Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2010 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Драного О.П.,

суддів Лещенка Р.М. і ОСОБА_1,

за участю прокурора Науменка В.В.,

засудженого ОСОБА_2 розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Олександрійського міськрайонного суду від 16 квітня 2010 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, не працює, раніше судимий:

- 4.11.2003 року Олександрійським районним судом за ст.ст. 15 ч.2 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки,

-26.01.2004 року Олександрійським районним судом за ст.ст. 185 ч.2,70 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, звільнився 3.08.2005 року на підставі ст.3 п.»б» Закону України «Про амністію» від 31.05.2005 року,

- 27.04.2006 року Олександрійським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 304, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнився 27.11.2008 року по відбуттю призначеного покарання,

засуджений за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Суд визнав винним та засудив ОСОБА_2 за те, що він 16.10.2009 року близько 21 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння біля кафе «От заката до рассвєта», розташованого по вул. Леніна в с. Лікарівка Олександрійського району, діючи повторно, відкрито заволодів велосипедом «Мустанг», вартістю 400 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкода на вказану суму.

У своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_2 просить скасувати вирок суду першої інстанції і направити справу на новий розгляд в іншому складі суду вказуючи на те, що судом не повно та не обєктивно

розглянута справа і помилково кваліфіковані його дії за ст. 186 ч.2 КК України, оскільки суд розглядаючи дану справу не повно та не обєктивно зясував всі фактичні обставини справи і дав їм неправильну юридичну оцінку, за його неодноразовими клопотаннями так і не визвав до зали суду свідків, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та інших свідків, які бачили обставини конфлікту між ним та потерпілим, поклав в основу вироку суперечливі докази, а також не дав оцінки тому, що потерпілий подав заяву до міліції лише через два дні і вже після того, як він повернув йому велосипеда.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, а апеляцію засудженого без задоволення, пояснення засудженого ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції засудженого колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, суд зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого. Проте, під час судового слідства вказані вимоги закону були місцевим судом порушені.

Суд поверхово дослідив зібрані по справі докази, дав їм однобічну і неповну оцінку, а тому дійшов передчасного висновку про доведеність вини підсудного ОСОБА_2 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), повторно тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

При цьому, суд першої інстанції неповно дослідив і не дав належної оцінки доказам, зібраним по даній справі на досудовому слідстві на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину, за який його засудженого.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи та протоколу судового засідання ОСОБА_2, як на досудовому слідстві так і в суді, хоч і вказував на часткове визнання своєї вини, проте згідно його послідовних показань, він фактично не визнав своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України і підтвердив це відповідним клопотанням до суду від 22.03.2010 року (а.с.174), при цьому вказав на те, що вину визнає тільки в тому, що він дійсно забрав велосипед потерпілого, але не з метою його продажу, лише хотів, щоб ОСОБА_3 прийшов до нього і попросив вибачення.

Тому, враховуючи що сам ОСОБА_2, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні фактично своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України не визнав, за таких обставин справи суду слід було в судовому засіданні ретельно дослідити всі зібрані на досудовому слідстві докази по справі і лише після цього дати їм відповідну оцінку.

Проте, як вбачається з протоколу судового засідання суд обмежився допитом лише потерпілого, одного свідка ОСОБА_8, яка є рідною сестрою потерпілого та оголосив показання двох свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_4 Решту пять свідків, а саме ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_7, які зазначені в обвинувальному висновку, суд не допитав і не вирішив питання про можливість оголосити їх в судовому засіданні, хоча підсудний неодноразово заявляв клопотання про їх допит в суді.

Крім того, суду слід було критично поставитись до рапортів складених оперуповноваженим Олександрійського РВ УМВС ОСОБА_14, щодо неможливості виконання постанов суду про привід вказаних свідків, які складені формально, оскільки відсутня будь-яка перевірка з даного приводу (а.с.147-149,155). Більше того, в ході розгляду даної справи відносно вказаного працівника міліції за скаргою підсудного та на підставі постанови суду від 17.03.2010 року (а.с.161) прокуратурою району проводилась перевірка, проте у порушенні кримінальної справи за результатами перевірки було відмовлено (а.с.180). Але незважаючи на це, за вищевказаних обставин справи, виконання приводу свідків та потерпілого по справі слід було доручати іншим працівникам міліції, оскільки привід потерпілого ОСОБА_3 було виконано лише після того, як контроль за його виконанням було доручено прокурору Олександрійського району (а.с.181,189).

Доводи підсудного про відсутність в його діях складу злочину, за який його засуджено у вироку суду нічим не спростовані, а посилання місцевого суду тільки на показання потерпілого, які він частково змінював у судовому засіданні вже після допиту його сестри ОСОБА_8, є недоречним і таким, що свідчить про допущену по справі неповноту судового слідства.

За таких обставин справи, колегія суддів вважає необхідним апеляцію засудженого ОСОБА_2 задовольнити, а вирок суду скасувати через допущену однобічність і наповноту судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, і справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суду.

Згідно довідки з Олексадрійського міськрайонного суду від 13.07.2010 року на даний момент у провадженні суду знаходиться також кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч.3 КК України, розгляд якої призначено на 4.08.2010 року, тому при новому розгляді справи суду слід вирішити питання у порядку ст. 26 КПК України про можливість обєднання вказаних справ в одне провадження.

Керуючись ст.ст. 362,366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 задовольнити.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду від 16 квітня 2010 року, щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суду.

СУДДІ: