Справа № 510/2037/14-к
Провадження № 1-кп/500/107/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення обвинувального акта прокурору
21 січня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_7 ,
потерпіла ОСОБА_8 ,
провівши відкрите підготовче судове засідання в місті Ізмаїлі Одеської області у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:
17 грудня 2014 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з Апеляційного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні. Ухвалою від 17 грудня 2014 року було призначено підготовче судове засідання на 08 січня 2015 року, проведення якого було відкладено на 21 січня 2015 року.

Захисником ОСОБА_6 подана скарга на дії слідчого і прокурора, відповідно до якої він просить суд визнати дії слідчого СВ Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_9 та прокурора Ренійського району Одеської області радника юстиції ОСОБА_5 по складанню та затвердженню обвинувального акту від 26.11.2014 р. у кримінальному провадженні №0000414 від 05.08.2014 р. такими, що порушують принцип невинуватості ОСОБА_7 , посилаючись на те, що в обвинувальному акті, що був затверджений прокурором, слідчий зазначив наступне: «Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.115 КК України, за ознаками: вбивство тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі», та подібні твердження слідчого і прокурора стосовно ОСОБА_7 відображають думку про те, що ОСОБА_7 є винуватим, тоді як його вина не була доведена відповідно до закону, що є порушенням презумпції невинуватості, закріпленої в пункті 2 статті 6 Конвенції, і є одним із елементів справедливого судового розгляду, про який зазначається у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Відповідно же до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 316 цього Кодексу.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення скарги захисника ОСОБА_6 та висловив думку про можливість призначення судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 скаргу підтримали та висловили думку про необхідність повернути обвинувальний акт прокурору за таких обставин. Прокурор також заявив клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також про виклик певних осіб для допиту, захисник ОСОБА_6 також заявив клопотання про виклик певних осіб для допиту.

Потерпіла ОСОБА_8 у підготовче судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час проведення засідання повідомлена належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення судової повістки про виклик до суду, заяви про відкладення підготовчого судового засідання або про бажання взяти у ньому участь до суду не подавала. Проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілої не відобразиться на повноті вирішення питань у підготовчому судовому засіданні, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість його проведення без її участі.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, приходить до висновку, що скарга захисника ОСОБА_6 підлягає задоволенню, у зв`язку з чим обвинувальний акт на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_7 слідчим, який складав обвинувальний акт, та прокурором, який його затвердив, порушено принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 (далі Конвенція), положення якої підлягають застосуванню відповідно до ч. 2 ст. 1, ст. 9 КПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Пунктом 2 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Частина же 5 ст. 17 КПК України (відповідно до якої поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою) встановлює механізм втілення презумпції невинуватості під час здійснення кримінального провадження, якого з огляду на вимоги ч. 1 ст. 9 КПК України повинні дотримуватися не тільки суд, а й прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади, зокрема, і під час складання та затвердження обвинувального акту.

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в порушення вимог наведених ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України та п. 2 ст. 6 Конвенції в обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, що є тотожнім визнанню його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення до ухвалення судом обвинувального вироку, що набрав законної сили.

Так, у обвинувальному акті зазначено, що своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, за ознаками: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

Таким чином, з вищенаведеного випливає, що слідчим під час складання обвинувального акту та прокурором при його затвердженні, всупереч вимогам ч. 5 ст. 17 КПК України в обвинувальному акті допущено порушення презумпції невинуватості, оскільки у формулюванні обвинувачення міститься твердження, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КПК України, що не відповідає поводженню з невинуватою особою.

З урахуванням засади змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, складеним з грубими порушеннями вимог ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України та п. 2 ст. 6 Конвенції щодо недотримання презумпції невинуватості. Статтею 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, а відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом. Тому, з урахуванням того, що в силу ст. 22 КПК України підтримання державного обвинувачення в суді здійснюється лише прокурором, і без дотримання останнім загальних засад кримінального провадження, суд буде позбавлений можливості виконати вимоги ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду.

Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст. 17 КПК України, ст. 62 Конституції України та п. 2 ст. 6 Конвенції у взаємозв`язку з ч. 2 ст. 1 КПК України, суд приходить до висновку, що він в силу п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

Що стосується клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання прокурора та захисника про судовий виклик певних осіб для допиту, то вони підлягають залишенню без розгляду з наступних підстав.

Так, зі змісту ст. 315 КПК України, яка передбачає вирішення питань судом, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, випливає, що такі питання, у тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження (ч. 3), суд вирішує, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1 4 ч. 3 ст. 314 КПК. В даному ж провадженні встановлені підстави для прийняття рішення, передбаченого п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК, а тому, виходячи із системного тлумачення ст. 315 КПК у взаємозв`язку зі ст. 314 та ст. 316 КПК, суд дійшов висновку про те, що в цьому випадку суд не уповноважений розглядати питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, у тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 314, 315, 370 372 КПК України, суд

ухвалив:
Скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, повернути прокурору прокуратури Ренійського району Одеської області для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу та клопотання прокурора та захисника про виклик певних осіб для допиту залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3