Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/9479/14-к
Провадження № 1-кп/523/77/15
І м е н е м У к р а ї н и
01.07.2015 року м. Одеса
ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дрезден, Федеративна Республіка Німеччина, кабардинця, громадянина Російської Федерації, з середньою освітою, не одруженого, відомості про судимість на території України відсутні, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично не маючого постійного місця проживання в Україні до ув`язнення 19 травня 2014 року,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115 та ч.1 ст.187 КК України,
Близько 19 години 5 березня 2014 року ОСОБА_13 , з корисливих спонукань, зайшов до розташованого за адресою: м. Одеса, пр-кт Добровольського,80, приміщення аптеки ТОВ «ЛТД ФЕНИКС ГРУПП», направив на фармацевта ОСОБА_7 револьвер під набій Флобера моделі «Trooper-2,5», калібру 4 мм, погрожуючи застосуванням якого, висловив вимогу передати йому наявні в касі гроші. Побоюючись за власне здоров`я та життя, реально сприймаючи спрямований на неї пістолет в якості зброї, ОСОБА_7 віддала ОСОБА_13 належні зазначеному товариству 6600 грн., якими обвинувачений розпорядився на власний розсуд.
Крім того, близько 21 години 30 березня 2014 року ОСОБА_13 зустрів біля розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова,10, продовольчого магазину раніше знайомого йому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час розмови між ними виник словесний конфлікт на ґрунті боргових зобов`язань останнього перед обвинуваченим. В ході конфлікту ОСОБА_13 , будучи розгніваним надуманими, на його думку, претензіями до нього з боку боржника, реалізуючи раптово виниклий намір на вбивство останнього, здійснив постріл з наявного у нього вищезазначеного револьверу в область правого ока ОСОБА_14 , чим спричинив тому вогнепальне вхідне, проникаюче, сліпе, кульове поранення правої півкулі головного мозку, що віднесено до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, від якого ОСОБА_14 помер о 16 годині 55 хвилин наступної доби в КУ «Одеська обласна клінічна лікарня».
Обвинувачений вину в розбійному нападі визнав у повному обсязі та показав, що, не маючи достатніх засобів для проживання в м. Одесі, де він тимчасово мешкав в готелі «Будинку Павлових», він вирішив пограбувати аптеку, для чого приїхав на таксі до житлового масиву «Котовський». Не розповідаючи водієві про свої наміри, обвинувачений попросив того зупинитися біля першої ж на їх шляху аптеки та почекати його декілька хвилин. Як вбачається з подальших показань ОСОБА_13 він, будучи одягненим в темні куртку та спортивні штани, сховав власне обличчя під шапкою-маскою, дістав із-за поясу револьвер та зайшов до приміщення аптеки, де наказав фармацевту віддати йому гроші, що вона, побачивши пістолет, і здійснила. Після вчинення цих дій ОСОБА_13 повернувся до таксі та поїхав до місця свого тимчасового проживання. Отримані таким чином гроші, загальну суму яких він в даний час не пам`ятає, обвинувачений витратив на власні потреби.
Щодо обставин загибелі ОСОБА_14 обвинувачений вину визнав частково, заявивши про відсутність наміру на умисне вбивство останнього, та показав про наступне.
У свого знайомого ОСОБА_15 він тимчасово взяв в користування револьвер, щоб постріляти в полі по бляшаних банках, який фактично використав під час нападу на аптеку та продовжував в подальшому носити при собі.
Як вбачається з показань обвинуваченого він познайомився з ОСОБА_14 в розташованому в «Будинку Павлових» ресторані, а також мав з ним в цьому ж місці ще декілька зустрічей, під час однієї з яких дав у борг ОСОБА_14 2000 грн. Оскільки останній протягом наступних 1,5 місяця кошти не повертав та на телефонні дзвінки не відповідав, то ОСОБА_13 вирішив його розшукати, для чого в одну із ночей прийшов до зачиненої квартири, де мешкав боржник, та намагався з ним поговорити. Будь-яких дій, пов`язаних з пошкодженням вхідних дверей цієї квартири, він не вчиняв.
Крім того, обвинувачений через загального знайомого дізнався і про подвір`я, де в останній час з`являвся ОСОБА_14 , та в якому випадково відбулася їх остання зустріч. При цьому ОСОБА_13 показав, що ОСОБА_14 спочатку розгубився, потім відійшов в бік від магазину, можливо справити природню потребу, проте обвинувачений настійливо тримав його в полі свого зору, після чого, через 5-10 хвилин, ОСОБА_14 несподівано повернувся та направився до обвинуваченого, одночасно емоційно висловлюючи якісь претензії з приводу нібито пошкодженої ним вхідної двері до квартири.
Це викликало у ОСОБА_13 раптовий спалах обурення, через що він вихопив із-за поясу револьвер та, не прицілюючись, вистрелив з відстані 1,5 метрів в напрямку ОСОБА_14 , від чого останній присів. Обвинувачений зрозумів, що цими діями спричинив тому ушкодження, а також побачив, що до них йдуть інші люди, а тому розвернувся та прискореним кроком покинув місце пригоди. З показань обвинуваченого також вбачається, що очевидцем події був ще і незнайомий йому чоловік, який випадково сидів поруч на лавці та, зрозумівши обставини, що трапилися, також хутко залишив це місце в інший від ОСОБА_13 бік.
В обґрунтування відсутності наміру на умисне вбивство ОСОБА_14 обвинувачений заявляє, що був впевнений, що від пострілу з цього револьверу заподіяти смерть неможливо. До того ж у його власному тілі (в тулубі та нозі) є дві кулі від потрапляння пострілів з аналогічного револьверу, які нібито жартуючи в нього вистрелили знайомі, що призвело лише до його особистих, тривалих та болісних відчуттів. В подальшому цей пістолет він втратив.
Незважаючи на отримані показання обвинуваченого, його вина у вчинених злочинах підтверджується сукупністю наступних доказів.
Потерпіла ОСОБА_7 , будучи допитаною в судовому засіданні показала, що близько 19 години 5 березня 2014 року вона перебувала за касою аптеки, як несподівано зайшов чоловік, одягнений в темну куртку, спортивні штани та шапку із прорізами для очей, наставив на неї короткий металевий пістолет з барабаном та, погрожуючи цим предметом, який вона реально сприйняла за зброю, наказав їй віддати наявні в аптеці гроші. Як показує потерпіла цей чоловік казав їй: «Пискнеш вб`ю!», а коли вона віддала йому близько 1000 грн. наявних безпосередньо в касі грошей, то вимушена була, за його вказівкою, піти до підсобного приміщення, звідки винесла та віддала обвинуваченому ще близько 6000 грн.
Як вбачається з показань в суді свідка ОСОБА_16 він, підробляючи приватним візництвом, познайомився з обвинуваченим як з клієнтом, який, проживаючи в « ОСОБА_17 », став його періодично викликати для поїздок по місту. В березні 2014 року, на прохання обвинуваченого, свідок у вечірній час підвіз того до однієї з розташованих на житловому масиві «Котовський» аптек, після чого обвинувачений вийшов з автомобіля. Через незначний час останній повернувся та свідок побачив в руках у обвинуваченого шапку-маску із прорізами для очей, пістолет та гроші. ОСОБА_16 здогадався, що ОСОБА_13 пограбував аптеку, проте нічого з цього приводу не розпитував, а лише відвіз того до « ОСОБА_17 » та припинив з ним будь-які подальші стосунки.
Як вбачається з повідомлення, що надійшло по телефону № НОМЕР_1 до оперативного чергового органу внутрішніх справ Прокопця о 19 годині 40 хвилин 5 березня 2014 року, за адресою: м. Одеса, пр-кт Добровольського,80, було здійснено напад на аптеку. За цією подією через 5 хвилин було направлено слідчо-оперативну групу.
Слідчим СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_18 о 19 годині 45 хвилин 5 березня 2014 року від ОСОБА_19 було прийнято заяву про пограбування аптеки невідомою особою, яка погрожувала заявниці предметом, зовнішньо схожим на пістолет, що підтверджується відповідним протоколом.
