пр. № 1-кс/759/3049/14
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2014 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002929 4 квітня 2014 р., за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.15, ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26.09.2014 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва юриста 3 класу ОСОБА_3 , про: накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 ; заборону ОСОБА_5 та іншим уповноваженим ОСОБА_5 особам проводити будь-які дії, пов`язані з відчуженням квартири АДРЕСА_1 ; заборону ОСОБА_6 та іншим уповноваженим ОСОБА_7 особам проводити будь-які дії, пов`язані з відчуженням квартири АДРЕСА_1 ; заборону будь-яким особам проводити будь-які дії, пов`язані з відчуженням квартири АДРЕСА_1 ; заборону Державній реєстраційній службі України та службовим особам нотаріату вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням квартири АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтоване наступним.

У провадженні СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002929, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України.

У ході розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що невідомі слідству особи упродовж 2014 року шляхом обману намагаються заволодіти майном, а саме квартирою

АДРЕСА_1 .

Встановлено, що до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві надійшла заява від ОСОБА_6 про вчинення невідомими особами злочину, а саме шахрайського заволодіння заповітом на його ім`я.

З`ясовано, що ОСОБА_6 є племінником особи-заповідача ОСОБА_4 , яка у 2013 році заповіла на останнього своє майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

У ході досудового розслідування встановлено, що до ОСОБА_4 навідувалися раніше незнайомі ОСОБА_8 та сусідам, що мешкають поряд з квартирою за вказаною адресою, особи, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . У подальшому останній ОСОБА_4 заповіла у лютому 2014 року ту ж саму квартиру.

Згідно протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 08.05.2014 р., він часто навідував свою тітку ОСОБА_4 . Документи, а саме: паспорт громадянки України ОСОБА_4 , свідоцтво про народження та паспорт її матері ОСОБА_10 , паспорт батька ОСОБА_11 , свідоцтва про їх смерть, свідоцтво про право власності на квартиру, приватизаційні документи, медична документація, заповіт на квартиру АДРЕСА_2 , оформлений на ОСОБА_8 тощо зберігалися в квартирі тітки ОСОБА_4 . Однак, згодом виявив відсутність усіх перелічених документів, місцезнаходження яких йому не відоме.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 07.05.2014 р. вона є двоюрідною племінницею ОСОБА_4 , проте зазначені факти документально не підтверджуються і з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не є родичами. Пізніше, протоколом допиту свідка від 16.05.2014 р. ОСОБА_5 по суті завданих питань відмовилась давати свідчення в порядку ст. 63 Конституції України. В аналогічному порядку відмовився давати свідчення ОСОБА_9 .

Крім того, допитана як свідок сусідка померлої ОСОБА_12 , показала, що ніколи не бачила, щоб за ОСОБА_4 доглядала жінка, а про племінника ОСОБА_8 вона знала тільки зі слів ОСОБА_4 .

Згідно пояснень сусідки померлої ОСОБА_13 від 02.04.2014 р. за 3 тижні до смерті ОСОБА_4 до останньої почали навідуватися незнайомі їй раніше особи, а саме жінка і чоловік. До їх появи ОСОБА_4 з першого погляду виглядала здоровою, а після того, як з`явилися невідомі особи

ОСОБА_4 раптово захворіла.

Згідно даних інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповітів/договорів), яку надано за зверненням правоохоронних органів, ОСОБА_4 склала заповіт від 12.02.2014 року.

Пізніше, а саме 29.03.2014, тобто через місяць і 17 днів, особа-спадкодавець ОСОБА_4 померла від цереброваскулярної хвороби: ішемічного інфаркту ствола головного мозку, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 від 29.03.2014 р. та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Одночасно, ст. 1220 ЦК України передбачено що, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

З 29 березня 2014 р. дня смерті ОСОБА_4 , часом для прийняття спадщини після її відкриття за сплином 6 місяців буде 29.09.2014 р. і

ОСОБА_5 матиме змогу прийняти спадщину за заповітом, який можливо був нею отриманий шахрайським шляхом. Цей факт є підставою, у зв`язку з якою потрібно здійснити арешт майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Документами, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати є: довідка від 20.05.2014 р. форми № 3 КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва»; свідоцтво про право власності на житло; інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта.

З урахуванням викладеного, і беручи до уваги те, що на даний час існує ризик відчуження спірної квартири, а також з метою попередження наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, відповідно до вимог ст. ст. 40, 131, 132, 170, 171 КПК України, є необхідність накласти арешт на вказане нерухоме майно, із забороною вчиняти певні дії щодо квартири.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала.

Згідно ч.2 ст.172 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання без повідомлення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом є тимчасове позбавлення права підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно наведеної норми, другою умовою для накладення арешту є те, що майно особи, яка відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Прокурором надані докази того, що майно, на яке вона просить накласти арешт із забороною вчиняти певні дії, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Частиною 4 статті 170 КПК України передбачено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В даному випадку клопотання про арешт майна подане з тією метою, що іншим способом зберегти майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яке має значення для кримінального провадження, запобігти його відчуження та іншим діям, що можуть спричинити негативні наслідки, визначених кримінальним процесуальним законодавством, як накладення арешту у досудовому розслідуванні, не має.

Тому, клопотання суд визнає обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора прокуратури Святошинського району м. Києві юриста 3 класу ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Заборонити ОСОБА_5 та іншим уповноваженим ОСОБА_5 особам проводити будь-які дії, пов`язані з відчуженням квартири АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_6 та іншим уповноваженим ОСОБА_7 особам проводити будь-які дії, пов`язані з відчуженням квартири АДРЕСА_1 .

Заборонити будь-яким особам проводити будь-які дії, пов`язані з відчуженням квартири АДРЕСА_1 . Заборонити Державній реєстраційній службі України та службовим особам нотаріату вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва через районний суд на протязі п`яти днів з дня її оголошення, а особою, без виклику якої постановлено ухвалу, протягом п*яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя Святошинського
районного суду міста Києва