Номер провадження: 11-кп/785/251/15
Номер справи місцевого суду: 505/3959/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
та їх захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000122 від 23.11.2012 року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_11 в інтересах підзахисного ОСОБА_8 та заступника прокурора Одеської області ОСОБА_13 на вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Котовськ Одеської області, українець, громадянин України, працюючий лісником в ДП Котовське ЛГ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; в силу ст.89 КК України не судимий;

визнаний винним та засуджений:

за ч.2 ст.126 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

за ч.4 ст.27, п.п. 1,9 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі;

Строк відбуття покарання обчислений з 10 вересня 2012 року; міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою залишена без змін, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Котовськ Одеської області, українець, громадянин України, не працюючий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; в силу ст.89 КК України не судимий;

визнаний винним та засуджений:

за ч.4 ст.296 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

за ч.3 ст.189 КК України до покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

за ч.2 ст. 126 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

за ч.2 ст.146 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання обчислений з 10 вересня 2012 року; міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою залишена без змін, -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м.Котовськ Одеської області, українець, громадянин України, не працюючий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимий:

- 27.09.2012 року Котовським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.2, ст.186 ч.2, ст.289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, покарання не відбув;

визнаний винним та засуджений цим вироком:

за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією

майна;

за ч.3 ст.189 КК України до покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

за ч.2 ст. 126 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

за ч.3 ст.146 КК України до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 194 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за п.п.1, 9 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання призначене вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2012 року та остаточно призначено покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,-

встановила
Відповідно до вироку суду, обвинуваченими були скоєні злочини за наступних обставин: Так, 13.01.2012 року близько 21 години, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи біля бару "Міраж" по вул. 50 років Жовтня в м. Котовську Одеської області, діючи із хуліганських мотивів, усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок і нормальний відпочинок громадян і ігноруючи елементарні правила поведінки і моралі, з наявного при ньому пневматичного пістолету KWC № 00635201, калібру 4,5мм, здійснив три постріли в область шиї потерпілого ОСОБА_14 , спричинивши йому при цьому тілесні ушкодження у вигляді трьох кульових сліпих поранень шиї ліворуч, які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №377 від 20.09.2012 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Він же разом з обвинуваченим ОСОБА_9 , 07.09.2012 року, приїхали на територію обходу № 1 ДП Котовське лісове господарство Одеської області, де обвинувачений ОСОБА_7 працював майстром лісу.

09.09.2012 року, близько 07 год. 30 хв. до ОСОБА_7 приїхали ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які знаходились у стані алкогольного сп`яніння, на автомобілі ВАЗ-21013 р/н НОМЕР_1 , який належав останньому.

Приблизно о 13 години, в процесі вживання спиртного, між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 з однієї сторони та ОСОБА_16 і ОСОБА_15 з іншої, почалися суперечки та конфлікти, які в подальшому переросли у бійку.

При цьому, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали висловлювати претензії матеріального характеру до ОСОБА_16 у зв`язку з тим, що нібито його родич вкрав собаку, яку ОСОБА_7 на день народження подарували рідні та друзі, після чого за попередньою змовою між собою, шляхом висловлювання на адресу ОСОБА_16 погроз про позбавлення його волі і життя, стали наносити йому удари, які спричиняли потерпілому фізичний біль та застосовуючи насилля небезпечне для життя, почали вимагати у потерпілого ОСОБА_16 належний йому автомобіль ВАЗ-21013, р/н НОМЕР_1 , та передати його ОСОБА_8 шляхом написання розписки.

Бажаючи подавити волю ОСОБА_16 і примусити його написати на їх користь доручення на передачу права володіння належному останньому автомобіля, а також не дати змогу ОСОБА_15 повідомити про ситуацію, що склалася та позвати когось на допомогу, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вступили в злочинну змову, спрямовану на незаконне позбавлення волі ОСОБА_16 і ОСОБА_15 .

Реалізуючи свій злочинний намір, приблизно о 15 годині, ОСОБА_9 і ОСОБА_8 застосовуючи до ОСОБА_16 і ОСОБА_15 фізичне насилля, небезпечне для життя і здоров`я останніх і погрожуючи їм про застосування такого насилля, шляхом поміщення та запирання їх у погребі на території обходу № 1 ДП Котовське ЛГ Одеської області, тим самим незаконно позбавили останніх волі.

Тоді ж ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , в групі, навмисно з метою завдання ОСОБА_16 побоїв, наносили останньому неодноразові удари, а ОСОБА_7 навмисно наніс ОСОБА_16 один удар ножем у праву сідницю, що спричинило потерпілому фізичний біль.

Обвинувачений ОСОБА_7 , побачивши, що потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 побиті, мають значні тілесні ушкодження, своїми висловлюваннями, а також активними діями, які виразились в нанесенні побоїв ОСОБА_16 , викликав у ОСОБА_9 бажання і рішучість позбавити життя потерпілих, і таким чином уникнути відповідальності за побиття останніх.

В той же день, приблизно о 17 годині, ОСОБА_9 під впливом слів та активних дій ОСОБА_7 , з метою приховування раніше вчинених злочинів, враховуючи, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 через побиття не в змозі були пересуватись самостійно, підігнав автомобіль ВАЗ-21013, р/н НОМЕР_2 , який належав останньому до будинку лісника та за допомогою особи по імені ОСОБА_17 , помістив ОСОБА_16 до салону автомобіля, а потерпілий ОСОБА_15 сам сів на заднє сидіння автомобіля.

Усвідомлюючи, що ОСОБА_16 та ОСОБА_15 знаходяться в безпорадному стані і самостійно пересуватися вже не можуть, ОСОБА_9 в присутності та під впливом ОСОБА_7 сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля і прийняв остаточне рішення вбити потерпілих. З метою позбавлення життя останніх, ОСОБА_9 , навмисно наніс один удар в область грудної клітини зліва ОСОБА_16 , спричинивши колото-різане пошкодження, що проникає в порожнину плеври і має ознаки тяжких тілесних пошкоджень по критерію небезпеки для життя, від настання яких він опинився у безпорадному стані і втратив свідомість. Після цього ОСОБА_9 навмисно завдав 2 удари в область серця ОСОБА_15 , від чого настала смерть останнього.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №282 від 18.09.2014 року, смерть ОСОБА_15 знаходиться у прямому причинному зв`язку з проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітини у вигляді пошкодження околосердечної сумки і правого шлуночка серця. Вказана травма призвела до розвитку кровотечі в околосердечну сумку, внаслідок чого неминуче повинна була розвинутися тампонада перикарда, яка і явилася безпосередньою причиною смерті.

Обвинувачений ОСОБА_9 , вважаючи, що він позбавив життя обох потерпілих, з метою приховання вчиненого злочину та знищення слідів його скоєння, незаконно заволодів автомобілем ВАЗ-21013 р/н НОМЕР_1 , належного потерпілому ОСОБА_16 , вивіз тіло потерпілого ОСОБА_15 та потерпілого ОСОБА_16 , якого він також вважав мертвим за межі території обходу №1 ДП "Котовське ЛГ" Одеської області.

Слідуючи на вказаному автомобілі, і знаходячись на відстані близько 3 км від залізничного переїзду "Слобідка-Балта-Котовськ", в зв`язку з тим, що в автомобілі закінчився бензин, вимушений був зупинитися, та з метою доведення наміру стосовно приховання злочинів, облив салон автомобілю бензином та підпалив його. В результаті підпалу автомобіль було повністю знищено, а тіла ОСОБА_15 та ОСОБА_16 згоріли.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №281 від 18.09.2014 року, смерть ОСОБА_16 можливо знаходиться в прямому причинному зв`язку з опіками шкіри 4-го ступеню 100% поверхні тіла на що вказують наявність копоті на стінках мілких бронхів і гострої емфіземи легенів. Опіки призвели до розвитку шоку, що підтверджується мікрогеморрагіями в речовині головного мозку і легень, набряком легень.

В апеляційних скаргах:
- захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_11 послався на неправильність кваліфікації дій його підзахисного, оскільки вважає, що судом при постановлені вироку не враховані дійсні обставини справи, а висновки суду, викладені у вироку не підтверджені дослідженими доказами.
Вважає вирок суду таким, що винесе ний без урахування дійсних обставин справи та постановлено помилково, а тому підлягає скасуванню, виходячи з наступного:

- по епізоду вчинення ОСОБА_8 хуліганських дій 13.01.2012 року ( ч.4 ст.296 КК України), вказав, що суд не прийняв до уваги, що ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_14 до конфлікту були знайомі, конфлікт виник на грунті неприязних відносин та неправомірних дій потерпілого, що підтверджено показами свідків, а пістолет його підзахисним був застосований у стані необхідної оборони. Крім того, послався на відсутність доказів провини його підзахисного в частині грубого порушення громадського порядку, оскільки наявний конфлікт тривав декілька хвилин, робота бару порушена не була;

- по епізоду скоєння вимагання у ОСОБА_16 передачі автомобіля та позбавлення його волі (ч.3 ст.189 КК України) зазначив, що свідків правопорушення, окрім обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 сторо на обвинувачення не надала, а суд свої висновки про винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зробив лише на підставі відеозапису, зробленого останнім своїм мобільним телефоном, та проігнорував свідчення ОСОБА_8 стосовно того, що він наполягав на тому, щоб потерпілі поїхали додому, оскільки мали змогу самостійно залишити погреб, у якому вони перебували. В зв`язку з зазначеним, а також на підставі того, що діями ОСОБА_8 окрім побоїв, ніяких тілесних ушкоджень потерпілому спричинено не було, захисник вважає, що в діях його підзахисного відсутня суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, оскільки він не мав умислу заволодіти автомобілем ОСОБА_16 ;

- по епізоду незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_15 (ч.2 ст.146 КК України) послався на не доведення винуватості його підзахисного, оскільки обвинувачений не визнав себе винним, а інші обвинувачені підтвердили відсутність у його підзахисного наміру позбавляти волі ОСОБА_15 і ОСОБА_16 . Висновки про винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд зробив лише на підставі відеозапису зробленого останнім. Вважає, що в діях ОСОБА_8 відсутня суб`єктивна сторона злочину, оскільки умисел на насильницьке позбавлення волі ОСОБА_15 у його підзахисного був відсутній, а потерпілим лише було запропоновано посидіти в погребі та витверезитися.

Крім того захисник послався на те, що ОСОБА_8 було призначено покарання яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки наявний ряд пом`якшуючих обставин, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (по епізоду ч.2 ст.126 КК України) згідно ст.89 КК України він є не судимим, має низку хронічних захворювань (спаєчна хвороба кишківника, хронічний пієлонефрит, хронічний холецистопанкреатит, неоднора зово проводились курси симптоматичного лікування), на утриманні має хворих батьків пенсіонерів, позитивно характеризується по місцю проживання, проживає у цивільному шлюбі з громадянкою ОСОБА_18 , з якою виховує неповнолітню дитину - інваліда дитинства 3 групи.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 за ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 189, ч.4 ст.296 КК України - виправдати, за ч.2 ст.126 КК України - призначити покарання у вигляді позбав лення волі та обмежитись терміном його знаходження під вартою з 10 вересня 2012 року.

- заступник прокурора Одеської області ОСОБА_13 , не оспорюючи фактичних обставин правопорушень, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинувачених, вважає вирок таким, який підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, прокурор в апеляційній скарзі вказав, що у відповідності до вимог ст.338 КПК України, під час судового розгляду прокурором було змінено обвинувачення, яке передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, яке прокурор надав суду. Між тим, потерпілим по справі ОСОБА_14 та ОСОБА_19 не були надіслані копії нового обвинувального акту та не роз`яснено право на підтримання обвинувачення у попередньому обсязі. При цьому суд не повідомив потерпілих про час початку судового розгляду та не надав час на повідомлення суду про свою позицію, тобто здійснив судовий розгляд за відсутності потерпілих, що у відповідності до п.5 ч.2 ст.412 КПК України є підставою для скасування вироку суду.

Крім того, прокурор послався на порушення вимог ч.2 ст.37 КПК України, а саме проведення судового розгляду за участю прокурора ОСОБА_20 , який не є процесуальним керівником по даному кримінальному провадженні.

Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження судом 1-ї інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача; вислухавши думку прокурора, який підтримав апеляцію заступника прокурора області та заперечував проти апеляції захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 ; обвинуваченого ОСОБА_21 та його захисника які підтримали подані апеляції; обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та їх захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які підтримали апеляції захисника ОСОБА_11 та заперечували проти апеляції прокурора; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга заступника прокурора Одеської області ОСОБА_13 підлягає задоволенню у повному обсязі, вирок суду скасуванню з призначенням нового розгляду, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положення ч. 2 ст. 404 КПК України дає можливість апеляційному суду вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно ст. 338 КПК України, передбачено право прокурора на зміну обвинувачення, яке надає в подальшому право на підтримання обвинувачення безпосередньо потерпілим.

У відповідності до ч.3 ст.338 КПК України, якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу судового засідання та технічного запису фіксації, прокурором було змінено обвинувачення відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та у судовому засіданні 12.11.2014 року суду наданий новий обвинувальний акт, у якому ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення та про зменшення обсягу обвинувачення.

Прокурором були надані копії нового обвинувального акту обвинуваченим та їх захисникам і на прохання учасників судового розгляду, судом оголошена перерва для надання можливості ознайомлення учасникам судового розгляду з новим обвинуваченням.

При цьому, у судовому засіданні, з чотирьох наявних у справі потерпілих, була присутня лише потерпіла ОСОБА_22 , якої було надано копію нового обвинувального акту, а потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_19 та ОСОБА_23 у даному судовому засіданні участі не приймали та присутні не були.

У матеріалах кримінального провадження у наявності є заяви, які ніби то подані до суду потерпілими ОСОБА_22 та ОСОБА_19 ( т.8 а.с.73,75), які просять проводити подальший розгляд кримінального провадження за їх відсутності.

На думку колегії суддів, заяви від імені потерпілих на адресу районного суду про розгляд справи за їх відсутністю, не могли слугувати підставою, яка давала можливість районному суду розглянути кримінальне провадження за відсутністю потерпілих, оскільки з вказаних заяв не можливо зробити висновок, яким чином вони потрапили до районного суду (на них відсутній штамп щодо їх реєстрації у встановленому порядку в канцелярії суду).

Крім того, у колегії суддів викликає обґрунтовані сумніви той факт, що заява потерпілої ОСОБА_19 була подана 12.11.2014 року, оскільки як вбачається з журналу судового засідання та технічного запису, потерпіла у судове засідання не з`явилася з невідомих причин і під час його проведення ця заява не оголошувалася.

З журналу судового засідання, технічного запису фіксації та матеріалів кримінального провадження видно, що суд першої інстанції, в порушення вимог ч.3 ст.338 КПК України, не забезпечив право на отримання потерпілими ОСОБА_14 , ОСОБА_19 та ОСОБА_23 копій зміненого прокурором обвинувачення, не роз`яснив їм право на підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, думку потерпілих з цього приводу не заслухав, тим самим обмежив права потерпілих, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Згідно до ч.2 ст. 318 КПК України, судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

У відповідності до ч.1 ст.325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, прийнявши рішення щодо надання учасникам кримінального провадження можливості ознайомитися з новим обвинуваченням та про перенесення розгляду справи на 19.11.2014 року, суд першої інстанції, в порушення вищезазначених вимог кримінального процесуального закону, не викликав у судове засідання потерпілих по справі та в подальшому розглянув справу за їх відсутності, тим самим порушив права потерпілих на участь у судовому засіданні, яке передбачене у ст.56 КПК України.

Такі порушення закону, у відповідності до ст.ст. 409, 412, 415 КПК України є істотними порушеннями та тягнуть за собою скасування вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Що стосується доводів заступника прокурора області щодо порушення районним судом в процесі судового розгляду вимог ч.2 ст.37 КПК України, то вони заслуговують на увагу з наступних підстав:

Порядок призначення та заміни прокурора в кримінальному провадженні визначені положеннями ст. 37 КПК України, відповідно до яких, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених ч.4 та ч.5 ст.36, ч.3 ст.313, ч.2 ст.341 КПК України та ч.3 ст.37 КПК України. Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Як встановлено апеляційним судом, в матеріалах кримінального провадження міститься постанова заступника прокурора Одеської області ОСОБА_24 про призначення групи прокурорів по даному кримінальному провадженню у складі: старших прокурорів відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_27 , старшого прокурора Котовської міжрайонної прокуратури ОСОБА_28 та прокурора Котовської міжрайонної прокуратури ОСОБА_29 (т.5 а.с. 43-44, 55-56, 61-62, 67-68, 71-72).

Між тим, згідно постановленої судом ухвали від 20.02.2014 року (т.7 а.с.150) та журналу судового засідання (т.7 а.с.226) встановлено, що повноваження прокурора у кримінальному провадженні під час судового розгляду та вирішення питання стосовно продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виконував прокурор ОСОБА_20 .

Разом з цим, буд-які процесуальні документи, підтверджуючі зміну або заміну групи прокурорів по даному кримінальному провадженню в матеріалах кримінального провадження відсутні. Відсутні такі відомості і в журналі судового засідання та на аудіозапису фіксації судового провадження, долученому до матеріалів кримінального провадження.

Більш того, як свідчить журнал судового засідання від 20.02.2014 року допустивши до участі у вказаному судовому засіданні прокурора ОСОБА_20 , в порушення вимог ст.ст. 342 КПК України, районний суд не перевірив повноваження прокурора (т.7 а.с.226).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 412 КПК України та вимог ст.ст. 2, 7, 9, 415 КПК України, встановлені та зазначені в ухвалі порушення, визнаються апеляційним судом істотними, та у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, тягнуть за собою безумовне скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, в іншому складі суду, зі стадії підготовчого провадження, як це визначено положеннями ст. 416 КПК України.

Оскільки під час провадження в суді апеляційної інстанції, судом встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, доводи апеляційної скарги захисника, з урахуванням положень ч. 2 ст. 415 КПК України, колегія суддів не обговорює, але ж вони підлягають обов`язковій ретельній перевірці при новому судовому розгляді в суді першої інстанції, в іншому складі суду, згідно з вимогами розділу IV КПК України, як це передбачено ст. 416 КПК України.

Також апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на належне виконання вимог ст.374 КПК України та необхідність викладення у вироку суду конкретного формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, оскільки зазначаючи обставини нанесення тілесних ушкоджень, в результаті яких потерпілим були спричинені колото-різані пошкодження, як органом досудового розслідування так і судом, взагалі не зазначено спосіб їх нанесення, а саме яким чином та яким знаряддям вони були спричинені.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на ту обставину, що в матеріалах кримінального провадження відсутні витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, які їм інкримінуються, а лише в наявності є повідомлення слідчим прокурора області про початок досудового розслідування по зазначеним епізодам обвинувачення, у яких в наявності зазначені дані про внесення їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За таких обставин, враховуючи допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга заступника прокурора області підлягає задоволенню у повному обсязі, а апеляційна скарги захисника - частковому задоволенню, вирок суду скасуванню з призначенням нового судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

При новому судовому розгляді необхідно усунути вищезазначені порушення кримінального процесуального закону, повно, всебічно і об`єктивно розглянути справу і прийняти законне, обгрунтоване і справедливе рішення, мотивувавши його належним чином.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області, -

постановила
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити частково, а апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_13 - задовольнити у повному обсязі.

Вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09 грудня 2014 року, відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити попередній - тримання під вартою.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_30 .