У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Коротких О.А., Кліменко М.Р.,

за участю прокурора

Вергізової Л.А.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 15 квітня 2008 року кримінальну
справу за касаційним поданням заступника Генерального прокурора України на
вирок Березанського міського суду Київської області від 7 лютого 2007 року,
яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше
неодноразово судимого, останнього разу

3 листопада
2006 року за ч. 1 ст. 296 КК України

до трьох
місяців і десяти днів арешту,

засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України
до арешту на строк чотири місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК
України ОСОБА_1. частково зараховано покарання відбуте за попереднім вироком
від 3 листопада 2006 року і ОСОБА_1. визначено остаточне покарання три місяці і
п'ятнадцять днів арешту.

В апеляційному порядку справа
не розглядалася.

ОСОБА_1. визнано винним у
тому, що він відбуваючи за вироком Березанського міського суду Київської
області від 17 січня 2006 року покарання у виді громадських робіт, самовільно
ухилявся від відбування цього покарання.

У касаційному поданні прокурор порушує питання про скасування
вироку з направленням справи на новий судовий розгляд у зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону та призначенням покарання, яке не відповідає
тяжкості злочину та особі засудженого. Посилається на те, що суд, призначаючи
покарання ОСОБА_1., порушив вимоги ст. 70 КК України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора
Вергізової Л.А., яка підтримала касаційне подання, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно
підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1. у
вчиненні зазначеного у вироку злочину ґрунтується
на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому
засіданні, і в касаційному поданні прокурора не оскаржується.

Дії
ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 389 КК України кваліфіковані правильно, що також не
заперечуються прокурором.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначаючи покарання за кожен злочин
окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
За такими же правилами призначається покарання, якщо засуджений винен ще і в
іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку (ч. 4 ст. 70
КК України).

Як убачається з матеріалів справи вироком Березанського міського
суду Київської області від 3 листопада 2006 року ОСОБА_1. засуджено за ч. 1 ст.
296 КК України на три місяці і десять днів арешту.

Злочин за який його було засуджено 7
лютого 2007 року за ч. 2 ст. 389 КК України до чотирьох місяців арешту він учинив
до постановлення вироку від 3 листопада 2006 року.

У зв'язку з цим, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК
України, при призначенні покарання ОСОБА_1. за сукупністю злочинів суд
зобов'язаний був вказати, який саме принцип складання чи поглинення покарань
він застосував.

Крім того, при визначенні остаточного
покарання за сукупністю злочинів відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, у разі
часткового складання, розмір остаточного покарання має бути більшим за розмір
кожного з покарань, призначених за окремі злочини. За умови застосування
принципу поглинення, призначене засудженому остаточне покарання суд має
призначити його за найбільш суворим покаранням призначеним за окремі злочини.

Разом з тим, призначивши ОСОБА_1. за ч. 2 ст.
389 КК України покарання у виді арешту на чотири місяці, відповідно до ч. 4 ст.
70 КК України суд визначив йому остаточне покарання у виді арешту на три місяці
і п'ятнадцять днів, тобто менше ніж покарання призначене за злочин, що входить
у сукупність.

Таким чином, судом неправильно було застосовано кримінальний закон
під час призначення остаточного покарання щодо ОСОБА_1.

Крім того, обґрунтованими є
доводи прокурора щодо м'якості призначеного засудженому покарання, оскільки
судом було недостатньо враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про
особу засудженого та обставини, що обтяжують покарання, зокрема те, що ОСОБА_1
вину у вчиненому злочині не визнав, неодноразово притягувався до кримінальної
відповідальності, обставин, які б пом'якшували відповідальність по справі не
встановлено.

За таких обставин,
відповідно до вимог ст. 398 КПК України, вирок підлягає скасуванню, з
направленням справи на новий судовий розгляд, під час якого необхідно усунути
вказані порушення та постановити судове рішення з дотриманням усіх вимог
кримінального та кримінально-процесуального законодавства й за умови
підтвердження такого ж обсягу обвинувачення, призначити покарання яке б
відповідало вимогам ст. 65 КК України.

Керуючись ст. 394 - 396 КПК
України, колегія суддів, -

у х в а л
и л а :

касаційне подання заступника
Генерального прокурора України задовольнити.

Вирок Березанського міського суду
Київської області від 7 лютого 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду.

судді :

Синявський О.Г. Коротких О.А. Кліменко М.Р.