Справа №162/703/15-к
01 квітня 2015 року Номер провадження 1-кс/162/26/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року смт. Любешів
Слідчий судя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
скаржника ОСОБА_4 ,
представника скаржника ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_6 ,
Як з"ясувалось, предметом крадіжки є мобільний телефон марки ІNОКІА 206, серійний номер НОМЕР_1 , тобто телефон, який перебуває у його володінні.
Вказаний телефон було вилучено, до телефону додавалися дві сім картки мобільних НОМЕР_2 та КИЇВСТАР - НОМЕР_3 , а також карта пам"яті розміром 4 І`Б.
Постановою від 28.01.2015 року мобільний телефон марки НОКІА 206, серійний помер НОМЕР_1 , дві сім картки мобільних МТС НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , а також карта памяті розміром 4 ГБ були визнані речовими доказами.
Ухвалою слідчого судді Любешівеького районного суду від 31.01.2015 року відмовлено у накладенні арешті на мобільний телефон з підстав відсутності доказів права власності.
Ухвалою слідчого судді Любешівеького районного суду від 05.02.2015 року у визнанні бездіяльності слідчого протиправною та поверненні вказаного телефону відмовлено з підстави визнання в якості речовим доказом телефону (постанова від 28.01.2015 року) та на той час не зясовано дійсного власника телефону, тобто чи належить він скаржнику чи потерпілій у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , оскільки остання цей телефон впізнала. Протокол впізнання та протокол допиту досліджувався слідчим суддею при розгляді клопотання про накладення арешту на майно від 31.01.2015 року.
В подальшому була прийнята ухвала слідчою судді про тимчасовий доступ до речей і документів та інформації, яка знаходиться в мобільних операторів з метою зясування обставин, яка сім карта працювала у вказаному телефоні.
Зважаючи на вказані обставини очевидним є давання потерпілою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні завідомо неправдивих показів повзаних зі штучним створення доказів обвинувачення, так як остання при здійсненні впізнання попереджалася про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, між тим па підтвердження своїх показань подала коробку до вказаного телефону. Тому її дії підпадають під кваліфікацію за ст.384 ч.2 КК України
У звязку з зазначеними діями потерпілої ОСОБА_7 та її неправдивими показаннями він вимушено був позбавлений можливості користуватися належним йому мобільним телефоном, сімкартами та картою пам"яті на протязі півтора місяця, у зв"язку з безпідставною перевіркою, внаслідок чого йому завдана моральна шкода.
17.03.2015 року на підтвердженя права власності йому повернуто вилучені мобільний телефон і сімкарти.
Враховуючи вказані обставини, ним було подано заяву про внесення відомостей до ЄРДР щодо факту давання завідомо неправдивих показів та визнання і залучення його у кримінальному провадженні в якості потерпілого.
19 березня 2015 року повідомлення про кримінальне правопорушення внесено в ЄРДР, проте до даного часу не вирішено питання слідчим про визнання його потерпілим та не здійснено необхідних слідчих дій з його участю.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 та його представник- адвокат ОСОБА_5 скаргу підтримали та дали пояснення аналогічні тим, що вказані в описовій частині скарги. Уточнили, що оскаржують саме бездіяльність слідчого у вирішенні питання про визнання заявника потерпілим у кримінальному провадженні.
Взявши до уваги пояснення скаржника та його представника, заслухавши слідчого, думку прокурора та вивчивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов"язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
В суді встановлено, що 19 березня 2015 року ОСОБА_4 звернувся в Любешівський РВ УМВС України у Волинській області із заявою про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст.384 КК України, та визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотпння сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов"язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задоволення їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об"єктивних причин- надсилається їй.
Частиною 3 ст.110 КПК України визначено, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також, коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Згідно положень ст.307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування слідчий суддя постановляє ухвалу про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
2) зобов"язання припинити дію;
3) зобов"язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.306, 307 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в:
Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя:/підпис/ ОСОБА_1
Оригіналу відповідає:
Суддя Любешівського
районного суду ОСОБА_1