№ 336/3610/15-к
пр. № 1кп/336/369/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

06 липня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 15.02.2007 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 321 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі, звільненого умовно достроково 08.09.2009 р., невідбутий строк 1 рік 7 місяців 13 днів;

-04.02.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік, 07.08.2014 р. застосований Закон України "Про амністію ст. 1 п."В";

-30.01.2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимий за скоєння корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях перевиховання не став та знову вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

20.04.2015 року, приблизно о 23:00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів та з метою в подальшому розпорядитися викраденим майном на свою користь, знаходячись в під`їзді № 2 між 1-м та 2-м поверхом, будинку АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, діючи повторно, шляхом вільного доступу, викрав дитячу коляску марки «ADAMEX Jong», що належить потерпілій ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку експерта НДЕКЦ при ГУМВД України в Запорізькій області № 987 від 05.05.2015 року на момент вчинення кримінального правопорушення складає 1602 грн. 67 коп., чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 на вищевказану суму, після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, поклав викрадене майно в таксі та попрямував до своєї знайомої ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінують, визнав в повному обсязі, пояснив обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи фактичні обставини, щиро розкаявся у скоєному, пояснюючи, що свої первісні пояснення в суді давав з метою уникнути кримінальної відповідальності, розуміючи, що скоїв злочин в період іспитового строку, але усвідомивши, що вибрав неправильну лінію захисту, щиро розкаявся, просить суд суворо не наказувати.

Оскільки ніхто з учасників судового процесу не оспорював фактичні обставини справи, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що обвинуваченим скоєний злочин середньої тяжкості.

Також суд враховує дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та обставини вчинення злочину.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, вчинив злочин в період іспитового строку, добровільно відшкодував майнову шкоду, матеріальних претензій до нього потерпіла не має, на суворому покаранні не наполягає.

Обставинами, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що перевиховання ОСОБА_4 та запобігання скоєння ним нових злочинів може бути досягнуто при призначенні судом покарання, пов`язаного з позбавленням волі, із застосуванням вимог ст. 71 КК України, що також відповідає роз`ясненню п.10 ППВСУ Про практику призначення судами кримінального покарання N 7 від 24.10.2003 року, згідно якого у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Доля речових доказів по даному провадженню підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_5 не заявлений.

Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

В обвинувальному акті зазначено про розмір витрат на залучення експерта для проведення експертиз під час досудового розслідування, які за переліченим змістом є вартістю проведених по справі під час досудового розслідування експертиз.

Разом з тим, ч. 2 ст. 124 КПК України передбачає стягнення з обвинуваченого, в разі ухвалення обвинувального вироку, на користь держави лише документально підтверджених витрат на залучення експертів, а не вартості проведення експертиз, яку ст. 118 КПК України не віднесено до процесуальних витрат.

Оскільки дані про розмір витрат на залучення експертів, та виконану роботу експертів, що не є їх службовим обов`язком, відсутні, питання про процесуальні витрати судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 349 ч. 3, 370, 373, 374 КПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2015 року призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт.

Строк відбуття покарання рахувати, починаючи з дня приведення вироку у виконання.

Речові докази по справі дитяча коляска марки «ADAMEX Jong» сірого кольору з салатними вставками, та чотири колеса від неї, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити останній за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: