АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
представника власника майна ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором прокуратури Оболонського району м. Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до ухвали слідчого судді, квартира АДРЕСА_1 є предметом кримінального правопорушення та відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України, та з метою недопущення настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, приймаючи до уваги також загальні засади кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначену квартиру.
Представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на квартиру, що належить ОСОБА_7 апелянт стверджує, що арешт майна може бути накладено лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, однак ОСОБА_7 як стверджує представник власника майна не має ніякого відношення до даного кримінального провадження, оскільки квартиру придбав законним шляхом та є її законним власником. Зазначає, що суд не врахував наслідки арешту майна для третіх осіб та розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Посилається на відсутність правових підстав для накладення арешту на майно. Крім того, апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження, посилаючись на те, що розгляд клопотання проводився без виклику особи власника та його представника.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який просив скасувати ухвалу слідчого судді, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд м. Києва перевіряє законність судового рішення на момент його постановлення, оскільки завданням апеляційного провадження є виявлення помилок матеріального (кримінально-правового) і процесуального характеру, допущених місцевим судом в процесі розгляду і вирішення клопотання.
Виходячи з наявних в Апеляційному суді м. Києва матеріалів, колегією суддів встановлено, що порушень норм КПК України слідчим суддею на момент постановлення рішення допущено не було.
Так, як вбачається з наявних в апеляційному суді матеріалів, в провадженні СВ Оболонського РУ ГУ МВС України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000617 від 22 січня 2015 року за ч.1 ст. 14, ч.4 ст. 190 КК України.
Органом досудового розслідування було встановлено, що 22 грудня 2014 року за адресою: м. Київ, вул. Тимошенка, 2-Д, невстановлена досудовим розслідуванням особа шляхом обману, а саме надання неправдивих відомостей до приватного нотаріуса ОСОБА_10 , посвідчила довіреність від імені ОСОБА_11 з метою створення умов для вчинення шахрайства, вчиненого в особливо великих розмірах, а саме заволодіння квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на вказану квартиру слідчий суддя правильно послався на вимоги ст.ст. 167, 170 КПК України, визнавши квартиру предметом кримінального правопорушення, який має значення в якості речового доказу у кримінальному провадженні, та відповідає критеріям ч.2 ст. 167 КПК України і є необхідним для забезпечення виконання завдань кримінального провадження.
Такий засіб забезпечення виконання завдань кримінального провадження є необхідним до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що накладення арешту на майно сприяє досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобіганню настанню будь-яких негативних наслідків.
Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як арешт.
Майно, яке стало предметом злочину може арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання), що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга із зазначених у ній доводів не підлягає задоволенню, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, як таку, що постановлена відповідно до вимог КПК України.

З урахуванням викладно та керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року.
Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором прокуратури Оболонського району м. Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді

Справа № 11-сс/796/453/2015 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_12
Доповідач: ОСОБА_1