Справа № 1-11/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/780/39/15 Доповідач у 2 інстанції Зіміна
Категорія 20 25.02.2015

УХВАЛА
Іменем України
25 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю прокурора: ОСОБА_5
засуджених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 16 березня 2012 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 16 березня 2012 року,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Стожкове Шахтарського району Донецької області, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання: за ч. 3 ст. 187 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_9 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити у вигляді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього особистого майна.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Копичинці Гусятинського району Тернопільської області, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання: за ч. 3 ст. 187 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; за ч. 2 ст. 190 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити у вигляді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього особистого майна.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Войнилів Калуського району Івано-Франківської області, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання: за ч. 3 ст. 187 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; за ч. 2 ст. 190 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 289 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, призначити шляхом часткового складання покарань у вигляді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією всього особистого майна.

Цивільні позови ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та КТП «Продторг» залишено без розгляду.

Згідно з вироком, злочини засудженими були вчиненні за наступних обставин.

30.01.11 близько 17.00 год., ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , знаходячись за місцем власного проживання за адресою: АДРЕСА_2 взявши пістолет марки «ПГШ-790» та набої до нього, на автомобілі марки «Ауді 100» № кузова НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_6 прибули в смт. Димер, Вишгородського району Київської області до продуктового магазину ФОП « ОСОБА_13 », що розташований по АДРЕСА_3 для вчинення розбійного нападу.

Діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого протиправного збагачення за рахунок чужого майна, заволодівши ним шляхом вчинення розбійного нападу ОСОБА_6 залишився неподалік місця вчинення злочину за кермом зазначеного автомобіля, не вимикаючи його двигун, слідкував за навколишньою обстановкою на вулиці, щоб у випадку потреби попередити ОСОБА_9 про появу сторонніх осіб чи працівників міліції, а також по першій вимозі ОСОБА_9 залишити місце вчинення злочину та не бути виявленими на місці вчинення злочину. В свою чергу ОСОБА_9 взявши пістолет «ПГШ-790» з набоями, з метою особистого протиправного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, заволодівши ним шляхом вчинення розбійного нападу, близько 17.00 год., проник в приміщення магазину «ФОП « ОСОБА_13 » через незачинені двері та направив на продавця магазину ОСОБА_14 пістолет, який був сприйнятий останньою як вогнепальна зброя та з погрозами його застосування, здійснивши постріл в приміщені магазину, заволодів грошовими коштами з каси магазину в сумі 5050 грн., які належали ОСОБА_13 .

З коштами, якими ОСОБА_9 та ОСОБА_6 заволоділи внаслідок нападу, останні на автомобілі залишили місце вчинення злочину та розпорядилися викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 5050 грн.

Крім цього, 31.01.11 ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на тому ж автомобілі марки «Ауді 100», під управлінням ОСОБА_6 рухались у напрямку с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області із м. Києва, де вони витрачали отримані злочинним шляхом грошові кошти ОСОБА_9 та ОСОБА_6 30.01.11. Близько 18.00 год. вони прибули в с. Катюжанка Вишгородського району Київської області, до продуктового магазину № 38 «КТП Продторг», що розташований по вул. Київській, 47 для вчинення розбійного нападу.

Діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого протиправного збагачення за рахунок чужого майна, заволодівши ним шляхом вчинення розбійного нападу, ОСОБА_6 залишився неподалік місця вчинення злочину за кермом автомобіля «Ауді 100» не вимикаючи його двигун, щоб на першу вимогу інших учасників групи залишити місце вчинення злочину.

