АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/836/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.185 ч.3 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0002548 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Відповідно до ч.4 ст.70,72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання частково приєднано покарання невідбуте за вироками Комінтернівського районного суду м. Харкова від: 23.08. 2013 року, 12.12.2013 року, 11.03.2014 року, 15.04.2014 року, 17.09.2014 року, за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.01.2014 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років та штраф 1000 гр., з конфіскацією всього, належного йому майна на користь держави.
Вказано у вироку, що покарання підлягає самостійному виконанню.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням товарознавчої експертизи в сумі грн. 60 коп.
Згідно вироку, 9 липня 2013 року близько 13.00 години ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , переконавшись в тому, що за його діями ніхто не слідкує, підійшов до вікна даного будинку, вибивши ногою дошки, якими було забито вікна, заліз крізь одне із вікон, яке розташоване на першому поверсі двохповерхового будинку, тим самим проник до даного житла. Піднявшись на другий поверх (горище) будинку, побачивши майно, в нього раптово виник умисел, спрямований на заволодіння цим майном.
Взявши обладнання, а саме: чотири швелера №12 по три метра кожен, вартість яких, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №3198 від 30.09.2014 року, склала 162,50 гр., з місця вчинення злочину зник, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок скасувати, кримінальне провадження направити на новий розгляд в суд першої інстанції. В своїх апеляційних доводах апелянт, оспорюючи пред`явлене обвинувачення, посилається на порушення судом його процесуальних прав та неефективність захисту, а також вказує на те, що судовий розгляд проведено не в повному обсязі, оскількизалишилися недослідженими обставини, з`ясування яких могли мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, яке на його думку, не можна вважати відповідним вимогам ст.370 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, а також доводи прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційні доводи обвинуваченого в частині необґрунтованості та невмотивованості оскаржуваного судового рішення, внаслідок допущених судом першої інстанції істотних порушень КПК України, на думку колегії суддів, не позбавлені правових та фактичних підстав.

Мотивувальна частина вироку містить висновок суду щодо необхідності застосування норм ч.4 ст.70 КК України, оскільки злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, вчинено до ухвалення попередніх шести вироків, але при цьому суд, всупереч п.2 ч.3 ст.374 КПК України, не навів будь-яких обґрунтованих висновків щодо певних способів призначення покарання, згідно норм частини першої-третьої ст.70 КК України, а також застосування норм ст.72 КК України щодо правил складання покарань за сукупністю злочинів або вироків. З урахуванням вказаних обставин, рішення суду щодо призначення остаточного покарання не відповідає вимогам вмотивованості та обґрунтованості, передбаченими законодавцем у ст.370 КПК України.

Переглядаючи вирок в порядку вимог ст.404 КПК України, колегія суддів бере до уваги апеляційні доводи та твердження ОСОБА_8 про непричетність до інкримінованого йому злочину, вказуючи про вимушеність своєї процесуальної позиції при застосуванні судом норм ч.3 ст.349 КПК України, висловлені ним при апеляційному розгляді. Як вбачається з даних звукозапису судового засідання, головуючий провадив допит обвинуваченого особисто, задаючи навідні питання, з порушенням вимог ст. 351 КПК України, не надавши першочергову можливість допиту ОСОБА_8 прокурором, а потім захисником, що додатково свідчить на користь апеляційних доводів обвинуваченого щодо неефективності захисту та недотримання судом вимог ч.6 ст.22 КПК України, стосовно обов`язку суду, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створювати необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Разом з цим, здійснюючи апеляційний розгляд, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на неналежне дотримання судом при складанні мотивувальної частини вироку вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, а саме стосовно змісту показань обвинуваченого. Суд у вироку обмежився формальною вказівкою про визнання вини та скоєння злочину при зазначених обставинах, хоча вказана норма вимагає від суду наведення доказів, тобто фактичних даних повідомлених обвинуваченим про час, місце, спосіб і інші обставини, а також стосовно мотиву та мети вчинення злочину, тобто на підтвердження встановлених судом обставин події. Разом з цим, належить врахувати те, що при судовому розгляді було застосовано норми ч.3 ст.349 КПК України, а тому неналежне виконання вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, тобто формальний виклад показань обвинуваченого у вироку є процесуально неприпустимим.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін, забезпеченості доведеності вини та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на те, що відповідно до пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 обвинувачується органами досудового розслідування лише за один епізод злочинних дій (від 09 липня 2013 року), але суд, мотивуючи свої висновки в частині визнання обставин, що пом`якшують покарання, та при застосуванні норм ст.65 КК України посилається на вчинення обвинуваченим декількох кримінальних правопорушень (арк.81).

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,3 ч. 1 ст. 409, ст. 410 п. 2 КПК України.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України та загальних засад судочинства про зміст мотивувальної частини обвинувального вироку не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.2,10 ч.1 ст.7 КПК України - законність, а також забезпечення доведеності вини.
Оскільки внаслідок скасування оскаржуваного вироку призначається новий судовий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості розгляду решти апеляційних вимог обвинуваченого, що обумовлює часткове задоволення поданої апеляційної скарги, що чітко узгоджується з вимогами норм ч. 2 ст. 415 КПК України.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм ст.415 ч.3 та ст. 416 КПК України.

Дотримуючись вимог ст.ст. 197 ч.1, 331, 419 ч. 1 п.3 КПК України, стосовно обвинуваченого, з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1-4 ст.177 КПК України, а саме того, що він може переховуватися від суду та правоохоронних органів, що також може вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 липня 2015 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п. 1,3; 410 п. 2 , ст. 412 ч. 1; ст. 418, ст. 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 24 липня 2015 року.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_10