СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів судової палати
у кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області у складі:

головуючого Декайла П.В.

суддів Коструба Г.І., Татарчук В.Г.

за участю
прокурора Бурлаки
Г.В.

захисника ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі 10 січня 2007 року кримінальну справу за апеляцією
захисника, адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок
Тернопільського міськрайонного суду від 1 листопада 2006 року.

Цим вироком:

ОСОБА_2, уродженця та жителя АДРЕСА_1, громадянина України, з середньою освітою,
не одруженого, не працюючого, не судимого, - засуджено за ч.І ст.286 КК України
до 1000 гривень штрафу в доход держави з позбавленням
права керувати транспортними засобами на 2 роки.

Судом постановлено стягнути з ОСОБА_2 3500 грн. в користь ОСОБА_3. на погашення заподіяної
злочином моральної шкоди, в користь ОСОБА_4
500 грн. на погашення заподіяної злочином матеріальної шкоди та 1000 грн.
моральної шкоди.

Судом постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_2 714.41 грн. судових
витрат.

Згідно вироку ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що 24 квітня 2006
року керуючи автомобілем "Хонда - Цівік 1,3" з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 і знаходячись на
АДРЕСА_2,

Справа № 11 - 4, 2007 р. Головуючий у І інстанції -Комендат Р.Т.

Категорія - ч.І ст.286 КК України Доповідач - Декайло П.В.

біля 15 год.ЗО
хв., маючи намір виконати маневр розвороту, перед виїздом на проїзну частину дороги, не переконався у безпеці цього
маневру розпочавши рух із узбіччя, пересікши вузьку суцільну лінію
горизонтальної дорожньої розмітки, що поділяє потоки протилежних напрямків, пересікати яку забороняється, не дав
дорогу транспортному засобу-мотоциклу "Хонда" із реєстраційним
номерним знаком НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3., що рухався в зустрічному напрямку, допустив зіткнення з
вказаним мотрциклом, чим порушив вимоги п. п. 1,5, 1.10, 10.1, 10.2, 10.4 та 1.1, 34 розділу (горизонтальна
розмітка) ПДР України .

Під час зіткнення транспортних засобів потерпілі ОСОБА_3. та ОСОБА_4 відповідно
до висновків судово - медичних експертиз отримали середньої тяжкості тілесні
ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_1 в інтересах засудженого
ОСОБА_2 не оспорюючи доведеність винності засудженого та кваліфікацію вчиненого
ним злочину, просить змінити вирок Тернопільського міськрайонного суду від 1
листопада 2006 року, скасувавши його в частині призначення додаткової міри покарання. Покликається на те, що судом
першої інстанції, при призначенні ОСОБА_2 покарання не було враховано
всіх пом'якшуючих вину обставин та суд у вироку не обговорив підстави
застосування додаткового покарання.

Заслухавши доповідача, захисника - адвоката ОСОБА_1, який підтримав подану
в інтересах засудженого ОСОБА_2 апеляцію та просить вирок суду першої інстанції
в частині призначення засудженому покарання змінити, міркування прокурора про
те, що вирок суду слід залишити без змін, оскільки
він є законним та обґрунтованим, покарання призначено відповідно до вимог
КК України, перевіривши матеріали справи та дослідивши наведені в апеляційній
скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляція захисника -адвоката ОСОБА_5 в
інтересах засудженої ОСОБА_2 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Винність засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину та
кваліфікація його дій в апеляції не оспорюються.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у скоєнні злочину, за який
його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується
сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні, аналіз яким суд дав у
вироку, і є обґрунтованим.

Що ж стосується тверджень захисника ОСОБА_1, що вирок
суду слід змінити, скасувавши його в частині призначення додаткової
міри покарання, так як судом не було враховано всіх обставин які пом'якшують
покарання та суд у вироку не обговорив підстави застосування додаткового
покарання, то колегія суддів з таким його твердженням не погоджується.

Так судом першої інстанції при призначенні покарання враховано ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_2 злочину, його
особу, те, що він щиро розкаявся у вчиненому та інші обставини, що
пом'якшують покарання.

Також суд у відповідності до п.21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику
застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти
безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні
правопорушення на транспорті» обговорив
питання про доцільність застосування до ОСОБА_2 додаткового покарання -
позбавлення права керувати транспортними засобами, зазначивши у вироку, що
засуджений недостатньо володіє навиками керування автомобілем.

Отже, наведені захисником у скарзі доводи про те, що вирок суду в частині
призначення ОСОБА_2 додаткового покарання є незаконним, спростовуються
наведеними у вироку мотивами і є безпідставними.

Щодо призначеного судом першої інстанції основного покарання, то колегія
суддів вважає, що воно призначене у відповідності до вимог ст.ст.50, 65-67 КК
України є необхідне та достатнє для виправлення засудженого та не оспорюється в
апеляції

Вирок суду є обґрунтованим і законним. Будь-яких передбачених ст. 367 КПК України підстав до його зміни чи скасування
при перевірці справи у апеляційному порядку не виявлено, а тому скарга
захисника не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 356, 362, 366, КПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу захисника - адвоката ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок
Тернопільського міськрайонного суду від 1 листопада 2006 року щодо ОСОБА_2 без
змін.

Головуючий - підпис. Судді - два підписи.

З оригіналом згідно:

Заступник голови судової палати

в кримінальних справах апеляційного
суду

Тернопільської області

П.В.
Декайло