_4 , біля двору побачив двох чоловіків і жінку, які підходили до будинку АДРЕСА_1 . Один з чоловіків, на вік молодший, ніс лопату, зайшли у хвіртку, після чого він почув шум. Як потім виявилося, це були ОСОБА_20 і його син ОСОБА_8 .

Потім чоловіки вийшли назад, за ними вийшли ОСОБА_13 і його дружина ОСОБА_34 . На ОСОБА_13 накинувся чоловік, старший за віком, ОСОБА_34 стримувала молодого, тримала його за ноги, щоб не вмішувався. Але молодий чоловік ОСОБА_27 все-таки вирвався і вдарив ногою ОСОБА_33 і він упав. Білозор ОСОБА_35 закричала і двоє чоловіків пішли. Також він бачив, як ОСОБА_13 відкинув лопату на дорогу, але в сторону від ОСОБА_30 . Він не бачив, щоб ОСОБА_13 вдарив ОСОБА_30 . Від місця події він знаходився приблизно в 25 метрах.

Суд першої інстанції обґрунтовував свій вирок доказами, наданими стороною обвинувачення, зокрема:

- висновком судово-медичної експертизи № 245 від 20.06.2013 року згідно якого у медичних документах на ім`я ОСОБА_8 маються тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, гематоми носа, саден носа, струсу головного мозку в комплексі з переломом кісток носа. Вказане ушкодження могло виникнути від дії тупих твердих предметів та несе ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я на термін від 6 до 21 доби.

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 119 від 23.10.2014 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин лоба, підкожної гематоми, набряку м`яких спинок носа, садна спинки носа, краєвого перелому кісток носа. Тілесні ушкодження, які мають місце у ОСОБА_8 , відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я.

Разом з тим, суд першої інстанції поверхово дослідив наведенні вище докази, оскільки на переконання колегії суду, вони достовірно не доводять за яких саме обставин було нанесені легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 .
Зокрема, суд першої інстанціїкритично оцінив показання свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , оскільки вказані свідки є зацікавленими особами.

Проте, жодних аргументів на підтвердження того, що дані свідки є зацікавленими особами суд першої інстанції не навів. Колегія суддів вважає, що зацікавленими особами в даному випадку можуть бути лише ОСОБА_24 та ОСОБА_15 , так як вони є близькими особами з обвинуваченим (дружиною та бабусею дружини). Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_16 не можуть бути зацікавленими особами, оскільки перший працював у ОСОБА_13 , а другий взагалі проходив повз домоволодіння обвинуваченого в момент події злочину.

Крім того, колегія суддів вважає показання вищевказаних свідків достовірними, логічними та такими, що узгоджуються між собою, а суд першої інстанції також не навів жодних аргументів стосовно того, що визнав показання даних свідків непослідовними і суперечливими відносно обставин події злочину, тобто жодним чином не обґрунтував такий свій висновок.

В той же час, колегія суддів не приймає до уваги показання потерпілих та свідка ОСОБА_18 та вважає їх такими, що не доводять вини обвинуваченого у інкримінованому йому злочині, оскільки дані громадяни є зацікавленим особами, зокрема в тому, щоб притягнути ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності. При цьому, колегія суддів враховує довготривалі неприязні стосунки між сім`ями ОСОБА_29 та Лавриків, тобто відбулася чергова конфліктна ситуація між ними. Після даної конфліктної ситуації обвинувачений ОСОБА_13 також звертався до правоохоронних органів з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень, в ході перевірки звернень, обвинуваченому було відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно потерпілих. Також, ОСОБА_13 неодноразово звертався до органів прокуратури з приводу бездіяльності правоохоронних органів.
З долучених до справи листів вбачається що, ОСОБА_13 неодноразово звертався до Лавриків, в яких просив врахувати його претензії та спільно дійти згоди, щодо дотримання добросусідських відносин по всім спірним питанням.
Разом з тим, суд критично оцінює покази потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_20 та його дружини ОСОБА_18 про те, що ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та ОСОБА_20 . ОСОБА_13 не наносили. Вказані показання спростовуються показаннями свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_24 та самого обвинуваченого, які були послідовними в цій частині протягом всього досудового слідства та судового розгляду, про те, що першими бійку розпочали саме потерпілий ОСОБА_8 та ОСОБА_20 , які звалили його з ніг та почали наносити удари руками по тулубу та по голові. Також, відповідно до акту судово-медичного обстеження № 516 від 07.08.2012 року, у ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців обличчя, тулубу, лівого стегна, саден правого зап`ястку, лівого ліктя. Вказані ушкодження могли виникнути від дії тупих твердих предметів та несуть ознаки легких тілесних ушкоджень.
За даних обставин, у ОСОБА_13 також мались легкі тілесні ушкодження, а томувисновок судово-медичної експертизи № 245 від 20.06.2013 року і висновок комісійної судово-медичної експертизи № 119 від 23.10.2014 року не можуть слугувати беззаперечними доказами вини ОСОБА_13 .

