Справа № 10-74/2012 Головуючий у І інстанції Рябота В.І.
Категорія - санкція Доповідач Воронцова С. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів Мельниченка Ю.В., Миронцова В.М.,

з участю:

прокурора Бондаренка П.В.,

захисника-адвоката ОСОБА_2,

слідчого СВ Прилуцького МВ УМВС України в

Чернігівській області ОСОБА_3,

обвинуваченого ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 березня 2012 року про відмову в задоволенні подання слідчого СВ Прилуцького МВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 про обрання щодо ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого , раніше не судимого , зареєстрованого та проживаючого за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3,

відмовлено в обранні запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Відмовляючи в задоволенні подання слідчого, та вирішуючи питання про обрання затриманому запобіжного заходу в вигляді підписки про невиїзд, суд вказав що органом досудового слідства на надано доказів того що ОСОБА_4 чинив слідству перешкоди в проведенні слідчих дій, ухилявся від їх проведення , чи здійснював тиск на свідків , і що поведінка затриманого в ході розслідування кримінальної справи дає підстави для обрання саме запропонованого слідчим запобіжного заходу, а також вказав на те що останній вперше притягується до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується. Окрім того суд зазначив що питання обрання особі міри покарання належить виключно до компетенції суду , тому доводи слідчого що за вказаний злочин передбачено безальтернативне покарання в виді шести років позбавлення волі, не заслуговують на увагу.

В апеляції прокурор, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, просить постанову суду скасувати, а матеріали справи повернути на новий судовий розгляд, мотивуючи тим, що суд не прийняв до уваги той факт що ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні тяжких злочинів , а саме в декількох епізодах збуту наркотичних засобів , які вчинив з корисливих мотивів, окрім того останній своєї вини в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 307 КК України не визнає, що на думку апелянта свідчить про те що він не сприяє слідству в розкритті злочинів, не займається суспільно корисною працею , що дає підстави вважати що перебуваючи на волі він може ухилятись від слідства та суду , що не забезпечить виконання процесуальних рішень, а також може здійснювати тиск на свідків та продовжуватиме свою злочинну діяльність.

Заслухавши доповідача, пояснення слідчого який наполягаючи на обгрунтованості внесеного ним до суду подання , заявив що фактів ухилення обвинуваченого від явки для проведення слідчих дій не було, даних про те що він перешкоджає встановленню істини по справі та продовжує свою злочину діяльність немає; думку прокурора , який підтримуючи апеляцію, стверджував про корисливість дій обвинуваченого з огляду на те що він не потребує лікування з приводу наркоманії, офіційно не працює , а грошові кошти виручені від збуту наркотичних засобів є його єдиним джерелом доходів; пояснення обвинуваченого , який заперечуючи проти задоволення апеляції прокурора , стверджував що він неофіційно працює на будівництві, жодним чином не перешкоджає проведенню слідчих дій , та не ухиляється від явки до слідчого; думку захисника , який вважаючи апеляцію прокурора необгрунтованою а рішення суду першої інстанції законним, заявив що даних які б свідчили про перешкоджання його підзахисним веденню досудового слідства немає, окрім того на даний час воно закінчене і їх ознайомлено з матеріалами кримінальної справи, а слідчим складено обвинувальний висновок, вивчивши матеріали кримінальної та судової справ, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляції прокурора.

Згідно ст. 148 КПК України запобіжні заходи є заходами процесуального примусу, які застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою забезпечення належної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 150 КПК України при обранні запобіжного заходу мають бути враховані: вік обвинуваченого, стан здоровя, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання; зясовуються дані про попередні судимості, соціальні звязки особи, схильності, спосіб життя, поведінка в цій або іншій кримінальній справі.

Розглядаючи подання слідчого про взяття під варту, суд першої інстанції належним чином перевірив дані про особу затриманого , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, проживає разом з членами своєї родини, позитивно характеризується.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 КПК України взяття під варту як запобіжний захід застосовується в справах про злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Проте, питання обґрунтування утримання під вартою, небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки межами санкції статті Кримінального закону.