ОСОБА_7 також залишився в салоні автомобіля на задньому сидінні та спостерігав з автомобіля за навколишньою обстановкою та повинен був попередити інших учасників про прояву сторонніх осіб та працівників міліції, щоб не бути виявленими на місці вчинення злочину. ОСОБА_9 взявши в салоні автомобіля пістолет «ПГШ-790» з набоями, з метою особистого протиправного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, заволодівши ним шляхом вчинення розбійного нападу, близько 18.20 год. через незачинені двері потрапив в приміщення магазину №38 «КТП Продторг», та направив на продавця магазину ОСОБА_19 пістолет, який був сприйнятий останньою як вогнепальна зброя та з погрозами його застосування, а також здійснивши кілька пострілів в приміщені магазину заволодів грошовими коштами з каси магазину в сумі 195 грн. та пляшкою горілки «Хлібний дар» ємкістю 1л. вартістю 60 грн. 79 коп. З викраденим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 місце злочину залишили та розпорядилися ним на власний розсуд, чим заподіяли підприємству «КТП Продторг» матеріальної шкоди на суму 255,79 грн.

Крім цього, 31.01.11 ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , після вчинення розбійного нападу на продуктовий магазин № 38 «КТП Продторг» рухаючись на тому ж автомобілі марки «Ауді 100» під управлінням ОСОБА_6 , в напрямку с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, усвідомлюючи, що в результаті вчиненого злочину заволоділи невеликою сумою коштів у магазині № 38 «КТП Продторг», з метою особистого протиправного збагачення за рахунок чужого майна, заволодівши ним шляхом вчинення розбійного нападу для реалізації своїх злочинних дій прибули в с. Шибено, Бородянського району, Київської області до продуктового «Мінімаркету», розташований по вул. Кооперативній, 26-А та який належить ОСОБА_17 .

Так, ОСОБА_6 залишився неподалік місце магазину, за кермом автомобіля «Ауді 100», не вимикаючи його двигун, щоб на першу вимогу інших учасників нападу залишити місце вчинення злочину, ОСОБА_7 також залишився в автомобілі на задньому сидінні та спостерігав за навколишньою обстановкою і повинен був попередити інших учасників про появу сторонніх осіб та працівників міліції, щоб не бути виявленими на місці вчинення злочину. В свою чергу ОСОБА_9 з пістолетом «ПГШ-790» з набоями, який залишився в нього при собі після останнього розбійного нападу, з метою особистого протиправного збагачення за рахунок чужого майна, заволодівши ним шляхом вчинення розбійного нападу, близько 19.00 год., через незачинені двері зайшовши в приміщення магазину «Мінімаркет» направив на продавця магазину ОСОБА_20 пістолет, який остання сприйняла як вогнепальну зброю та з погрозами його застосування, які остання сприйняла як реальну небезпеку для свого життя, заволодів грошовими коштами з каси магазину в сумі 685 грн., які належали ОСОБА_17 . З викраденими грошима ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 місце злочину залишили та розпорядилися ними на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_17 матеріальної шкоди на суму 685 грн.

Також, 18.02.11 ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , знаходячись за місцем свого та ОСОБА_6 проживання за адресою: АДРЕСА_2 , після вживання спиртних напоїв, взявши пістолет «ПГШ-790» та пістолет «ARMINIS» НОМЕР_2 з набоями до них, близько 19.00 год., на автомобілі марки «Ауді 100», під керуванням ОСОБА_6 прибули в смт. Димер Вишгородського району Київської області до продуктового магазину ФОП « ОСОБА_21 » по АДРЕСА_4 , для вчинення розбійного нападу.

Діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого протиправного збагачення за рахунок чужого майна, заволодівши ним шляхом вчинення розбійного нападу ОСОБА_6 залишився неподалік місця вчинення злочину за кермом автомобіля не вимикаючи його двигун, щоб на першу вимогу інших учасників залишити місце вчинення злочину, а також повинен був стежити з автомобіля за навколишньою обстановкою та повинен був попередити ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про небезпеку, щоб не бути затриманими на місці вчинення злочину.

