У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого - судді

Кравченка К.Т.,

суддів

Пошви Б.М. і Канигіної Г.В.,

розглянула
в судовому засіданні у м. Києві 7 лютого 2008 року кримінальну справу за
касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1, його захисників ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на вирок Балаклавського
районного суду м. Севастополя від 13 березня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м. Севастополя від 5
вересня 2006 року.

Вироком Балаклавського районного суду м. Севастополя від 13 березня 2006
року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

м. Богодухова, Харківської області,

раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України на 8
років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами
строком на 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілих:
ОСОБА_4 9872грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 50000грн. на
відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_5 400грн. на відшкодування матеріальної
шкоди та 20000грн. на відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_6 34764грн. на
відшкодування матеріальної шкоди та 50000грн. на відшкодування моральної шкоди;
ОСОБА_7 50000грн. на відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_8 32586грн. на
відшкодування матеріальної шкоди та 50000грн. на відшкодування моральної шкоди;
ОСОБА_9 50000грн. на відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_10 30000 російських рублів (що складає 5407грн.
по курсу НБ України) на відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_11 30000грн. на
відшкодування моральної шкоди; на корись 1-ої міської лікарні м. Севастополя
витрати на лікування потерпілих ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_13 у сумі 913,86грн.;
судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 455,08 грн.

За вироком суду ОСОБА_1
визнано винуватим і засуджено за те, що він 7 листопада 2004 року, приблизно о 14
год. 20хв., керуючи в стані алкогольного
сп'яніння автомобілем “БМВ-318” НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі
Сімферополь-Ялта-Севастополь в напрямку сел. Форос зі швидкістю більше 98,5 км/год, яка перевищувала максимальну
швидкість на даній ділянці, по дорозі з двостороннім рухом, що має одну смугу для руху в одному
напрямку, в порушення вимог п. п. 11.2, 12.6-г, 2.9 “а”,
1.5, Положення №2 Правил дорожнього руху України, перетнув
суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1,
виїхав на смугу зустрічного руху та зіткнувся
з автомашиною “Форд-Екскорт” НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_14, яка
рухалася в зустрічному напрямку, внаслідок чого
водій та пасажири автомобіля “Форд-Екскорт”
ОСОБА_14, ОСОБА_15 та
ОСОБА_16 отримали тяжкі
тілесні ушкодження, від яких померли, а пасажири цього ж автомобіля ОСОБА_10 і
ОСОБА_12 отримали тяжкі тілесні ушкодження, та пасажир автомобіля “БМВ-318”
ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду м. Севастополя від 5 вересня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У
касаційних скаргах:

засуджений
ОСОБА_1 просить
судові рішення змінити, та пом'якшити покарання, застосувавши ст. 69 КК України,
посилаючись при цьому на обставини, які його пом'якшують;

захисник
ОСОБА_3 просить
судові рішення щодо ОСОБА_1 змінити, пом'якшивши йому покарання із
застосуванням ст. 69 КК України та звільнити від відбування покарання на
підставі ст. 75 КК України, посилаючись при цьому на обставини, яким суд не дав
належної оцінки та не звернув на них увагу;

захисник ОСОБА_2 просить судові рішення
щодо ОСОБА_1 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись
при цьому на те, що судом при розгляді справи неповно з'ясовано обставини
справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, вину ОСОБА_1
у вчиненні злочину не доведено та не підтверджено доказами. Крім того, вказує на істотні порушення вимог кримінально-процесуального
закону.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи, наведені у касаційних скаргах, колегія суддів
вважає, що у задоволенні скарг слід відмовити.

Перевіркою встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини
справи. Висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, суд зробив на підставі доказів,
досліджених у судовому засіданні, і детально викладених у вироку.

Вчинення ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил
дорожнього руху, підтверджується зібраними по справі доказами, яким суд дав
належну оцінку.

Як убачається з показань засудженого ОСОБА_1 у судовому засіданні, він вину
визнав частково, і показав, що 7.11.2004р. разом з дружиною, яка сиділа на
передньому сидінні, їхав на “Оглядову площадку”, яка знаходилася на автодорозі
Севастополь-Ялта. Коли автомобіль, який їхав попереду став пригальмовувати, він
вирішив його обігнати і виїхав на зустрічну смугу, але ця машина стала
збільшувати швидкість. Він став гальмувати і хотів зайняти свій ряд, але змоги
не мав. Після чого його автомобіль зіткнувся з автомобілем, який їхав
назустріч.

Потерпіла ОСОБА_13 суду показала, що 7.11.2004р їхала в автомобілі разом із
ОСОБА_1 На автодорозі в районі ресторану “Сонечко” її чоловік ОСОБА_1 хотів
обігнати машину і при цьому виїхав на зустрічну смугу, але обгін не вдався і
вони зіткнулися із зустрічним автомобілем.

Потерпілі ОСОБА_10 і ОСОБА_12 на досудовому слідстві також показували, що
їхали в автомобілі під керуванням ОСОБА_14 разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_16. Вони
їхали по своїй смузі зі швидкістю 70-80 км/год, дорога була суха, погода
сонячна та ясна. Потім вони зіткнулися з автомобілем, який виїхав на їх смугу.

За висновками судово-медичних експертиз потерпілим ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 спричинено тяжкі
тілесні ушкодження, внаслідок яких наступила їх смерть і які перебувають у
прямому причинно-наслідковому зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою.

За висновками судово - автотехнічної експертиз дії водія ОСОБА_1 не
відповідали вимогам п. п. 11.2,
12.6-г, 2.9 “а”, 1.5, положення №2 Правил дорожнього руху України, та знаходяться у причинному зв'язку з ДТП.
Водій ОСОБА_14 не мав технічної можливості запобігти зіткненню.

Посилання захисника ОСОБА_2 на неповноту судового слідства, є
безпідставними, і не відповідають матеріалам справи, оскільки всі обставини
справи досліджено повно.

Доводи
засудженого та захисників про те, що під час ДТП він не перебував у стані
алкогольного сп'яніння, є безпідставними, і не знайшли свого підтвердження в
матеріалах справи, оскільки спростовуються показами свідка ОСОБА_18 і даними
лабораторного аналізу крові ОСОБА_1 від 7.11.2004р., згідно якого наявність алкоголю у крові складало
1,42 % та записами в історії хвороби.

Згідно зі встановленими у справі фактичними обставинами матеріальний закон
судом застосовано правильно.

Суд апеляційної інстанції перевіряв доводи захисників, які є алогічними
доводам касаційних скарг, і не знайшов підстав для їх задоволення. Рішення
апеляційного суду відповідає матеріалам справи і є правильним.

Аналіз усіх доказів дає підстави касаційному суду зробити висновок про
доведеність винуватості ОСОБА_1 і правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 286 КК України.

Істотних
порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального
закону, які були б підставою для зміни або скасування судових рішень, не
встановлено.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, дані про особу засудженого, обставини, що пом'якшують покарання, в
тому числі і ті, на які посилаються засуджений та його захисники у скаргах.
Нових обставин, які не враховані судами першої та апеляційної інстанції, у
скарзі не наведено, тому підстав для його пом'якшення, як про це йдеться у
касаційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Цивільний
позов вирішено судом відповідно до вимог закону на підставі доказів, які є у
справі з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.

Виходячи з наведеного, підстав для призначення справи до розгляду у
касаційному порядку з повідомленням зазначених у ст. 384 КПК України осіб не
вбачає.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

у
задоволенні касаційних скарг засудженого ОСОБА_1 та його захисників ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 відмовити.

С у д д і :

Кравченко К.Т. Пошва Б.М. Канигіна Г.В.