Як вбачається з матеріалів судової справи, суд першої інстанції двічі продовжував строки затримання ОСОБА_4 для надання суду доказів які б свідчили про причетність останнього до скоєння злочинів в яких його підозрюють, вирішення питання про предявлення останньому обвинувачення , та збирання характеризуючих та інших даних необхідних для вирішення подання слідчого про обрання міри запобіжного заходу в вигляді взяття під варту.

Однак даних про виконання постанов суду від 02 березня 2012 року та 06 березня 2012 року матеріали судової справи не містять. В матеріалах справи відсутні дані щодо сімейного стану затриманого та його соціальних звязків, відомостей про притягнення його до адміністративної відповідальності, даних про стан його здоровя, а також відсутні докази про його причетність до інкримінованих йому злочинів та документальні дані про предявлення ОСОБА_4 обвинувачення.

Твердження апелянта про можливість ухилення ОСОБА_4 від органу досудового слідства та суду, перешкоджання виконанню процесуальних рішень по справі та здійснення тиску на свідків, і продовження ним злочинної діяльності нічим не підтверджені і є голослівними.

Доводи апеляції з приводу того що невизнання ОСОБА_4 вини в скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст. 307 КК України свідчать про те що останній не співпрацює зі слідчими органами та перешкоджає розкриттю злочинів не заслуговують на увагу. Оскільки питання щодо доказування вини чи невинності особи є в компетенції органів дізнання , досудового слідства та прокурора, які не вправі покладати обовязок по її доказуванню на обвинуваченого

Тяжкість скоєного особою злочину та вимоги санкції статті, що передбачає покарання в виді позбавлення волі на строк більше трьох років не є безумовними підставами для обрання запобіжного заходу в вигляді взяття під варту. А твердження слідчого викладені в поданні щодо можливості продовження обвинуваченим своєї злочинної діяльності , уникнення від слідства та суду , перешкоджання встановленню істини по справі , свого підтвердження в суді апеляційної інстанції не знайшли.

Міра запобіжного заходу в вигляді взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом , і обирається за умови коли є підстави вважати що менш суворі запобіжні заходи , передбачені ст. 149 КПК України не можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обовязків , що випливають з вимог ст. 148 КПК України.

Твердження прокурора стосовно того що єдиним джерелом доходів обвинуваченого є грошові кошти отриманні від збуту наркотичних засобів , не можуть бути прийняті судовою колегією до уваги , оскільки як слідує з матеріалів справи органом досудового слідства ОСОБА_4 інкримінується два епізоди збуту наркотичних засобів вагою 1,87г на суму 50 грн. та 1,162г на суму 50 грн. що мало місце в період з 14.01.2012 року по 21.01.2012 року, що не дає підстави вважати про систематичність таких дій та наявність від них постійного доходу достатнього для існування.

ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є працездатною молодою людиною, має постійне місце проживання, проживає в родині, за місцем проживання характеризується позитивно, та згідно наявної характеристики працює на будівництві, будь-яких негативних соціальних звязків не має, а тому з урахуванням особи обвинуваченого, його позитивних соціальних звязків та схильностей, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_4 не ухилятиметься від слідства та суду, не перешкоджатиме встановленню істини по справі і не продовжуватиме злочинну діяльність та відмовив слідчому в обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Та для забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обовязків та його належної процесуальної поведінки обрав останньому запобіжний захід в вигляді підписки про невиїзд.

Даних про порушення обвинуваченим обраної судом першої інстанції міри запобіжного заходу апеляційному суду не надано.

За таких підстав колегія суддів не вбачає підстав для скасування постановленого судом першої інстанції рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 365, 366, 382 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 березня 2012 року про відмову в задоволенні подання слідчого СВ Прилуцького МВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_5 ОСОБА_1 ОСОБА_6