Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 11/0690/637/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2011 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Андрушкевича С.З.,

суддів: Єрещенка А.М., Романова О.В.

з участю прокурора: Філя С.В.,

потерпілої : ОСОБА_1

засудженого: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_2 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 1 червня 2011 року.

Цим вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючого заступником пресвітера Церкви ЄХБ „Воскресіння проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, військовозобовязаного, раніше не судимого,

засуджено за ст.286 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 3400 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності залишено підписка про невиїзд з постійного місця проживання .

Стягнуто із засудженого на користь потерпілої ОСОБА_1 80 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 1570 грн.15 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто на користь Житомирської міськради за перебування на лікуванні потерпілої 2108 грн.22 коп.

Питання щодо речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст.81 КПК України.

Згідно вироку, 11 лютого 2010 року близько 11 год.09 хв. в м. Житомирі, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем НОМЕР_1 , і рухаючись по вул.Перемоги в напрямку вул.Домбровського , виявив неуважність , не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно, не реагував на її зміну, виїжджаючи на регульоване перехрестя з вулицею ОСОБА_3 на заборонений сигнал світлофора, не зупинився перед світлофором та пішохідним переходом, в наслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1, яка переходила проїзну частину вулиці Перемоги справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, в зоні дії регульованого пішохідного переходу на дозволений сигнал світлофора.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та перелому сідничної і лонної кісток, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя але призвели до довготривалого розладу здоровя.

В апеляції засуджений просив провести попередній розгляд, де визнати необхідним проведення судового слідства, встановити його обсяг, викликати в судове засідання свідків, провести відтворення відеозапису на диску з камери зовнішнього спостереження. Вирок суду від 1.06.2011 року скасувати і за ст.6 КПК України провадження в справі закрити.

На обгрунтування апеляції вказував, що висновки суду про рух автомобіля під його керуванням на заборонений сигнал світлофора, і рух пішохода ОСОБА_1 на дозволений сигнал світлофора не підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. Крім цього, судом не взято до уваги висновок експерта №51 від 8.06.2010 року ( а.с.91-97) щодо порушення пішоходом Правил дорожнього руху, показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили ці порушення. Також, на думку апелянта, судом неналежно оцінено відеозапис, який також підтверджує порушення Правил з боку пішохода. Судом , як вважав, апелянт , не обґрунтовано, чому відхилено покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і взято до уваги покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_5 Крім цього, суд безпідставно відхилив його клопотання про проведення повторної судової автотехнічної експертизи з врахуванням показів ОСОБА_9 і ОСОБА_8 та відеозображень з камери спостереження. На думку ОСОБА_2, з нього безпідставно стягнуто матеріальна шкода в сумі 1570 грн.15 коп., поскільки він відшкодував вже потерпілій 2000 грн.( 200 євро).Також безпідставно , без обгрунтування розміру , бездоказово ,стягнуто моральну шкоду .

Заслухавши доповідача, засудженого , який підтримав апеляцію, думку прокурора та потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи, обговоривши наведені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що апеляція до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України встановлена досудовим та судовим слідством і підтверджена належними доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_1В в суді показала, що 11.02.2010 року близько 11 год. переходила вул. Перемоги в м.Житомирі на дозволений сигнал світлофора. Коли пройшла 4-5 метрів по проїзній частині, відчула сильний удар, отримала в ДТП середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вказувала, що тривалий час лікувалась, терпіла фізичний біль і моральні страждання, потребувала стороннього догляду, стала обмежено працездатною та інвалідом ІІІ групи.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтвердили , що у згаданий час на перехресті вулиць ОСОБА_3 та Перемоги чули звук удару, зрозуміли, що сталось ДТП. Вказували , що коли дивились на світлофор , то в напрямку руху автомобіля , який здійснив наїзд на жінку, горіло зелене світло.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , покази яких були оголошені судом, вказували , що бачили , як мікроавтобус синього кольору , рухаючись на червоний сигнал світлофора, здійснив наїзд на жінку пішохода, що переходила проїзну частину вулиці.

Покази потерпілої, свідків обєктивно підтверджені проведеним в судовому засіданні відтворенням відеозапису камери спостереження вказаної ділянки дороги під час цієї події, висновками судово технічних експертиз, протоколом огляду місця події, висновком судово-медичної експертизи.

В звязку з цим суд визнав , що ОСОБА_2 своїми необережними діями, що виразились в порушенні Правил дорожнього руху , спричинив потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Такий висновок суду колегія суддів вважає правильним і обгрунтованим.

Суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, призначаючи ОСОБА_2 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, обставини справи. Зокрема, судом взято до уваги позитивні характеристики підсудного, те , що він має на утриманні двох дітей інвалідів, непрацюючу дружину, є учасником бойових дій , вчинив злочин з необережності. Також суд першої інстанції врахував наявність у ОСОБА_2 двох дітей інвалідів і не призначив йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Судова колегія прийшла до висновку , що призначене ОСОБА_2 покарання відповідає вимогам ст.65 КПК України , є законним і справедливим.

Обґрунтовано судом стягнуто 1570 грн.15 коп. , на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди , поскільки саме така сума витрачених на лікування коштів підтверджена належними доказами.

Що стосується стягнутої суми у 80 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, то суд першої інстанції взяв до уваги те , що внаслідок події ДТП ОСОБА_1 тривалий час терпіла фізичний біль та відчувала моральні страждання, потребувала стороннього догляду, те , що молода жінка стала обмежено працездатною та інвалідом третьої групи, і обґрунтовано задовольнив позов в цій частині.

За наведених обставин доводи апелянта є безпідставними, колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінально-процесуального чи норм матеріального закону, які є підставою для скасування або зміни вироку суду, тому вирок суду першої інстанції необхідно залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України , колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м.Житомира від 1 червня 2011 року щодо нього - без зміни.

Судді: