У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Шевченко Т.В., Пошви Б.М.

розглянула в судовому засіданні в м.Києві 14 лютого 2008 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього.

Вироком Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі без
позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України
ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком
1 рік, а також покладено обов'язки, передбачені п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України.

Постановлено стягнути зі
ОСОБА_1 на користь КУ «МКЛ№2» м.Кривого Рогу 1616,78 грн., на користь ОСОБА_2
3887,55 грн. на відшкодування матеріальної шкоди і 1000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської
області від 24 липня 2007 року вирок
щодо ОСОБА_1 змінено: збільшено стягнення із засудженого на користь
ОСОБА_2 матеріальної шкоди до 4968,48 грн. і моральної шкоди до 20000 грн. З
мотивувальної частини вироку виключено вказівку про наявність у засудженого
двох неповнолітніх дітей. У решті вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1 засуджений за те, що
11 вересня 2005 року о 19 год. 25 хв., керуючи автомобілем ВАЗ 21099 і
рухаючись по вул.Бикова в напрямку вул.Балакіна у м.Кривому Розі, порушив п.1.5,
п.2.3 пп.«б», п.10.1, п.10.4 Правил
дорожнього руху України, внаслідок чого
сталася ДТП, у результаті якої водій мотоцикла «ЯВА 350» ОСОБА_2, який також
порушив ПДР, застосував екстрене гальмування та не впорався з керуванням свого
транспортного засобу, впав і травмувався, отримавши тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі
засуджений ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції,
оскільки вважає, що цим рішенням безпідставно змінено вирок у частині вирішення
цивільного позову. Вважає, що, збільшуючи розмір суми на відшкодування
матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілого, апеляційний суд не
врахував відсутність його вини у ДТП та
матеріальне становище.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити з таких підстав.

Висновок про винність ОСОБА_1 у порушенні правил безпеки дорожнього
руху, що потягло заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, грунтується на зібраних
по справі доказах, зокрема, протоколах огляду місця ДТП, огляду і перевірки
технічного стану транспортних засобів, висновку судово-медичної експертизи про
характер і локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_2, сукупності
інших доказів, яким суд дав належну оцінку і поклав в основу вироку.

За таких обставин, посилання
засудженого на те, що апеляційний суд не взяв до уваги відсутність його вини у
ДТП, непереконливі.

Рішення суду апеляційної інстанції
про необхідність зміни вироку в частині вирішення цивільного позову є
правильним і належно мотивовано в ухвалі.

Так, відповідно до вимог ч.1
ст.1166 ЦК України витрати на лікування потерпілого мають бути відшкодовані
винною особою в повному обсязі. Оскільки рішення суду першої інстанції не відповідало
цим вимогам, а мотивів щодо часткового задоволення цивільного позову у цій
частині не було наведено, то апеляційний суд правильно ухвалив стягнути з
засудженого повну суму на відшкодування понесених потерпілим витрат на
лікування.

Рішення про необхідність збільшення
розміру на відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого належно
мотивовано в ухвалі апеляційного суду, який обґрунтовано взяв до уваги доводи
потерпілого про його моральні страждання, встановлення інвалідності, що
вплинуло на його працездатність, позицію засудженого, який з моменту ДТП не
цікавився становищем потерпілого і будь-яких заходів на його покращення не
вживав. Разом з тим, апеляційний суд збільшив суму на відшкодування моральної
шкоди у розмірі меншому, ніж був заявлений у цивільному позові потерпілого.
Таким чином, приймаючи рішення, апеляційний суд виходив з принципів розумності
і справедливості.

Таким чином, при перевірці
справи не встановлено передбачених ст.398 КПК України підстав для призначення
даної справи до розгляду касаційним судом з повідомленням осіб, зазначених у
ст. 384 КПК України.

Керуючись ст.394 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні касаційної
скарги ОСОБА_1

С у д д і :

Пивовар В.Ф. Шевченко Т.В. Пошва Б.М.