Провадження № 1/1006/223/12
Справа № 1006/4742/12
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2012 року Бородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді Стасенка Г.В.,

при секретарі Авдєєвій О.О.,

з участю прокурора Денисової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця селища Пісківка Бородянського району Київської області, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, непрацюючого, інваліда 2-ї групи, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27 і ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України,

встановив:

В липні 2011 року, в м.Ірпені Київської області підсудний ОСОБА_1, який на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області, як інвалід дитинства, не перебував, знаходячись на території базару, маючи умисел, направлений на пособництво у підробленні пенсійного посвідчення з метою його подальшого використання для безкоштовного проїзду в електропоїздах, зустрівся з невстановленою особою чоловічої статі, якій надав свою фотокартку та повні анкетні дані для виготовлення підробленого пенсійного посвідчення на своє ім'я. Через декілька днів ОСОБА_1 там же - на території базару в м.Ірпені Київської області, за попередньою домовленістю, знову зустрівся з цією невстановленою особою і отримав від неї підроблене пенсійне посвідчення інваліда дитинства 2-ї групи на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, № 206100, нібито видане 4 квітня 2000 року управлінням праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області, за що передав цій особі гроші у сумі 200 гривень.

Відповідно до інформації від 10 липня 2012 року № 6507/06 з управління Пенсійного Фонду України у м.Ірпені Київської області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на обліку не перебував та пенсійне посвідчення інваліда дитинства 2-ї групи, № 206100 від 4 квітня 2000 року йому не видавалося.

Крім того, 6 липня 2012 року, приблизно о 13-й годині, в смт.Бородянка Київської області підсудний ОСОБА_1, знаходячись біля пропускних турнікетів платформи залізничної станції "Бородянка" по вул.Привокзальній,1, маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документа для безкоштовного проїзду приміським залізничним транспортом, та достовірно знаючи, що наявне у нього пенсійне посвідчення інваліда дитинства 2-ї групи на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, № 206100, є підробленим, пред'явив його перонному контролеру під час перевірки документів при проходженні через турнікети до посадочних платформ, таким чином використав завідомо підроблений документ для подальшого проїзду на електропоїзді, однак був викритий працівниками міліції.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному і підтвердив викладене, пояснивши, що, дійсно, на базарі в м.Ірпені надав невідомій особі свою фотокартку для виготовлення посвідчення і придбавши підроблене посвідчення інваліда дитинства, використовував його для безкоштовного проїзду в громадському транспорті. В цей період в результаті одержаної травми він став інвалідом 2-ї групи.

Показання підсудного відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.

В зв'язку з повним визнанням підсудним своєї вини інші докази по справі не досліджуються відповідно до ч.3 ст.299 КПК України (1960 року).

За результатами судового слідства суд вважає, що винність підсудного у вчиненні інкримінованих йому діянь знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Злочинні дії підсудного ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч.5 ст.27 і ч.1 ст.358 КК України, як пособництво в підробці посвідчення, яке видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати такі документи, і яке надає права та звільняє від обовязку, з метою використання, та ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, а також особу підсудного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, на даний час став інвалідом 2-ї групи.

Як пом'якшуючу покарання обставину суд враховує щире каяття підсудного.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне призначити підсудному покарання у виді штрафу.

Відповідно до ст.93 КПК України (1960 року) з підсудного ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь НДЕКЦ при УМВС України на Південно-Західній залізниці на відшкодування судових витрат вартість проведення техніко-криміналістичної експертизи в сумі 392 гривні.

Речовий доказ по справі: пенсійне посвідчення інваліда дитинства 2-ї групи на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, № 206100 необхідно знищити.

Керуючись статтями 323, 324 Кримінально-процесуального кодексу України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27 і ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, і призначити йому покарання: за ч.5 ст.27 і ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) гривень і за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) гривень.

На підставі ст.70 КК України шляхом повного складання призначених покарань визначити ОСОБА_1 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при УМВС України на Південно-Західній залізниці на відшкодування судових витрат вартість проведення техніко-криміналістичної експертизи в сумі 392 (триста девяносто дві) гривні.

Речовий доказ по справі: пенсійне посвідчення інваліда дитинства 2-ї групи на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, № 206100 знищити.

До набрання вироком чинності запобіжний захід ОСОБА_1 залишити попередній у вигляді підписки про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд протягом 15 діб з моменту проголошення вироку.

Головуючий суддя Г. Стасенко