Березівський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2012 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Дєткова О.Я.

при секретарі Мостовій Т.В., Авдєєвій С.В.,

з участю прокурора Доброжана А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області кримінальну справу за звинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина ОСОБА_2, молдованина, з освітою 6 класів, неодруженого, непрацюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимого:

1) 15 жовтня 1992 року Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч.3 ст.141 КК України (в редакції 1961 року) до 6 років позбавлення волі, звільнився 8 квітня 1998 року по відбуттю строку покарання,

2) 17 грудня 1999 року Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1961 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 13 червня 2000 року за постановою Центрального районного суду м.Одеса від 8 червня 2000 року на підставі ст.4 Закону України «Про амністію»від 11 травня 2000 року,

3) 25 червня 2003 року Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, 289, 70 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнився 1 березня 2011 року по відбуттю строку покарання, та

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, молдованина, громадянина України; з освітою 11 класів, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей; непрацюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше судимого:

1) 24 листопада 1997 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.143, 42, 46-1 КК України (в редакції 1961 року) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік,

2) 23 вересня 1998 року Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч.2 ст.140, 43 КК України (в редакції 1961 року) до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.7 Закону України «Про амністію»від 24 липня 1998 року невідбуте покарання скорочено до 1 року 5 місяців 6 днів, УДЗ на 6 місяців 10 днів 13 липня 1999 року за постановою Песчанського районного суду Вінницької області від 9 липня 1999 року,

3) 18 червня 2001 року Березівським районним судом Одеської області ч.2 ст.140 КК України до 2 років позбавлення волі, УДЗ на 7 місяців 21 листопада 2002 року за постановою Центрального районного суду м.Одеса від 18 листопада 2002 року,

4) 10 червня 2005 року Березівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, УДЗ на 12 днів 27 лютого 2009 року за постановою Малиновського районного суду м.Одеса від 20 лютого 2009 року,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 і ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2012 року приблизно в 10 годин ОСОБА_1 і ОСОБА_3, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою та з метою вчинення таємного викрадення чужого майна прибули до домоволодіння № 42 по вул.Побєди м.Березівка

Одеської області, що належить ОСОБА_4, де вона проживає в лівій частині будинку і її дочка ОСОБА_5 - в правій частині цього будинку. Знявши металевий ланцюжок з хвіртки, підсудні проникли на територію вказаного домоволодіння. Знаходячись у веранді житлового будинку, ОСОБА_1 за допомогою сокири пошкодив навісний замок на вхідних дверях правої частини будинку, де проживає ОСОБА_5, і разом з ОСОБА_3 проникли у його приміщення, з якого таємно, з корисливих мотивів, викрали майно, що належить потерпілій, а саме:

- шкіряне жіноче пальто, вартістю 3000 грн.,

- духову шафу, вартістю 500 грн.,

- електроплитку, вартістю 150 грн.,

- електрофен «Леся», вартістю 50 грн.,

- подовжувач, довжиною 5 м, вартістю 70 грн.,

- велосипед «Лелека», вартістю 200 грн.,

- 2 зарядних пристрої до мобільного телефону «Nokia», вартістю по 50 грн., на загальну суму 100 грн.,

- 6 кг горіхів, вартістю по 10 грн. за 1 кг, на суму 60 грн.,

- мобільний телефон kia», вартістю 400 грн., з sim-карткою оператора МТС, вартістю 30 грн., і коштами на рахунку в сумі 78 грн.,

- 1 пачку чаю «Ліптон», вартістю 15 грн., а всього таємно викрали майна на суму 4653 грн.

Крім того, після вчинення вищезгаданих дій, знаходячись у веранді вищевказаного житлового будинку та маючи намір на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_4, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_1, який за допомогою сокири пошкодив навісний замок на вхідних дверях лівої частини будинку, проникли в житло, де знаходилася ОСОБА_6 Виявивши потерпілу ОСОБА_6, яка лежала на дивані в кімнаті лівої частини будинку, ОСОБА_1 підійшов до неї і, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом розбою із загрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров'я особи, яка зазнала нападу, умисне та й з корисливих мотивів, вказав ОСОБА_3 подати йому сокиру та й з сокирою в руці, несподівано для потерпілої ОСОБА_6, наблизився до неї, погрожуючи застосувати їй насильство, небезпечне для життя і здоров'я, зажадав передати їм гроші. В цей час ОСОБА_3 у вказаній кімнаті шукав її майно - гроші. Реально усвідомивши загрозу свого життя і здоров'ю та не маючи можливості перешкоджати у вчиненні протиправних дій підсудним, потерпіла ОСОБА_6Л пояснила їм, що у неї немає грошей, але останні, тим часом, заволоділи її електроплиткою, вартістю 100 грн., мішком з горіхами, вагою 23 кг, вартістю по 10 грн. за 1 кг, на суму 230 грн., сіткою з 1 кг горіхів, вартістю 10 грн. та приймачем імпортного виробництва, вартістю 100 грн., а всього майном на загальну суму 400 грн.

У судовому засіданні підсудні в інкримінованих їм діяннях винними себе визнали повністю, фактичні обставини справи не оспорюють та їх зміст розуміють правильно, що у відповідності до положень ч.3 ст.299 КПК України дає суду можливість визнавати недоцільним дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин справи.

Суд вважає, що винність підсудних ОСОБА_1 і ОСОБА_3 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 і ч.3 ст.187 КК України, доведена.

Кваліфікація дій підсудних за ч.3 ст.185 і ч.3 ст.187 КК України є правильною, оскільки вони вчинили таємне викрадення чужого майна з проникненням у житло за попередньою змовою групою осіб та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб та поєднаний з проникненням у житло.

Однак кваліфікуючу ознаку повторності слід виключити із обвинувачення, оскільки дії підсудних охоплюються диспозицією ч.3 ст.185 КК України.

Призначаючи міру покарання підсудним, суд враховує ступінь і характер суспільної небезпеки та особи винних.

Обставиною, яка помякшує покарання підсудним, є щире каяття у скоєному.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_1 і ОСОБА_3, є вчинення злочину у стані алкогольного спяніння та й щодо особи, яка перебуває у безпорадному стані.

За таких обставин суд вважає, що міра покарання підсудним повинна бути визначена у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.321, 323, 324 КПК України,

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1 і ОСОБА_3 винними за ч.3 ст.185 і ч.3 ст.187 КК України і піддати покаранню кожного: за ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі та за ч.3 ст.187 до 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_1 і ОСОБА_3 остаточне покарання кожному у вигляді 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Запобіжний захід ОСОБА_1 і ОСОБА_3 до набрання вироком чинності залишити тримання під вартою.

Речові докази (а.с.46,72,145) повернути потерпілій ОСОБА_5

Вирок може бути оскаржений протягом 15 діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Одеської області, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: