АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня
2007 року. м.
Київ.

Колегія
суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області
в складі:

головуючого Ігнатюка О.В.

суддів Романець
Л.А., Шилова Т.С.

при
секретарі Реус
А.Ю.

з
участю: прокурора Єлфімова
І.П.

засудженого ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією
прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції на
вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2007 року -

Встановила:

Вироком
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2007 року

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця сел.
Буда Вовчківська Поліського району Київської області, громадянина України, із
повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який мешкає в
АДРЕСА_1, раніше
судимого:

1)
01 грудня 2000 року Києво-Святошинським районним судом
Київської області за ч.3 ст.206 КК України 1960 року із застосуванням ст. 45 КК
України 1960 року до 3-х років позбавлення волі умовно із іспитовим строк в 2
роки;

2)
26 липня 2002 року Києво-Святошинським районним судом
Київської області за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України
до 3-х років і 3-х місяців позбавлення волі, звільненого із місць позбавлення
волі 03 листопада 2004 року умовно-достроково на 11 місяців і 23 дні;

3)
01 вересня 2006 року Києво-Святошинським районним судом
Київської області за ч.1 ст. 164 КК України із застосуванням ст.71 КК України
до 1-го року позбавлення волі, звільненого на підставі ст.
75 КК України
від відбування

Справа №
11-688 / 2007 Головуючий
в 1-й інстанції Хрипун С.В.

Категорія:
ч.2 ст. 164 КК України Доповідач
Ігнатюк O.D.

2

покарання із
випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік і б місяців

засуджено за ч.2
ст. 164 КК України до 2-х років обмеження волі;

на
підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання, із застосуванням ст. 72
КК України, частково приєднане не відбуте покарання за попереднім вироком і
остаточне покарання визначене у виді 1-го року і 6-ти місяців позбавлення волі;

на
підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 від відбування покарання звільнено із
випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю в 2 роки та покладено на
нього обов'язок у вигляді повідомлення органів кримінально - виконавчої системи
про зміну місця проживання та роботи.

Зазначеним
вироком ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те, що він, будучи зобов'язаним
до сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання 3-х дітей в розмірі 1/2
частини всіх його видів заробітку та будучи засудженим вироком
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 вересня 2006 року
за ч.1 ст. 164 КК України, злісно ухилявся від сплати цих аліментів.

В
апеляції прокурора вказано на незаконність вироку в частині призначеного
покарання та необхідність його скасування в цій частині із постановлениям у справі
нового вироку. В обгрунтування апеляції прокурор, не оспорюючи доведеності вини
засудженого у вчиненні злочину та кваліфікації його дій, посилався на те, що
призначене засудженому покарання не відповідає тяжкості злочину та особі
засудженого внаслідок його м'якості. Просив вирок щодо ОСОБА_1 в частині
призначеного йому покарання скасувати внаслідок м'якості призначеного покарання
та постановити по справі новий вирок, яким призначити засудженому покарання у
виді 1-го року і 6-ти місяців позбавлення волі.

Вислухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який апеляцію підтримав,
підтвердив доводи апеляції, просив апеляцію задовольнити, вирок в частині
призначеного засудженому покарання скасувати та постановити в цій частині новий
вирок, яким призначити засудженому покарання у відповідності до вимог,
заявлених у апеляції, пояснення засудженого, який заперечував проти апеляції,
просив вирок залишити без змін, дослідивши і вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція
підлягає до часткового задоволення.

У
відповідності до п.3 ч.1 ст.367 КПК України наявність істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону є підставою для скасування вироку. Колегією
суддів встановлено, що в процесі порушення кримінальної справи були допущені
такі порушення кримінально-процесуального закону, які виключали можливість
призначення даної справи до судового розгляду та постановления у цій справі вироку.

Главою
35-ю розділу VII КПК України врегульований порядок протокольної форми
досудової підготовки матеріалів. У відповідності до ст.425 КПК України у
справах про злочини, передбачені ст. 164 КК України провадження здійснюється за
протокольною формою досудової підготовки матеріалів. За змістом ст. 426 КПК
України органом дізнання про обставини вчиненого злочину, передбаченого ст. 164
КПК України складається протокол, який затверджується начальником органу
дізнання і який разом із матеріалами направляється прокурору. Згідно до вимог
ст. 430 КПК України кримінальна справа про злочини, зазначені у ст.425 КПК
України, в тому числі і про злочин, передбачений ч.2 ст. 164 КПК України,
порушується тільки прокурором.

Між тим,
із матеріалів справи вбачається, що кримінальна справа щодо ОСОБА_1 за ознаками
злочину, передбаченого ч.2 ст. 164 КПК
України, в

3

порушення вимог
ст. 430 КПК України, була порушена 17 лютого 2007 року слідчим СВ
Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області. Наведене вказує на
те, що дана кримінальна справа була порушена некомпетентною особою.

На
указане порушення вимог кримінально-процесуального закону суд першої інстанції
уваги не звернув, призначив справу до судового розгляду та виніс щодо ОСОБА_1
обвинувальний вирок.

Колегія
суддів вважає, що порушення кримінальної справи некомпетентною особою є
істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, яке тягне безумовне
скасування вироку. Оскільки порушення вимог кримінально-процесуального закону
було допущено на стадії порушення кримінальної справи, то указана кримінальна
справа підлягає поверненню на додаткове розслідування. В процесі проведення
додаткового розслідування необхідно вирішити питання про законність постанови
слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 17
лютого 2007 року про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1 за ознаками
злочину, передбаченого ч.2 ст. 164 КПК України, за наявності підстав та
приводів до порушення справи вирішити питання про порушення компетентною особою
щодо ОСОБА_1 кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 164
КПК України, провести необхідні слідчі дії, дотримавшись в процесі додаткового
розслідування вимог ст. 22 КПК України щодо всебічного, повного і об'єктивного
дослідження обставин справи.

У
випадку надходження справи про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 164 КК України до суду із обвинувальним висновком та у
випадку доведеності його вини у вчиненні цього злочину в обсязі раніше
пред'явленого обвинувачення, призначене ОСОБА_1 вироком Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 19 квітня 2007 року покарання необхідно
вважати таким, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі
засудженого внаслідок його м'якості.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК України колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляцію
прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
задовольнити частково.

Вирок
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2007 року
щодо ОСОБА_1 скасувати.

Справу
про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 164 КК
України повернути прокурору Києво-Святошинського району Київської області на
додаткове розслідування.

Запобіжний
захід щодо ОСОБА_1 залишити без змін -підписку про невиїзд.