Відповідно п.п. 2,5 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 26 квітня 2002 року „Про судову практику у справах про необхідну оборону», судам слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Аналізуючи суб`єктивну сторону діяння, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_13 , колегія суддів вважає, що він заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження що спричинили короткочасний розлад здоров`я, під час конфлікту і бійки, яка виникла між ними, з метою захисту від посягань з боку ОСОБА_8 та його батька ОСОБА_20 . При цьому, умисно нанісши кулаком руки удар потерпілому ОСОБА_8 , обвинувачений діяв в межах необхідної оборони та не перевищив її меж, так як вчинені ним дії по захисту себе та дружини були зумовлені об`єктивною необхідністю і інтенсивність захисту відповідала інтенсивності нападу. До такого висновку колегія суддів приходить і враховуючи те, що потерпілий, застосовуючи насильство, тримав в руках лопату. При цьому, суд враховує обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема, те, що потерпілих було двоє, які молодше та фізично сильніші за ОСОБА_13 . Ініціатором конфлікту був саме ОСОБА_20 , яки разом з дружиною ОСОБА_18 та сином, потерпілим ОСОБА_8 прийшли на територію домоволодіння ОСОБА_13 . При цьому поставили лопату в дворі домоволодіння, тілесні ушкодження наносили безпосередньо біля воріт домоволодіння ОСОБА_13 .

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

При визначенні ступеню вини ОСОБА_13 колегія суддів виходить з того, що ініціатором конфлікту були ОСОБА_20 , його дружина ОСОБА_18 та син ОСОБА_8 , які прийшли на територію домоволодіння ОСОБА_13 , без дозволу останнього залишили на території домоволодіння лопату з вимогою її відремонтувати. При цьому, пошкодили фотоапарат належний ОСОБА_13 . Після відмови останнього відремонтувати лопату, перебуваючи в більшості, ОСОБА_20 та ОСОБА_8 , безпосередньо біля воріт домоволодіння ОСОБА_13 , почали наносити йому тілесні ушкодження в різні частини тіла. З метою захистити чоловіка втрутилася ОСОБА_24 , дружина ОСОБА_13 , якій теж були нанесені тілесні ушкодження Лавриками. З ціллю самозахисту та припинення протиправної поведінки ОСОБА_20 та його сина ОСОБА_8 , - ОСОБА_13 наніс удар ОСОБА_8 .

Як вбачається з акту судово-медичного обстеження № 515 від 06.08.2012 року, у ОСОБА_24 виявлені шість травматичних пошкоджень, а саме тілесні ушкодження у вигляді: садна правого коліна, двох саден лівого коліна з переходом на гомілку, садно на передній поверхні правої гомілки, на внутрішній поверхні правого зап`ястку та два синці на внутрішній поверхні лівого зап`ястку. Вказані ушкодження могли виникнути від дії тупих твердих предметів та несуть ознаки легких тілесних ушкоджень. Зі слів ОСОБА_24 тілесні ушкодження отримала під час сварки з ОСОБА_22 .
За наявності вищевказаних суперечностей між показаннями обвинуваченого, потерпілих, свідків, зазначені вище докази, свідчать, що ОСОБА_13 знаходився в стані необхідної оборони та з метою захисту себе та своєї сім`ї від неправомірних дій, наніс потерпілому ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження, при цьому не перевищив межі необхідної оборони.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що матеріалами кримінального провадження не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується. Висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Виходячи із змісту вимог ч. 3 ст. 373 КПК України, у суду першої інстанції не було законних підстав до винесення стосовно ОСОБА_13 обвинувального вироку.

Доводи прокурора про те, що судом першої інстанції не було з`ясовано думку учасників процесу щодо виклику та допиту свідків, а також коли заявлялося клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, суд першої інстанції не вийшов до нарадчої кімнати для постановлення ухвали та продовжив розгляд справи, перейшовши до судових дебатів є безпідставними, так як судом першої інстанції з`ясовувалася думка учасників процесу щодо виклику та допиту свідків (т. 1 а.с. 78-79). Чинним процесуальним законом не передбачено обов`язкового виходу суду до нарадчої кімнати при надходженні клопотань, в тому числі і про закриття кримінального провадження. В той же час клопотання про закриття кримінального провадження стосовно особи може бути вирішено в нарадчій кімнаті одночасно з ухваленням вироку, що відповідає положенням ст. 368 КПК України. Крім того ухвала про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не оскаржується жодним учасником процесу.

Статтею 91 КПК України, визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, зокрема подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_11 підлягає задоволенню, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, вирок суду першої інстанції - скасуванню, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_13 - закриттю відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст. ст. 284, 376, 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 - задовольнити.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_13 - скасувати, кримінальне провадження закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4