Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
16 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції (дистанційного судового провадження) у залі апеляційного суду матеріали клопотання щодо застосування амністії за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 січня 2015 року про відмову у застосуванні Закону України «Про амністію у 2014 році» стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Оржів Рівненського району Рівненської області, де проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України,

за участю засудженого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 січня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році» (далі Закону). Просить скасувати вказану ухвалу і постановити нову ухвалу, якою скоротити йому наполовину строк покарання, призначений вироком Апеляційного суду Рівненської області 03 листопада 2014 року, застосувавши ст.6 Закону. При цьому зазначив, що дія цього Закону поширюється на злочини, вчиненні до набрання ним чинності, а тому він підпадає під дію Закону, оскільки злочини було вчинено у 2013 році.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 січня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про скорочення наполовину призначеного йому покарання за вироком Апеляційного суду Рівненської області від 03 листопада 2014 року на підставі ст.6 Закону.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції покликався на ст.5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.12 Закону України «Про амністію у 2014 році» і зазначив, що ОСОБА_5 був засуджений лише 03.11.2014 року вироком Апеляційного суду Рівненської області, тобто після закінчення терміну для застосування Закону України «Про амністію у 2014 році».

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_5 і його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, міркування прокурора ОСОБА_7 про залишення апеляційної скарги без задоволення, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 09 липня 2014 року ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за ч.1 ст.121 КК України на 5 років позбавлення волі, за ч.4 ст.296 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Згідно ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ст.76 КК України.

Вироком Апеляційного суду Рівненської області від 03 листопада 2014 року, ухваленим за результатами розгляду апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 , вирок Рівненського районного суду Рівненської області в частині звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України скасовано та призначено ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 цього Кодексу, у виді позбавлення волі на строк 5 років. Строк відбування покарання обчислюється з 03 листопада 2014 року з дня взяття його під варту у залі суду.

Покарання в місцях позбавлення волі ОСОБА_5 до прийняття закону не відбував. На даний час засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Полицькій виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (№76).

Відповідно до положень ст.6 Закону передбачено скоротити наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Статтею 11 Закону встановлено, що особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом.

Про нове обчислення строку покарання і про дату закінчення відбування покарання засуджені повинні бути офіційно поінформовані протягом місяця після опублікування цього Закону.

Тобто згідно змісту вказаних статей, скорочення наполовину призначеного покарання стосується лише тих осіб, які на момент набрання чинності цим Законом вже відбували призначене покарання.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженому ОСОБА_5 .

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_9 вимоги про необхідність скасування ухвали місцевого суду та постановлення нової ухвали, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 січня 2015 року про відмову у застосуванні амністії відносно засудженого ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Згідно.
Суддя-доповідач ОСОБА_1