Згідно протоколу огляду місця події в період з 20 години 30 хвилин до 21 години 25 хвилин 5 березня 2014 року іншим слідчим - членом слідчо-оперативної групи ОСОБА_20 за участю потерпілої ОСОБА_19 , спеціаліста та в присутності понятих було оглянуто три приміщення розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , аптеки, зовнішня обстановка в яких порушена не була, а також вилучено з поверхні вхідних дверей вісім слідів пальців рук та долоні руки людини.
Виконуючим обов`язки завідуючого зазначеної аптекиТОВ «ЛТД ФЕНИКС ГРУПП» ОСОБА_21 було повідомлено орган внутрішніх справ, що невідома особа о 19 годині 40 хвилин 5 березня 2014 року викрала грошові кошти загальною сумою 6600 грн., що підтверджується відповідними заявою та довідкою про розмір шкоди.
Свідок ОСОБА_15 , будучи допитаним в суді показав, що познайомився з обвинуваченим через свого кума ОСОБА_16 , на прохання якого пустив ОСОБА_13 пожити деякий час у власному домоволодінні. Наступного дня після виїзду обвинуваченого свідок виявив відсутність належного йому револьверу під набій Флобера моделі «Trooper» та набоїв до нього. З приводу цієї пропажі ОСОБА_15 із відповідною заявою до правоохоронного органу не звертався.
Відповідно до письмової заяви ОСОБА_15 , він, в присутності свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , добровільно видав начальнику Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_24 пакет з вміщеними до нього особистими речами, одягом (курткою, спортивними штанами, шапкою з прорізями для очей) та взуттям, що був залишений в житлі ОСОБА_15 . ОСОБА_13 в двадцятих числах березня 2014 року.
Серед виданих ОСОБА_15 речей потерпіла ОСОБА_7 за зовнішніми ознаками впізнала чоловічу куртку-пуховик чорного кольору, спортивні штани чорного кольору з трьома вертикальними смугами сірого кольору вздовж кожної штанини, шапку-маску синього кольору з прорізями для очей та чоловічі кросівки чорного кольору із вставками світлого кольору - як предмети одягу і взуття, в які був одягнений, взутий нападник в приміщенні аптеки 5 березня 2014 року, що підтверджується змістом відповідних протоколів пред`явлення речей для впізнання від 30 травня 2014 року.
Як вбачається із показань в суді свідка ОСОБА_25 він, будучи сусідом ОСОБА_14 , який деякий час перед загибеллю проживав в кв. АДРЕСА_3 , був очевидцем того, як обвинувачений в нічний час приходив до вхідних дверей зазначеного житла, гучно гримав по них та викликав ОСОБА_14 вийти для розмови про якийсь грошовий борг. Після безрезультатного гримання та зауважень сусідів ОСОБА_13 заспокоївся та залишився очікувати в тамбурному приміщенні, а ще через деякий час свідком було виявлено підпал вхідної двері квартири, де мешкав ОСОБА_14 .
Свідок ОСОБА_25 також показав, що в результаті цієї події ОСОБА_14 вирішив з`їхати з цієї квартири, а на питання свідка про причини конфлікту, той відповів, що нібито зайняв робоче місце прибулої вночі особи, через що останній образився.
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показала, що обвинувачений вже на протязі тижня розшукував ОСОБА_14 біля продовольчого магазину на подвір`ї будинку АДРЕСА_4 . У вечірній час дня загибелі ОСОБА_14 вона перебувала разом з ним біля цього ж магазину, де вони пили пиво та спілкувалися. Несподівано до них підійшов обвинувачений, покликав ОСОБА_14 відійти в бік для розмови, на що останній погодився та обидва чоловіки відійшли від магазину.
Як вбачається з подальших показань ОСОБА_26 через декілька хвилин вона обернулася на гучний хлопок, що відбувся в місці, де перебували ці чоловіки, та побачила лежачого на землі ОСОБА_14 та силуети обвинуваченого і ще одного чоловіка, які хутко залишали місце події. ОСОБА_26 підійшла разом з іншими, присутніми біля магазину, свідками до ОСОБА_14 , та побачила, як той тримався за обличчя та лише просив надати йому знеболююче. Будь-яких пояснень щодо сутності події ОСОБА_14 не повідомляв.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , кожний окремо показали, що під час розглядуваної судом події вони обидва перебували в салоні припаркованого біля зазначеного магазину автомобіля, де спілкувалися та слухали музику. Несподівано до них підійшла ОСОБА_26 та повідомила, що раніше знайомий їм усім ОСОБА_14 лежить в 20 метрах від магазину, на що вони разом підійшли до останнього.
Крім того, свідки показали, що також бачили силуети двох чоловіків, які швидким кроком віддалялися від місця події, а також про те, що підійшли до лежачого на землі потерпілого, який тримався руками за обличчя, та намагалися надати йому мінімально можливу допомогу.
Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні показала, що в цей же час, будучи продавщицею магазину, вона вже зачиняла його та, почувши постріл, фактично підійшла до ОСОБА_14 через 5 хвилин від ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 . Про те, що в потерпілого стріляли, їй повідомила ОСОБА_26 . Присутні поливали обличчя ОСОБА_14 водою.
Свідок ОСОБА_29 також показала, що до цієї події лише один раз бачила обвинуваченого, коли той звертався до неї в магазин, розшукуючи ОСОБА_14 .

Як вбачається з повідомлення, що надійшло по телефону №102 до оперативного чергового органу внутрішніх справ ОСОБА_30 від лікаря ОСОБА_31 о 22 годині 20 хвилин 30 березня 2014 року, біля розташованого будинку №10 по вул. Бочарова швидкою допомогою було підібрано ОСОБА_14 з вогнепальним пораненням правого ока.
Згідно з довідками КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» ОСОБА_14 о 21 годині 25 хвилин 30 березня 2014 року поступив до приймального відділення зазначеної лікарні в стані коми, з відкритим вогнепальним кульовим пораненням правої півкулі головного мозку.
Згідно протоколу огляду місця події в період з 23 години до 23 години 30 хвилин 30 березня 2014 року на ділянці місцевості, розташованій між будинками №8 та №10 по вул. Бочарова в м. Одесі, на відстані близька 20 метрів від продуктового магазину, було виявлено та вилучено тканину білого кольору, забруднену плямами бурого кольору, пакунок сигарет та календар.
Протоколом огляду трупу ОСОБА_14 від 31 березня 2014 року за участю судово-медичного експерта та експерта-криміналіста було виявлено синюшний колір закритого правого ока загиблого, над яким, а також в потиличній частині праворуч, містилися плями бурого кольору.
Як вбачається із висновку судово-медичної експертизи №28(214) від 30 травня 2014 року на трупі ОСОБА_14 виявлено ушкодження верхнього віка правого ока, в 181 см від підошовної поверхні стопи, на фоні синця вогнепальне, вхідне, проникаюче, сліпе кульове поранення, що було утворене пострілом з вогнепальної зброї. Напрям раневого каналу спереду назад, з пошкодженням навколо очної клітковини правого ока, правої скроневої долі, підкоркової області та потиличної долі правої півкулі головного мозку. Постріл в ОСОБА_14 було здійснено з дистанції, що перебувала в межах дії додаткових факторів пострілу, на що вказує наявність навколо рани, на дільниці 8х5 см численних краплинних темно-синюшних крововиливів, що були наслідком дії порохових газів та продуктів пострілу.
Смерть ОСОБА_14 перебувала в прямому причинному зв`язку із вогнепальним пораненням голови, забоєм головного мозку та крововиливом під його оболонки та настала від відтоку набухання головного мозку. Зазначене вогнепальне поранення голови за критерієм небезпеки для життя віднесено до тяжких тілесних ушкоджень та, як правило, супроводжується швидкою втратою свідомості (на протязі десятків секунд), у зв`язку із чим спроможність ОСОБА_14 вчиняти активні цілеспрямовані дії, в тому числі кричати, самостійно пересуватися, здійснювати опір та розмовляти, була крайнє маловірною.
Момент настання смерті ОСОБА_14 (о 16 годині 55 хвилин 31 березня 2014 року) чітко зареєстрований в карті стаціонарного хворого, ступень розвитку трупних явищ повністю відповідає зазначеному строку.
