АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000041 від 19 грудня 2012 року за обвинувальним актом щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Курган-Тюбе, Таджикістан, громадянина України, працюючого в
ТОВ «Карпет Стиль», який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,
на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року, -
за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_7 ,
сторони захисту: адвоката ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_6 .
Представника потерпілого: адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року провадження у справі по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, закрито у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення, через те, що в ході судового розгляду пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення не підтверджено.

Не погоджуючись з таким рішення суду, представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 15.04.2015 року про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 і направити зазначене кримінальне провадження до суду першої інстанції з призначенням нового розгляду.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції залишена поза увагою позиція потерпілої юридичної особи, яка відповідно до положень ч. 2 ст. 340 КПК України з 17.03.2015 року підтримує обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 191 КК України і не визнає обвинувачення за ст. 356 КК України. Також апелянт зазначає, що обвинувальний акт від 28.08.2014 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, був затверджений прокурором, обвинуваченням було встановлено достатньо даних для пред`явлення підозри ОСОБА_6 та направлення кримінального провадження до суду і жодних підстав для зміни обвинувачення з ч. 2 ст. 191 КК України на ст. 356 КК України у державного обвинувачення не було.

На апеляційну скаргу захисником обвинуваченого подано заперечення.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника потерпілого юридичної особи, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, висловлення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги і просили ухвалу суду залишити без зміни, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 01 вересня 2014 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором, згідно до якого ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що відповідно до протоколу № 2 загальних зборів житлово-будівельного кооперативу «Кристал-20» від 21.06.2007 року, перебуваючи на посаді голови ЖБК «Кристал-20» та згідно із Статутом ЖБК «Кристал-20», будучи уповноваженим на повсякденне керівництво діяльністю кооперативу, забезпечення виконання рішень загальних зборів членів кооперативу і правління, тобто наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, будучи службовою особою, в період часу з 09 вересня 2009 року по 11 червня 2013 року шляхом зловживання своїм службовим становищем, діючи умисно, маючи доступ до розрахункових рахунків ЖБК «Кристал-20», з метою розтрати коштів кооперативу, без рішення загальних зборів та без затвердженого загальними зборами членів кооперативу кошторису доходів та витрат на поточний рік, як це передбачено постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 року № 186 « Про затвердження примірного статуту житлово-будівельного кооперативу» та Статутом ЖБК «Кристал-20», зловживаючи у такий спосіб своїм службовим становищем, реалізуючи свій єдиний злочинний намір, направлений на розтрату майна ЖБК «Кристал-20», перерахував з розрахункових рахунків ЖБК «Кристал-20» за номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 грошові кошти на загальну суму 113 397 грн. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , що належить ФОП ОСОБА_9 , з призначенням платежу «за юридичні послуги», чим вчинив розтрату майна ЖБК «Кристал-20» на вказану суму.

За цим обвинуваченням дії ОСОБА_6 були кваліфіковані за ч.2 ст. 191 КК України.

Під час судового розгляду прокурор на підставі ст. 338 КПК України змінив обвинувачення ОСОБА_6 з ч.2 ст. 191 КК України на ст. 356 КК України, про що 17 березня 2015 року подав до суду першої інстанції обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням.

Згідно до журналу судового засідання та інформації на технічному носії, 17 березня 2015 року представнику потерпілої особи було роз`яснено право підтримувати обвинувачення у суді за попереднім обвинуваченням і в судовому засіданні 24 березня 2015 року представник потерпілої сторони підтвердила свою позицію про підтримання обвинувачення за ч.2 ст. 191 КК України ( т.5, а.с.п 70, 82-84).

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, в тому числі щодо кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 (самоправство щодо дій, якими заподіяно шкоду правам та інтересам окремих громадян або інтересам власника) КК України.

В матеріалах кримінального провадження відсутня заява потерпілого ЖБК «Кристал-20» щодо самоправних дій ОСОБА_6 , а позиція представника потерпілого в судовому засіданні свідчить про відсутність бажання потерпілого скористатися таким своїм правом.

При відсутності заяви потерпілого кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, не може бути розпочатим, а, отже, у прокурора в судовому засіданні були відсутні підстави для зміни обвинувачення в частині правової кваліфікації та обсягу обвинувачення з ч.2 ст. 191 КК України на ст. 356 КК України.

За таких обставин, суду першої інстанції, враховуючи позицію представника потерпілого, належало здійснювати судове провадження за тим обвинуваченням, яке підтримував представник потерпілого, тобто за ч.2 ст. 191 КК України.

15 квітня 2015 року в судовому засіданні прокурор оголосив постанову про відмову від підтримання обвинувачення за ст. 356 КК України, проти чого не заперечував і представник потерпілого.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження згідно до вимог вказаного закону, суд першої інстанції не врахував положення ч.4 ст. 340 КПК України, якими передбачено, що потерпілий, який погодився підтримувати обвинувачення в суді, користується всіма правами сторони обвинувачення під час судового розгляду.

Тобто, в даному випадку, суд мав діяти відповідно до положень ч.3 ст. 340 КПК України, надати представнику потерпілого час, необхідний для підготовки до судового розгляду, і продовжити розгляд за тим обвинуваченням, яке підтримував потерпілий, за процедурою приватного обвинувачення ч.5 ст. 340 КПК України та прийняти за результатами розгляду відповідне судове рішення.

Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався, а тому, закриваючи провадження у справі в порядку, передбаченому п.2 ч.2 ст. 284 КПК України, порушив вимоги цієї статті в частині, яка стосується винятків, до яких відносяться вимоги ст. 340 КПК України.

Оскільки, судом першої інстанції внаслідок недотримання вимог кримінального процесуального закону не прийнято судове рішення за результатами судового розгляду за обвинуваченням, яке висловив згоду підтримувати представник потерпілого за ч.2 ст. 191 КК України, колегія суддів уважає, що оскаржуване рішення прийнято з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому воно підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п.5 ч.1 ст. 407 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ст. 356 КК України в зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала в касаційному порядку скарженню не підлягає.

С У Д Д І:

________________ ________________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/923/2015, Категорія КК: ст. 356
Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1