Справа 1-239/11
В И Р О К

іменем України

21 грудня 2011 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Леньо С.І.

при секретарі
Станько Р.О.

за участю потерпілої ОСОБА_1

представника потерпілої ОСОБА_2

захисника підсудного ОСОБА_3

підсудного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Львові кримінальну справу про
обвинувачення

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Львова, українця, громадянина України,
не одруженого, на утриманні двоє
малолітніх дітей, з середньою
технічною освітою, працюючого
завідуючим складом СП ТзОВ «Сферос
Електрон», проживаючого на АДРЕСА_1,
раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого
ст. 125 ч.1 КК України,-

в с т а н о
в и в:

Підсудний ОСОБА_4 обвинувачується в
тому, що 19.01.2011 р. близько 18.00 год. на
автобусній зупинці на вул. Дж.
Вашингтона у м. Львові на грунті
неприязних відносин, з метою
викрадення дитини, умисно наніс побої
потерпілій ОСОБА_1, а саме наносив удари
металевим предметом по голові обличчі
та руках, внаслідок чого заподіяв їй
умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні
підсудний ОСОБА_4 в інкримінованому
йому умисному заподіянні легкого
тілесного ушкодження свою вину не
визнав та пояснив, що в серпні 2010 р. його
колишня дружина ОСОБА_5, яка є донькою
ОСОБА_1, залишила сім»ю та пішла
проживати до своєї матері. 29.09.2010 р. вона
без його відома забрала молодшого сина
ОСОБА_6 до себе додому. Тому 19.01.2011 р. по
телефону він домовився з дружиною про
зустріч з сином, на яку він пішов з
своєю матір»ю. Сина на прогулянку
вивела потерпіла та вказала, що зустріч
з дитиною буде відбуватись у її
присутності. При цьому потерпіла в цей
час перебувала у стані алкогольного
сп»яніння та нецензурною лайкою
ображала його разом з матір»ю. Вони всі
направились у сторону вул. Батальної у
м. Львові. У відповідь на його
зауваження припинити нецензурні
висловлювання, оскільки вони лякають
дитину, потерпіла далі продовжила
конфлікт та почала стягувати сина з
його плечей. Тому з метою уникнення
скандалу, він подзвонив своїй дружині
та вказав, що забирає сина до себе
додому, щоб заспокоїти. Після цього він
намагався сісти з дитиною у таксі,
проте потерпіла його відштовхнула та
спробувала забрати дитину, чим не
дозволила сісти у транспорт. Тому він з
матір»ю пройшов до зупинки маршрутних
транспортних засобів, де сів у автобус
та поїхав до себе додому. Пояснив, що не
мав наміру викрадати дитину, скільки
10.12.2010 р. органом опіки і піклування
Шевченківської районної адміністрації
був прийнятий висновок про визначення
місця проживання його малолітніх дітей
разом з ним. При цьому зазначив, що
тілесні ушкодження потерпілій нанести
не міг, оскільки у нього на плечах сидів
син, а в руках був пакет з продуктами.

Потерпіла ОСОБА_1. дала покази про
те, що вона проживає разом з донькою
ОСОБА_5 та молодшим онуком ОСОБА_6 19.01.2011
р. вона на прохання доньки вийшла разом
з внуком погуляти, щоб надати
можливість йому поспілкуватись з
батьком. Колишній зять прийшов на цю
зустріч разом з своєю мамою, яка
тримала у руках металевий предмет,
загорнутий у газету. Під час прогулянки
підсудний направився в сторону зупинки
«Роддом»на вул. Дж. Вашингтона у м.
Львові, де підійшов до таксі марки
«Волга»чорного кольору та намагався з
дитиною у нього сісти. У відповідь вона
почала кричати та відбирати онука, а
підсудний разом з матір»ю почали
наносити їй удари згаданим металевим
предметом по голові, руках та спині. При
цьому, ОСОБА_4 тримав однією рукою сина,
який був на його плечах, а іншою рукою
наносив побої. Водій таксі побачивши
такий розвиток подій, поїхав. А
підсудний з матір»ю та її онуком
розбіглись у різні сторони. У цей самий
день о 20 год. у підсудного по місцю його
проживання також виник конфлікт з її
донькою ОСОБА_5, яка намагалась забрати
сина ОСОБА_6 додому. У зв»язку з поганим
самопочуттям вона звернулась по
медичну допомогу та до працівників
правоохоронних органів.

Допитані у судовому засіданні
свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали
аналогічні покази про те, що 20.01.2011 р.
під час перебування у потерпілої в
гостях дізнались від неї про її побиття
колишнім зятем. При цьому, вона вказала,
що удари підсудний наносив їй
металевою арматурою по голові та руках.

Свідок ОСОБА_10, допитана у
судовому засіданні показала, що
потерпіла є її сусідкою. О 17 год. 19.01.2011
р. вона вийшла на вулицю, щоб погодувати
курей, де побачила підсудного з його
мамою, яка тримала предмет загорнутий у
газету. Через деякий час почула шум та
підійшовши ближче, на відстані 20-30 м,
побачила біля таксі бійку між
потерпілою, підсудним та його мамою,
було важко розібрати, що сталося, хто
кому і яким чином наносив удари вказати
не може. На наступний день ОСОБА_1
повідомила, що її побив зять.

Допитана в засіданні свідок
ОСОБА_5 показала суду, що 19.01.2011 під час
її перебування на роботі зателефонував
підсудний, який є її колишнім
чоловіком, та сказав, що він забирає
сина до себе додому. При цьому, він
нецензурно виражався, а її мати кричала
в трубку, що дитину викрадають. У
зв»язку з чим після закінчення
робочого дня вона поїхала до
підсудного, де намагалась забрати сина.
У процесі конфлікту підсудний
спричинив їй тілесні ушкодження.
Зазначила, що зі слів матері їй відомо,
що підсудний з колишньою свекрухою з
метою викрадення дитини нанесли їй
тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_11 надали показання про те,
що 19.01.2011 р. вона з сином ОСОБА_4 близько
18.00 год. прийшли до внука, що проживає у
потерпілої. Вони разом з нею пішли
гуляти, онук у той час сидів у
підсудного на плечах. По дорозі
потерпіла почала їх ображати та
нецензурно лаятись. У відповідь на це
онук плакав. Щоб заспокоїти його,
підсудний намагався сісти у таксі.
Проте потерпіла перешкоджала цьому,
вибила з рук ОСОБА_4 на землю пакет та
намагалась забрати дитину. Зазначила,
що при цьому потерпілу ніхто не бив, у
руках жодного металевого предмета у
них не було, а лише один пакет з
подарунками тримала вона, інший пакет з
продуктами, які вони разом придбали в
магазині перед конфліктом, був в руках
підсудного. Весь цей час дитина сиділа
на плечах у ОСОБА_4 З метою завершення
конфлікту вони разом з сином та онуком
сіли у маршрутне таксі та поїхали
додому. Ввечері до них прийшла колишня
невістка та вчинила скандал, в
реагування вони викликали працівників
міліції.

Свідок ОСОБА_12 в судовому
засіданні надав покази про те, що 19.01.2011
р. близько 17.00 год. він перебував у своїй
машині-таксі марки «Волга» чорного
кольору на вул. Дж. Вашингтона у м.
Львові. До нього підійшов, як йому
зараз відомо, підсудний з дитиною на
руках та намагався сісти в його
автомобіль. У цей час підбігла жінка,
закрила двері та намагалась
перешкодити йому в цьому. При тому,
жодної бійки він не бачив, про що вони
розмовляли не слухав. Оскільки
підійшла його черга, він від»їхав від
учасників події на декілька метрів. А
підсудний з дитиною пішов на стоянку
маршрутних транспортних засобів.
Також свідок в судовому засіданні
вказав на ОСОБА_5 (колишню дружину
підсудного) як на особу, яка через
декілька днів разом з невідомим
чоловіком підходили до нього на місце
стоянки таксі, де він завжди працює, та
погрожували йому втратою роботи, у
випадку дачі ним правдивих свідчень у
суді.

Згідно висновку судово-медичної
експертизи № 133 від 19.01.2011 р. у ОСОБА_1
виявлено синці на голові, на правій
руці, садна на шиї, на спині, на руках,
які утворились від дії тупих предметів,
могли виникнути 19.01.2011 р. та відносяться
до легкого ступеня тяжкості (а.с.5).

Як вбачається з довідки від 19.01.2011
р., зафіксовано повідомлення з ТП-3
лікаря Рабчевського В.В. про те, що за
меддопомогою звернулась потерпіла, яка
отримала тілесні ушкодження 19.01.2011 р.
діагноз: забій м/тканин лобної ділянки
зліва (а.с.4).

Відповідно до оглянутих та
оголошених в судовому засіданні
матеріалів про відмову в порушенні
кримінальної справи № 420 від 24.01.2011
року, 24.01.2011 року до Сихівського РВ ЛМУ
ГУМУСУ у Львівській області надійшла
заява потерпілої ОСОБА_1 про те,що 19.01.2011
р. о 18 год. на вул. Батальна у м. Львові
навпроти роддому її сваха ОСОБА_11
безпричинно спричинила їй тілесні
ушкодження. Постановою ДІМ
Личаківського РВ від 26.01.2011 р.
відмовлено в порушенні кримінальної
справи, оскільки в діях ОСОБА_11 не
виявлено ознак злочину, передбаченого
ст. ст. 122, 296 КК України.

Оцінюючи зібрані по справі докази
в їх сукупності суд приходить до
висновку про невинуватість підсудного
у зв'язку з відсутністю в його діях
складу злочину передбаченого ст. 125 ч.1
КК України.

Так, оцінюючи покази підсудного
надані правоохоронним органам і в
судовому засіданні, які є аналогічними
за змістом, та свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12
-очевидців подій, суд надає їм віри,
оскільки вони знаходяться в
об'єктивному зв'язку з матеріалами
кримінальної справи, стверджуються
іншими об'єктивними доказами.

Як встановлено в судовому
засіданні, ніхто із допитаних свідків
-очевидців подій не підтвердив факту
нанесення підсудним 19.01.2011 року
тілесних ушкоджень потерпілій. Дані
свідки стверджували, що конфлікт між
сторонами спровокувала потерпіла. Інші
свідки вказують, що про побиття ОСОБА_1
їм відомо лише з її слів. Потерпіла з
заявою до правохоронних органів про
вчинення щодо неї протиправних дій
зверталась лише відносно свідка
ОСОБА_11, про підсудного і нанесення ним
їй тілесних ушкоджень не вказувала. В
своїх поясненнях даних працівникам
міліції ОСОБА_1 детально описала події
19.01.2011 року, в яких не згадувала, що
підсудний наносив їй тілесні
ушкодження. При цьому, в судовому
засіданні потерпіла змінила свої
покази, вказуючи на злочинні дії ОСОБА_4

Суд критично оцінює покази
потерпілої та вбачає в діях ОСОБА_1
упереджене ставлення до підсудного, що
пов'язане з їх цивільно-правовими
відносинами пов'язаними з визначенням
місця проживання малолітніх онуків
потерпілої, а тому не надає віри таким
показанням. Також суд звертає увагу, що
при наявності у ОСОБА_4 висновку органу
опіки та піклування Шевченківської
районної адміністрації від 10.12.10р.
(а.с.20), яким рекомендовано визначити
місце проживання малолітніх дітей з
батьком, в останнього не було мети та
підстав для викрадення дитини, а
відповідно провокування скандалу.

Окрім цього, заслуговують на
увагу покази свідка ОСОБА_12 про
підтвердження ним факту погроз зі
сторони колишньої дружини підсудного
-ОСОБА_5 та невідомого чоловіка з
приводу надання свідчень в суді. Суд
розцінює поведінку сім»ї потерпілої як
таку, що спрямована на погіршення
репутації підсудного з метою вирішення
цивільно-правових відносин на їх
користь.

Відтак, в судовому засіданні
не здобуто доказів, які б свідчили, що
ОСОБА_4 заподіяв умисне легке тілесне
ушкодження ОСОБА_1 Таким чином, в його
діях відсутній склад злочину
передбачений ст. 125 ч.1 КК України і з
цієї підстави його слід виправдати.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,
суд ,-

в и р і ш и в:

Підсудного ОСОБА_4 визнати
невинуватим у пред'явленому
обвинуваченні та виправдати за
відсутністю в його діях складу злочину
передбаченого ст. 125 ч.1 КК України.

На вирок може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Львівської області протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення через Личаківський
районний суд м. Львова.

Суддя:
Леньо С. І.