Експерт ОСОБА_32 , будучи допитаним в судовому засіданні з питань проведеної ним судово-медичної експертизи, показав, що в даному випадку в ОСОБА_14 було здійснено постріл із пневматичної зброї з дистанції, яка не перевищувала 50 см, що об`єктивно підтверджено наявністю синюшного кольору на віці правого ока, які утворилися від дії металевих частинок набою та його порохових газів. Експерт категорично заперечив ймовірність більшої відстані знаходження зброї, що була в обвинуваченого від обличчя загиблого, а також показав, що товщина кістки черепа по ходу раневого каналу складала лише 1-2 мм, а тому такий постріл в область ока заздалегідь був для ОСОБА_14 смертельним.
Як вбачається з висновку судово-імунологічної експертизи №393 від 19 червня 2014 на вилученому з місця пригоди в якості тканини рушнику виявлена кров людини, походження якої за груповою характеристикою не виключається від потерпілого ОСОБА_33 .
Згідно висновку судово-балістичної експертизи №163-Б від 8 квітня 2014 року вилучений з голови ОСОБА_14 металевий предмет до категорії боєприпасів не відноситься, є метальним снарядом, що ймовірно був відстріляний з револьверу, калібру 4 мм, призначеного для стрільби набоями конструкції Флобера. З урахуванням деформаційних змін, ймовірніше всього, наданий на дослідження предмет є кулею (метальним снарядом), калібру 4 мм.
Як вбачається з наданого свідком ОСОБА_15 висновку спеціаліста №51 від 14 серпня 2012 року втрачений цим свідком револьвер моделі «Trooper-2,5», був призначений для стрільби набоями Флобера кільцевого займання, калібром 4 мм, що не відноситься до вогнепальної зброї.
Проведеною в період з 29 травня по 3 червня 2014 року комісійною амбулаторною комплексною судово психолого-психіатричною експертизою №271 встановлено, що ОСОБА_13 в період вчинення вміненого йому діяння та в теперішній час не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, мав змогу в повній мірі усвідомлювати значення та можливі наслідки своїх дій та керувати ними, в будь-якому юридично значущому емоційному стані, в тому числі фізіологічному афекті, не перебував.
Оцінюючи в сукупності досліджені безпосередньо в судовому засіданні вищезазначені докази, суд вважає доведеною вину обвинуваченого та кваліфікує його дії:
- за епізодом нападу, з метою заволодіння грошима ТОВ «ЛТД ФЕНИКС ГРУПП», пов`язаного із загрозою застосування до ОСОБА_7 насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, за ч.1 ст.187 КК України, як розбій;
- за епізодом спричинення смерті ОСОБА_14 за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство.
При цьому суд вважає відсутніми підстави для визнання вчиненої 30 березня 2014 року ОСОБА_13 дії як вбивство через необережність, на чому наполягали в судовому засіданні обвинувачений та його захисник, виходячи із наступного.
Показання ОСОБА_13 про неочікуваний, тобто раптовий характер його останньої зустрічі з ОСОБА_14 є неправдивими, оскільки вони прямо спростовуються отриманими в судовому засіданні свідченнями ОСОБА_26 та ОСОБА_29 про те, що обвинувачений заздалегідь розшукував ОСОБА_14 , а також свідченнями ОСОБА_25 - про настійливий нічний візит обвинуваченого до квартири, в якій мешкав ОСОБА_14 , наслідком чого став підпал вхідних дверей. Ці обставини дозволяють суду дійти висновку про доволі тривале існування між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 конфлікту, вирішення якого залежало від часу, коли обвинувачений фактично розшукає ОСОБА_14 та з`ясує виниклі між ними стосунки.
Висновком та показаннями судово-медичного експерта, завдяки виявленню залишків продуктів згорання пороху та металевих краплин метального снаряду, була доведена відстань, яка не перевищувала 50 см, від зрізу каналу ствола револьверу, що перебував в руках обвинуваченого, до обличчя ОСОБА_14 . При цьому зріст останнього дорівнював близько 190 см, тобто значно перевищував зріст обвинуваченого, а тому ОСОБА_13 , здійснюючи постріл безпосередньо в напрямку обличчя загиблого, вимушений був ще й підняти руку догори. Ця обставина прямо спростовує довід обвинуваченого про те, що він взагалі не намагався поцілити в ОСОБА_14 та діяв на більшій відстані від загиблого.
Суд розцінює існування такої вкрай мінімальної відстані між обома особами як доказ раптово виниклого прямого наміру та фактичної спроможності ОСОБА_13 здійснити цілеспрямований постріл в область ока ОСОБА_14 з метою заподіяння тому смерті.
На підтвердження зазначеного суд звертає увагу і на отримані в суді показання обвинуваченого про те, що в його тулубі та нозі також до теперішнього часу перебувають дві аналогічні кулі, що призводить до суттєвих болісних відчуттів, а тому обвинувачений об`єктивно міг та повинен був розуміти, що постріл з близької відстані в область ока людини неминуче призведе до невиправного наслідку у виді її загибелі.
Також, оцінюючи поведінку ОСОБА_34 відразу після вчиненої дії, суд зазначає, що негайне залишення ним місця пригоди було, в першу чергу, обумовлено не легковажним розрахунком на спричинення незначного ушкодження потерпілому, а присутністю в цьому місці інших небажаних для обвинуваченого очевидців та свідків, про що як ОСОБА_13 прямо показав в суді, так і засвідчили ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 .
Крім того суд зазначає, що значний проміжок часу між моментом здійснення пострілу та настанням смерті ОСОБА_14 пов`язаний виключно з фактом своєчасного доставляння останнього до клінічної лікарні та значним обсягом терміново наданої медичної допомоги.
З цих же підстав суд критично ставиться до невизнавальної частини показань обвинуваченого та вважає їх формою захисту від пред`явленого обвинувачення, що спрямована бажанням уникнути чи пом`якшити відповідальність за вчинене.
Заявлені органом досудового слідства до відшкодування з обвинуваченого судові витрати на загальну суму 1277,64 грн., пов`язані з проведенням у справі дактилоскопічної та балістичної експертиз, підлягають задоволенню в повному обсязі.
При призначенні покарання обвинуваченому суд констатує про відсутність обставин, які б його пом`якшували чи обтяжували.
Разом з тим, суд враховує дані про ОСОБА_13 , як про особу, що лише частково визнала свою вину, є непрацевлаштованою, що обумовлювало потребу у пошуку джерел для особистого матеріального існування, кожного разу зникала з місць вчинення злочинів, тривалий час переховувалась від органу внутрішніх справ, позбулася пістолету як знаряддя вчинення злочину, не відшкодувала заподіяну потерпілим шкоду, є іноземцем, що не має законних підстав для проживання на території України та розшукується компетентними органами Російської Федерації за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів.
Вищевикладені обставини, тяжкість, підвищена суспільна небезпечність вчинених обвинувачених діянь та його послідуюча поведінка не дозволяють суду при призначенні остаточного покарання застосувати до ОСОБА_13 положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України та обумовлюють необхідність його ізоляції і поміщення до кримінально-виконавчої установи закритого типу протягом тривалого строку.
Долучені до матеріалів досудового розслідування в якості речових доказів: предмети одягу (за виключенням шапки-маски) та взуття обвинуваченого слід повернути ОСОБА_13 ; шапку-маску, рушник з плямами речовини бурого кольору, пакунок сигарет та календар знищити встановленим порядком; диск із відеозаписом зберігати в матеріалах досудового розслідування.
Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115 та ч.1 ст.187 КК України, призначивши покарання:
- за ч.1 ст. 115 КК України, у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років;
- за ч.1 ст. 187 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_13 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.
На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_13 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 19 травня 2014 року до набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_13 рахувати з 19 травня 2014 року.
Запобіжний захід ОСОБА_13 залишити попередній тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави судові витрати на суму 1277 (одну тисячу двісті сімдесят сім) грн.64 коп.
Після набрання вироком законної сили долучені до матеріалів досудового розслідування в якості речових доказів: предмети одягу (за виключенням шапки-маски) та взуття обвинуваченого - повернути ОСОБА_13 ; шапку-маску, рушник з плямами речовини бурого кольору, пакунок сигарет та календар знищити встановленим порядком; диск із відеозаписом зберігати в матеріалах досудового розслідування.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_13 в той же строк з дня отримання його копії, в перекладі на зрозумілу засудженому російську мову .

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3