ОСОБА_9 взяв з собою пістолет ПГШ-790» з набоями, а ОСОБА_7 - пістолет «ARMINIS» з набоями, з метою особистого протиправного збагачення за рахунок чужого майна, заволодівши ним шляхом вчинення розбійного нападу, близько 19.00 год., через незачинені двері потрапили в приміщення магазину ФОП « ОСОБА_21 » та направили на продавця магазину ОСОБА_22 пістолети, які остання сприйняла як вогнепальну зброю та з погрозами їх застосування, а також здійснюючи постріли з пістолетів в приміщені магазину ОСОБА_7 та ОСОБА_9 заволоділи грошовими коштами з каси магазину в сумі 2500 грн., 5 пачками цигарок «Мальборо» по ціні 11 грн. на загальну суму 55 грн., З пляшки горілки «Хлібний дар» ємкістю 0,5 л. по ціні 29 грн., на суму 87 грн.; а всього на загальну суму 2 642 грн. які належали ОСОБА_21 . З викраденими грошима та товарно-матеріальними цінностями ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на зазначеному автомобілі місце злочину залишили та розпорядилися ними на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_21 матеріальної шкоди на загальну суму 2 642 грн.

Крім цього, 23.02.11 ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , знаходячись в лісосмузі неподалік с. Старі Петрівці Вишгородського району, Київської області, після вживання спиртних напоїв взявши вдома за місцем проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 пістолети «ПГШ-790» та «ARMINIS» з набоями до них на тому ж автомобілі марки «Ауді 100», під управлінням останнього для вчинення розбійного нападу прибули в с. Рови Вишгородського району Київської області до продуктового магазину № 14 «КТП Продторг» що розташований по вул. Шевченка, 4-А.

Діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого протиправного збагачення, за рахунок чужого майна, заволодівши ним шляхом вчинення розбійного нападу, ОСОБА_6 залишився неподалік місця вчинення злочину за кермом автомобіля «Ауді 100», не вимикаючи його двигун, щоб на першу вимогу інших учасників залишити місце вчинення злочину, а також повинен був стежити за навколишньою обстановкою та повинен був попередити ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про небезпеку, щоб не бути застигнутими на місці вчинення злочину. ОСОБА_9 взяв з собою пістолет ПГШ-790» з набоями до нього, а ОСОБА_7 пістолет «ARMINIS» з набоями, близько 18.00 год., через незачинені двері проникли в приміщення магазину №14 «КТП Продторг», де ОСОБА_9 направив на продавця магазину ОСОБА_23 пістолет, який остання сприйняла як вогнепальну зброю та з погрозами їх застосування, а також здійснюючи постріли з пістолету в приміщені магазину, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 заволоділи грошовими коштами з каси магазину в сумі 982,97 грн., 35 пляшками горілки «Карат» ємкістю 0,5 л. вартістю 27 грн. 50 коп. за пляшку, на загальну суму 962 грн. 50 коп., 10 пляшками горілки «Карат» ємкістю 0,7 л. по 35 грн. 50 коп. на загальну суму 355 грн., 40 пачками цигарок «Бонд» по ціні 8 грн. на загальну суму 320 грн., 30 пачками цигарок «Мальборо» по ціні 11 грн. на загальну суму 330 грн., а всього на загальну суму 2 950,47 грн., які належали підприємству «КТП Продторг». З викраденими грошима ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 місце злочину залишили та розпорядилися ними на власний розсуд, чим заподіяли підприємству «КТП Продторг» матеріальної шкоди на загальну суму 2950,47 грн.

Крім цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 по взаємній згоді, при вчиненні розбійних нападів на продуктові магазини використовували пістолет «ПГШ-790» № НОМЕР_3 та набої до нього калібру 9 мм.

Пістолет «ПГШ-790» № НОМЕР_3 в кінці грудня 2010 року, точна дата і час органом досудового слідства не встановлені, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 придбали у невстановленої слідством особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, не маючи на це передбаченого законом дозволу. Придбаний пістолет ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 після придбання зберігали в автомобілі марки «Ауді 100» , яким управляв ОСОБА_6 та в будинку за місцем їх проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім цього, в січні 2011 року, точна дата і час органом досудового слідства не встановлені ОСОБА_9 з метою забезпечення боєприпасами до пістолета «ПГШ-790» № НОМЕР_3 , разом та по взаємній згоді з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 придбали боєприпаси як поштове відправлення у відділені ТОВ «Нова Пошта» в м. Києві, по вул. Бережанській, 9 у невстановленої слідством особи, матеріали щодо якої виділені для проведення додаткової перевірки, з якою ОСОБА_9 про купівлю домовився по мобільному телефону, що ОСОБА_7 знайшов в глобальній мережі Інтернет.

23.02.11 під час огляду автомобіля марки «Ауді 100», яким керував ОСОБА_6 під час вчинення злочинів, було виявлено та вилучено пістолет «ПГШ-790» № НОМЕР_3 та 19 набоїв калібру 9 мм.

Згідно висновку експерта № 160 ВКД від 08.04.11: наданий на дослідження предмет, що був вилучений 23.02.11 під час огляду місця події в автомобілі ОСОБА_6 , схожий на пістолет, № НОМЕР_3 у наданому на дослідження вигляді є короткоствольною вогнепальною зброєю. Наданий на дослідження пістолет № НОМЕР_3 є 9 мм пістолетом «ПГШ 790» № НОМЕР_3 , виробництва СП «Шмайсер» (м. Вишневе, Україна), з наскрізним гладким каналом ствола (в стволі відсутня незйомна втулка з пластиною розсікачем) та відламаною спусковою скобою. Даний пістолет знаходиться в працездатному стані. Відсутність в стволі пістолета № НОМЕР_3 втулки з пластиною-розсікачем та відламана спускова скоба дозволяють проводити постріли з пістолету.

Надані на дослідження 19 набоїв виготовлені саморобним способом за типом пістолетних патронів калібру 9 мм. РА., шляхом спорядження капсульованих гільз промислового способу виробництва (Чехії), метальним зарядом та метальним снарядом сферичної форми (кулею). Дані патрони відносяться до боєприпасів до вогнепальної зброї, до стрільби придатні.

Надані на дослідження 19 патронів калібру 9 мм Р.А. придатні для стрільби з наданого на дослідження пістолету № НОМЕР_4 .

Крім того, у серпні 2010 року, точна дата та час органом досудового слідства не встановлені ОСОБА_7 знаходячись в комп`ютерному клубі «Матриця», по вул. Ш. Руставелі, 8, в м. Києві, під час розмови із знайомим відвідувачем клубу ОСОБА_15 дізнався, що останній має намір придбати певну кількість мобільних телефонів марки «Айфон» з метою їх продажу та отримання грошової вигоди.

У зв`язку з чим у ОСОБА_7 виник умисел на особисте протиправне збагачення за рахунок чужого майна. Знаючи про намір ОСОБА_15 придбати мобільні телефони марки «Айфон», ОСОБА_7 вирішив заволодіти грошовими коштами ОСОБА_15 шляхом обману та зловживання довірою останнього, розробив в серпні 2010 року злочинний план по заволодінню грошовими коштами ОСОБА_15 та приступив до його реалізації.

Так, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_15 заздалегідь неправдиві дані про наявність у нього знайомого на ім`я ОСОБА_24 , який займається поставкою та продажем мобільних телефонів з США по вигідній ціні, що зацікавило ОСОБА_15 . В подальшому ОСОБА_7 знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , повідомив своєму батьку ОСОБА_6 план злочинних дій щодо шахрайського заволодіння грошовими коштами ОСОБА_15 під наміром продажу останньому мобільних телефонів та запропонував йому прийняти участь в реалізації даного плану, на що ОСОБА_6 погодився.

Відповідно до розподілених обов`язків, для реалізації плану злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_6 повинен був спілкуватись по телефону із ОСОБА_15 , представляючись ОСОБА_24 та запевняти ОСОБА_15 про можливість продажу йому мобільних телефонів по вигідній ціні із США.

Так, ОСОБА_6 виконуючи умови розробленого плану, під час телефонних дзвінків ОСОБА_15 представлявся ОСОБА_24 , запевняв ОСОБА_15 про можливість продажу йому 10 мобільних телефонів марки «Айфон», вартістю 470 доларів США за 1 мобільний телефон.

В першій половині серпня 2010 року ОСОБА_15 на вимогу ОСОБА_6 , якого він сприймав за знайомого ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_24 , як передоплату за замовлені ним мобільні телефони сплатив йому 1200 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на серпень 2010 року становило 9 468 грн., які передав через ОСОБА_7 в комп`ютерному клубі Матриця по АДРЕСА_5 .

Продовжуючи свої шахрайські дії, 18.08.10 ОСОБА_15 будучи введеним в оману ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , на вимогу останнього, якого він сприймав за знайомого ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_24 , з метою отримання замовлених ним мобільних телефонів, які зі слів ОСОБА_6 затримали на митниці в міжнародному аеропорту «Бориспіль», сплатив йому 1 400 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом 18.08.10 становило 11 046 грн., які передав через ОСОБА_7 біля станції метро «Позняки» в м. Києві.

Продовжуючи свої шахрайські дії, приблизно в кінці серпня 2010 року, ОСОБА_15 будучи введеним в оману ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на вимогу останнього, якого він сприймав за знайомого ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_24 , з метою отримання замовлених ним мобільних телефонів, які зі слів ОСОБА_6 затримали на митниці в міжнародному аеропорту «Бориспіль», сплатив йому решту грошей в сумі 2100 доларів США за замовлені ним 10 мобільних телефонів марки «Айфон», що відповідно до середньомісячного курсу НБУ станом на серпень 2010 року становило 16 569 грн., які в приміщені ресторану «Макдональдс», що по вул. Боричів Тік, 10-А, в м. Києві передав ОСОБА_25 , який не був обізнаний про злочинну діяльність ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

В середині вересня 2010 року, точна дата і час органом досудового слідства не встановлені, ОСОБА_15 з метою придбання ще 5 мобільних телефонів марки «Айфон», які йому запропонував ОСОБА_6 представляючись ОСОБА_24 , знаходячись в приміщені ресторану «Макдональдс», що по вул. Боричів Тік, 10-А, в м. Києві, через ОСОБА_25 , який не був обізнаний про злочинну діяльність ОСОБА_7 та ОСОБА_6 передав останньому 1500 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на серпень 2010 року становило 11 835 грн.

Злочинними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 які виразилися у заволодінні грошима шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_15 , заволоділи його грошовими коштами на загальну суму 6 200 доларів США, що відповідно до курсу Національного Банку України станом на серпень 2010 року становило 48 918 грн., завдавши ОСОБА_15 значної матеріальної шкоди.

Крім цього, 22.01.11 ОСОБА_7 продовжуючи свою злочинну діяльність по вчиненню корисливих злочинів, умисно, з корисливих мотивів та з метою протиправного особистого збагачення, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою відомою йому як ОСОБА_26 , матеріали щодо якого виділено для проведення додаткової перевірки, повторно незаконно заволодів автомобілем «Mitsubishi Pajero Sport 3.0L-R», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_27 та яким на підставі довіреності керував ОСОБА_16 при наступних обставинах:

Так, 22.01.11 близько 04.30 год., ОСОБА_7 знаходячись біля центрального залізничного вокзалу в м. Києві, разом з невстановленою слідством особою відомою йому як ОСОБА_26 , з яким цього дня близько 03.30 год., його познайомив ОСОБА_6 , в розмові з ним дізнався про його намір щодо незаконного заволодіння автомобілем таксі.

Також, в розмові з невстановленою слідством особою відомою як ОСОБА_26 , останній повідомив ОСОБА_7 план своїх злочинних дій по незаконному заволодінню автомобілем таксі, який він за день до вчинення злочину за допомогою мобільного зв`язку замовив через ПП «Аспект-трансервіс» ТМ «Еталон Таксі,» на 06.00 год. 22.01.11, до приміщення ресторану «Макдональдс», що по вул. Вокзальна, 2, в м. Києві, для поїздки в м. Бровари, Київської області, з метою його заволодіння під час руху.

ОСОБА_6 про злочинні наміри невстановленої слідством особи відомої як ОСОБА_26 та ОСОБА_7 не було відомо.

Отримавши згоду ОСОБА_7 на вчинення злочину, невстановлена слідством особа відома йому як ОСОБА_26 роз`яснив ОСОБА_7 його функції під час вчинення злочину та знаходячись біля центрального залізничного вокзалу в м. Києві, з метою залякування водія таксі та примушення його вийти з автомобіля, передав ОСОБА_7 предмет схожий на пістолет. Після чого, близько 05.00 год. ОСОБА_7 разом з невстановленою слідством особою відомою йому як ОСОБА_26 , підійшли до автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport 3.0L-R» реєстраційний номер НОМЕР_5 , яким на підставі доручення керував ОСОБА_16 , який для виконання замовлення прибув до ресторану «Макдональдс», що по вул. Вокзальна, 2, в м. Києві та сіли до салону автомобіля.

Рухаючись на автомобілі «Mitsubishi Pajero Sport 3.0L-R», реєстраційний номер НОМЕР_5 , по окружній автодорозі в напрямку м. Бровари, біля автодорожнього знаку «Княжичі», що позначає початок населеного пункту, ОСОБА_7 , що сидів на передньому пасажирському сидінні поскаржившись на біль у животі попросив зупинити автомобіль, після чого направив на водія таксі ОСОБА_16 предмет схожий на пістолет, який був сприйнятий останнім, як вогнепальна зброя та з погрозами реальності застосування, змусив ОСОБА_16 зупинити автомобіль і вийти на вулицю.

Залишивши ОСОБА_16 на місці вчинення злочину, ОСОБА_7 сів за кермо викраденого автомобіля та разом з невстановленою слідством особою відомою йому як ОСОБА_26 місце злочину залишили та розпорядилися ним на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_16 великої матеріальної шкоди на суму 192 832, 60 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції просить вирок суду скасувати в частині вирішення цивільного позову, у зв`язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд. В обґрунтування апеляції вказує, що в ході розгляду справи судом, цивільні позивачі були доставлені в суд, та в ході допиту підтримали свої позовні заяви, а тому судом без достатніх правових підстав залишив без розгляду цивільні позови по справі.

Засуджений ОСОБА_9 в апеляційній скарзі зазначає, що вирок щодо нього є занадто суворим та просить пом`якшити призначене йому покарання, оскільки на його думку судом першої інстанції не були враховані пом`якшуючі обставини, а саме те, що він свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочинів, а також просить врахувати стан його здоровя.

Засуджені ОСОБА_7 і ОСОБА_6 в апеляційнійних скаргах просять вирок в частині їх засудження за ч. 2 ст. 190 КК України, змінити в бік пом`якшення, застосувати ст. 69-1 КК України з призначенням покарання у розмірі 2/3 максимального строку покарання; в частині засудження за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 та за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України вирок скасувати та направити справу на додаткове розслідування; судові витрати по справі за проведення експертиз досліджень і висновків спеціалістів та експертів розподілити між ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у відповідності з доведеністю вини кожного з обвинувачених по справі.

В апеляції засуджені вказують, що визнають себе винними лише у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, однак зазначають, що судом першої інстанції не взято до уваги пом`якшуючі обставини, а саме з`явлення з зізнаннями, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття.

Апелянти вказують, що не визнають себе винними у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України, посилаючись на те, що всі висунуті звинувачення базуються лише на показах даних ними під час досудового слідства, які були отримані з порушенням вимог закону під фізичним, моральним та психологічним тиском.

В доповненнях апелянти, посилаючись на ст.ст. 218 220 КПК України (1960 року) вказують, що їм, під час закінчення досудового слідства, не було надано достатнього часу для ознайомлення з матеріалами кримінальної справи. На думку апелянтів, судом було порушено строки попереднього розгляду справи. Також апелянти вказують, що вони не були ознайомлені з протоколом судового засідання.

Крім цього, засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляції посилається на неправильне застосування кримінального закону, яке виразилося в неправильній кваліфікації дій за епізодами розбійних нападів, а кваліфіковані за ч.3 ст. 187 КК України, оскільки під час розбійних нападів усі магазини біли відчинені і ОСОБА_9 заходив до магазинів шляхом вільного доступу. На думку засудженого, відсутня така кваліфікуюча ознака як вчинення розбою з проникненням у приміщення, а тому її необхідно виключити з обвинувачення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляцію прокурора підтримав, просив її задовольнити, проти апеляцій засуджених заперечував;

засуджених та захисника засудженого ОСОБА_6 , які апеляції засуджених підтримали, проти апеляції прокурора заперечували;

перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та засуджених з останнім словом, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

З урахуванням того, що після проголошення вироку, але до апеляційного розгляду справи, засуджений ОСОБА_9 помер, а питання щодо його реабілітації не ставиться, то вирок суду стосовно нього підлягає скасуванню, а кримінальна справа та апеляційне провадження в цій частині - закриттю.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих їм злочинів підтверджується сукупністю наведених у вироку та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: показами ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , даних ними під час досудового слідства в якості обвинувачених; показами обвинуваченого ОСОБА_9 ; показами свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_25 , ОСОБА_30 ; показами потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_31 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; даними зафіксованими в заявах потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_15 ; протоколі усної заяви потерпілої ОСОБА_18 ; протоколах огляду місця події; актах інвентаризації товарів, тари та грошових коштів магазинів; протоколах пред`явлення особи для впізнання; явці з повинною ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; протоколах відтворення обстановки і обставин події; висновках експертиз № 197 ВКД від 18.04.2011 року, № 160 ВКД від 08.04.2011 року; протоколах обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ; речовими доказами по справі.

Суд ретельно допитав потерпілих, оголосив їх покази на досудовому слідстві, та достовірно встановив, що саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скоїли злочини, яки їм інкриміновані. При цьому покази потерпілих в деталях співпали з даними, яки повідомили засуджені в своїх явках з повинною, та під час відтворення обстановки та обставин події. До того ж, потерпілі як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні впевнено впізнали ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як осіб, яки скоїли напад на них.

Всі наведені вище докази суд детально навів у вироку поепізодно, проаналізував їх у сукупності, та прийшов до вірного висновку про доведеність вини засуджених.

Крім того, судом було досліджено питання незаконного отримання органами досудового слідства показів, яки давали ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на досудовому слідстві. Як встановлено судом, заяви обвинувачених щодо застосування до них недозволених методів слідства були досліджені під час проведення відповідних перевірок, за наслідками яких були прийняті процесуальні рішення щодо відмови у порушенні кримінальної справи за відсутністю події злочину, а тому доводи апеляцій засуджених в цій частині є необґрунтованими.

Оцінивши в сукупності досліджені докази, суд прийшов до вірного висновку про необгрунтованість вказаних заяв ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , та правомірно поклав в основу вироку їх явки з повинною та покази, дані ними на начальному етапі досудового слідства. Вказані свідчення суд детально навів у вироку, проаналізувавши їх в сукупності з іншими дослідженими доказами по справі. Окремо суд звернув увагу на те, що після оголошення обвинувального висновку, підсудні повністю визнали себе винними, але в подальшому, при допитах під час судового слідства, змінили свою позицію, не пояснюючи мотивів цього.

Посилання засудженого ОСОБА_7 на неправильну кваліфікацію дій засуджених за ч.3 ст. 187 КК України не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляцій, оскільки як вбачається з матеріалів справи, засуджені під час вчинення розбійних нападів потрапляли до приміщень магазинів шляхом вільного доступу, але заходили до приміщень магазину з заздалегідь визначеною метою незаконного заволодіння чужим майном, що підтверджується сукупністю досліджених у суді доказів, а тому їх дії правильно кваліфіковані як розбій, поєднаний з проникненням у приміщення.

Не встановлено колегією суддів і порушень процесуального закону, яки б слугували підставою для зміни, або скасування вироку, та направлення справи на додаткове розслідування, про що просять в своїх апеляціях ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Так, твердження засуджених, що вони не ознайомлені з протоколом судового засідання спростовується їх розписками про ознайомлення з матеріалами кримінальної справи. До того ж, своїм правом знайомитись з матеріалами справи, засуджені користувались на протязі значного часу з квітня 2012 року до листопада 2013 року, коли постановою судді їм був встановлений графік ознайомлення (т.12 а.с. 78-79).

Дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України судом кваліфіковані вірно.

Дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України судом кваліфіковані вірно.

Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання, суд 1-ї інстанції, врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи засуджених, які за місцем проживання характеризуються негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, раніше не судимі, не працюють, матеріальну шкоду потерпілим не відшкодували. Обставин, що пом`якшують покарання суд не знайшов. Обставиною, що обтяжує покарання суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. З урахуванням цього засудженим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було призначено покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, яке колегія суддів визнає справедливим та законним, а тому підстав для задоволення апеляцій засуджених і в цій частині щодо пом`якшення покарання не знаходить.

Відповідно до ч. 5 ст. 334 КПК України (1960 року) у мотивувальній частині вироку викладаються підстави для задоволення або відхилення цивільного позову.

Суд першої інстанції у вироку вказав, що цивільні позивачі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та представник КТП «Продторг» до суду до початку судового слідства не з`явилися, питання про їх участь у розгляді справи у суді вирішувалося шляхом примусового приводу, а тому відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України заявлені цивільні позови судом не розглядались. Суд першої інстанції цивільні позови залишив без розгляду та зазначив, що потерпілі мають право заявити позов у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 291 КПК України (1960 року) якщо в судове засідання не з`явиться цивільний позивач або представник його інтересів, суд не розглядає цивільного позову, проте за потерпілим зберігається право заявити позов у порядку цивільного судочинства. Суд може за клопотанням цивільного позивача розглянути цивільний позов у його відсутності. У випадках, коли позов підтримує прокурор або коли позов заявлений підприємством, установою чи організацією, суд розглядає цивільний позов незалежно від явки цивільного позивача або його представника.

Як вбачається з матеріалів справи, в.о. директора КТП «Продторг» ОСОБА_32 подав в суді заяву про залишення позову даного підприємства без розгляду (т.8, а.с. 217). Потерпілий ОСОБА_15 подав до суду заяву про те, що він свій цивільний позов не підтримує (т.8, а.с. 200), а його представник ОСОБА_33 підтримує (т.8, а.с. 199). Інші позивачі до суду не прибули, та свою думку з приводу заявлених позовних вимог не висловили.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано залишено без розгляду заявлені цивільні позови по справі, що не позбавляє позивачів права звернутись до суду в порядку цивільного судочинства. Таке рішення суду не було оскаржено будь-ким з потерпілих, до моменту апеляційного розгляду справи вони до суду не звертались, а тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляції прокурора, та погоджується в цій частині з рішенням місцевого суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366, 376 КПК України (1960 року), колегія суддів Апеляційного суду Київської області, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 16 березня 2012 року щодо ОСОБА_10 - скасувати, а кримінальну справу та апеляційне провадження стосовно нього закрити на підставі п.8, ч. 1, ст. 6 КПК України у зв`язку зі смертю останнього.

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 16 березня 2012 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - залишити без змін.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4