КРИМІНАЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 1 - 08/08
Категорія : Злочини проти
розтрата майна або заволодіння ним
зловживання службовим становищем - 24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ
СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М
Е Н Е
М У К
Р А Ї
Н И

24 листопада 2008 року Любомльський
районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Чишія С.С.

при секретарі Семенюк К.М.

з участю прокурора Крисюка В.С.,

підсудної ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

представника цивільного позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Любомль кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та
жительки села Куснище Любомльського району Волинської області, українки,
громадянина України, середньої спеціальної освіти, неодруженої, непрацюючої,
раніше не судимої,

у вчиненні злочинів,
передбачених ч.ч.2, 3 ст.191, ч.ч.1, 2 ст.200, ч.ч.1, 3 ст.362, ч.1 ст.366
КК України,

в с т
а н о
в и в :

Органи досудового слідства
обвинувачують ОСОБА_1 в тому, що вона, працюючи на посаді касира-операціоніста
Любомльського відділення КБ «Приватбанк»,

виконуючи, крім цього, обов'язки спеціаліста
індивідуального бізнесу, будучи матеріально відповідальною особою, умисно з
корисливих мотивів складала і видавала видаткові документи, за якими
виплачувались кошти іншим клієнтам банку.

Зокрема, протягом травня
2006 року ОСОБА_1, використовуючи службовий комп'ютер для доступу в програмний комплекс
«Приват-48», без відома та згоди ОСОБА_4
тричі провела видаткові операції по належному йому рахунку, провела їх
через касу, а зняті кошти в загальній сумі 1914,96 гривень виплатила іншому
клієнту банку.

У період з 04 липня по 24
жовтня 2006 року ОСОБА_1 не санкціоновано достроково розірвала депозитний
договір з банком ОСОБА_5, отримала вільний доступ до коштів і 14 разів
здійснила незаконні операції з депозитним рахунком, проводячи через касу
видаткові операції на загальну суму 8082,32 гривні, які виплатила іншому
клієнту банку.

Таким же чином протягом
21-23 серпня 2006 року ОСОБА_1 достроково розірвала депозитний договір із
ОСОБА_6., зняті за дві операції кошти в загальній сумі 12972,35 гривень
виплатила іншому клієнту банку.

03.11.2006 року ОСОБА_1
незаконно достроково розірвала депозитний договір з ОСОБА_7., провела через КАС
України видаткову операцію, зняла кошти в сумі 50 доларів США або в еквіваленті
250,50 гривень, які були виплачені іншому клієнту банку.

Дії ОСОБА_1 в цій частині
кваліфіковано за ч.2 ст.191 КК України як розтрата чужого майна, яке перебувало
у її віданні.

Крім цього, ОСОБА_1
обвинувачується в тому, що 01.11.2006 року на власному робочому місці
привласнила 110 євро або в еквіваленті 789,80 гривень, наданих їй ОСОБА_8. для
зарахування на його депозитний рахунок.

07.12.2006 року з
використанням службового комп'ютера та власного логіна і пароля без відома та
згоди власника здійснила незаконний випуск додаткової дублюючої картки,
отримавши доступ до депозитного рахунку ОСОБА_7. У період з 7 по 20 грудня
ОСОБА_1 здійснила 17 незаконних операцій зняття коштів із вказаного рахунку
через банкомати в місті Любомль Волинської області, в результаті чого
привласнила належні ОСОБА_7. кошти в сумі 16872,86 гривні.

Тим же способом з використанням
додаткової дублюючої картки у період із 21.12.2006 по 20.01.2007 року ОСОБА_1
незаконно зняла через банкомати міста Любомль кошти в сумі 16443 гривні, які
перебували на депозитному рахунку ОСОБА_9.

В лютому 2007 року ОСОБА_1
привласнила випущену нею кредитну картку з лімітом на суму 10000 гривень до
депозитного договору з ОСОБА_10. і черз банкомати міст Любомль та Луцьк
отримала з вказаного рахунку кошти в сумі 6588,03 гривні.

В цій частині обвинувачення
дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст.191 КК України як повторне привласнення
чужого майна, що перебувало у її віданні.

ОСОБА_1 обвинувачується і в
тому, що 21.08.2006 року підробила і подала у касу Любомльського відділення КБ
«Приватбанк» фіктивну заяву від імені ОСОБА_6. на видачу готівки із депозитного
рахунку коштів в сумі 11936,75 гривень, проставивши підпис замість ОСОБА_6.

Того ж дня ОСОБА_1 підробила
і подала у вказане відділення фіктивну заяву від імені ОСОБА_11. про
зарахування на його рахунок коштів в сумі 1196,75 гривень, проставивши підпис замість
вказаної особи.

23.08.2006 року ОСОБА_1
склала і подала до каси відділення фіктивну заяву від імені ОСОБА_6. про видачу
готівки в сумі 1035,60 гривень, підписавши заяву від імені ОСОБА_6.

В цій частині обвинувачення
дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.366 КК України.

Вона ж 04.07.2006 року на
своєму робочому місці в Любомльському відділенні КБ «Приватбанк»,
використовуючи службовий комп'ютер та власний логін і пароль, не санкціоновано
змінила інформацію щодо депозитного рахунку ОСОБА_5 шляхом входу у функцію
«достроковий розрив», без згоди та відома клієнта банку здійснила незаконне
дострокове закриття рахунку.

В цій частині дії ОСОБА_1
кваліфіковано за ч.1 ст.362 КК України.

Тим же способом 21 серпня та
03 листопада 2006 року ОСОБА_1 не санкціоновано і незаконно достроково
розірвала депозитні договори ОСОБА_6. та ОСОБА_7.

Ці дії ОСОБА_1 кваліфіковано
за ч.3 ст.362 КК України за ознакою повторності.

Крім цього дії ОСОБА_1 за
епізодом складання і подання до каси відділення 21.08.2006 року на своєму робочому
місці підробленої заяви на видачу готівки в сумі 11396,75 гривні від імені
ОСОБА_6. кваліфіковано за ч.1 ст.200 КК України як незаконні дії з
документами на переказ.

За епізодами обвинувачення у
складенні і поданні в касу відділення підроблених заяв від імені ОСОБА_11. про
зарахування на його рахунок коштів в сумі 11396,75 гривні, від імені ОСОБА_6.
про зняття з депозитного рахунку коштів в сумі 1035,60 гривень, у не
санкціонованому випуску додаткових дублюючих карток щодо депозитних рахунків
ОСОБА_7. та ОСОБА_9. з використанням службового комп'ютера та власного логіна і
пароля до програмного комплексу «Приват-48» дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2
ст.200 КК України за ознакою повторності.

В судовому засіданні
підсудна свою винуватість в інкримінованому обвинуваченні визнала частково і
показала, що дійсно знімала кошти із рахунків клієнтів банку в порушення діючих
інструкцій. Визнала, що підробила заяви від імені ОСОБА_6. та ОСОБА_11., з
використанням наявного доступу до програмного комплексу замовляла виготовлення
додаткових карток до рахунків ОСОБА_7. та ОСОБА_9., за допомогою яких знімала
кошти в банкоматах. Не заперечує фактів зняття коштів з рахунків ОСОБА_4.,
ОСОБА_5, ОСОБА_10., ОСОБА_6. через касу відділення.

В той же час привласнення чи
розтрату коштів підсудна категорично заперечила. Свої дії пояснила тим, що у
відділенні на той час були значні проблеми із пенсійними рахунками громадян. Ці
рахунки оформлялись невчасно або з помилками, кошти на персональні рахунки
зараховувались із значним запізненням. З цих причин після надходження
відомостей на виплату з управління Пенсійного фонду не могла своєчасно
виплатити пенсіонерам належні кошти, нерідкими були нарікання з їх боку. Через
це за непрямою вказівкою керівника відділення ОСОБА_12. про віднайдення виходу
із конфліктної ситуації використовувала кошти з депозитних рахунків інших
клієнтів банку з їх наступним відшкодуванням. Особисто для себе чи сторонніх
осіб коштів, якими оперував банк, не привласнювала і не використовувала.

Хоча в обвинувальному
висновку вказано, що підсудна свою винуватість у вчиненні всіх інкримінованих
дій взнала повністю, її показання стосовно привласнення та розтрати практично
відповідають наданим в судовому засіданні і фактично заперечують винуватість в
цій частині обвинувачення(а.с.197-200 т.2, а.с.141-143 т.3).

В кінці судового слідства
захисник підсудної адвокат ОСОБА_2. заявив клопотання про направлення справи
прокурору для додаткового розслідування через істотну неповноту досудового
слідства.

Підсудна клопотання свого
захисника підтримала, представник цивільного позивача покладається на розсуд
суду, прокурор проти клопотання заперечив.

Дослідивши докази по справі,
суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання з таких підстав.

Незважаючи на фактичне заперечення
підсудною своєї винуватості за ч.ч.2, 3 ст.191 КК України, органи досудового
слідства самі лише факти зняття коштів із рахунків клієнтів банку оцінили як
визнання такої винуватості і належним чином показання підсудної не перевірили.

В самому обвинуваченні за
ч.2 ст.191 КК України зазначається, що підсудна кошти, зняті із рахунків
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, виплатила іншим клієнтам банку(а.с.134-140 т.3).
Однак яким саме клієнтам і з яких підстав, досудове слідство не встановлювало
взагалі. Акт звірки депозитних договорів по Любомльському відділенню КБ
«Приватбанк» з цього приводу вказує на (а.с.54-55 т.1) лише констатував
виявлення фактів несанкціонованого дострокового закриття вкладів,
несанкціоновані виплати по депозиту, відсутність в касових документах прізвищ
одержувачів, невідповідність підписів клієнтам банку. Отриману з управління
Пенсійного фонду інформацію щодо 16 пенсіонерів(а.с.2-19 т.2) досудове слідство
не перевіряло на предмет наданих підсудною показань, хоча в допитах деякі з
них(ОСОБА_13. - а.с.48 т.2, ОСОБА_14. - а.с.51 т.2, ОСОБА_15 - а.с.52 т.2,
ОСОБА_16. - а.с.54 т.2 та інші) підтвердили відсутність або затримку виплати
коштів на пенсійних рахунках.

Показання підсудної в цій
частині суд перевіряв шляхом допиту працівників Волинського головного
регіонального управління КБ «Приватбанк» та його Любомльського відділення. Крім
цього, суд доручав обласним управлінням Національного банку України та
Пенсійного фонду України провести перевірку правильності виплати пенсій через
Любомльське відділення банку. Однак така перевірка проведена поверхово, в межах
планових заходів Національного банку і без участі підсудної. Результати
перевірок носять загальний характер і не
відображають конкретних фактів, що стосуються епізодів обвинувачення.

При неповноті слідства в
частині обвинувачення за ч.2 ст.191 КК України заперечення підсудної
обвинувачення за ч.3 ст.191 КК України ставлять під сумнів повноту зібраних
доказів і в цій частині.

З врахуванням наведеного
вбачаються підстави для висновку, що органом досудового слідства не досліджено
і характер та розмір шкоди, заподіяної злочином, як того вимагає п.4 ст.64 КПК
України.

Волинським ГРУ КБ
«Приватбанк» до підсудної заявлено цивільний позов на суму 63391,30 гривні, до
яких включено як інкриміновану суму розтрати, так і суму привласнення.
Представником цивільного позивача подано документи, які частково вказують на
виплату потерпілим коштів за рахунок банку. Потерпілі, які брали участь в
судовому розгляді справи, заявили, що всі збитки їм відшкодовані і претензій до
підсудної не мають. В той же час за ч.2 ст.191 КК України підсудній
інкримінується розтрата коштів в сумі 23220,13 гривні, які, однак, були
виплачені іншим клієнтам банку.

З огляду на це між
обвинуваченням в цій частині та характером і розміром шкоди існують суттєві
протиріччя, які підлягають усуненню.

Згідно із ч.1 ст.281 КПК
України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або
неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота
або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Суд вважає, що з'ясування
наведених протиріч неможливе в судовому засіданні, оскільки по обвинуваченню за
ч.2 ст.191 КК України мають встановлюватись нові свідки, яким виплачувались
кошти з рахунків потерпілих по справі. Сама підсудна в своїх показаннях вказує
на деяких осіб-пенсіонерів, яким вона такі кошти виплачувала, однак знає їх
лише поіменно без всіх належних анкетних даних. З врахуванням розбіжностей між
обвинуваченням в цій частині та встановленням додаткових свідків належним було
б проведення ревізії чи судово-бухгалтерської експертизи щодо конкретних
епізодів обвинувачення. Така сукупність процесуальних дій та неповнота
досудового слідства виходить за рамки специфіки судового розгляду і шляхом
судових доручень усунута бути не може. Крім цього, сторони і не заявляли
клопотань про проведення якихось процесуальних дій для встановлення зазначених
обставин.

З врахуванням наведеного суд
вважає, що по справі встановлено підстави для направлення справи на додаткове
розслідування.

Під час такого розслідування
необхідно:

1. Встановити осіб - клієнтів банку, яким виплачувались кошти, зняті
з рахунків ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 шляхом додаткового допиту потерпілої,
проведення слідчо-оперативних заходів, вилучення чи огляду документів про
списки пенсіонерів.

2. Провести ревізію діяльності Любомльського відділення КБ
«Приватбанк» чи судово-бухгалтерську експертизу в межах обвинувачення для
встановлення дійсного характеру та розміру заподіяної шкоди, руху коштів
Пенсійного фонду, забезпечивши при цьому процесуальні права підсудної.

3. При потребі провести інші слідчі дії, при наявності підстав -
пред'явити обвинувачення в повному об'ємі з врахуванням здобутих доказів.

Керуючись ст.281 КПК
України, суд

п о с
т а н
о в и
в :

Кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1 за ч.ч.2, 3 ст.191, ч.ч.1, 2 ст.200, ч.ч.1, 3 ст.362, ч.1
ст.366 КК України направити прокурору Волинської області для додаткового
розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_1
залишити попередній - підписку про невиїзд.

На постанову може бути
подана апеляція до апеляційного суду Волинської області на протязі 7 діб із
часу її проголошення через Любомльський районний суд.

Головуючий : суддя С.С.Чишій