Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гандзюка В.П.,

суддів Томенчука Б.М., Кавацюка М.Ф.

з участю: прокурора Ільницького М.С.,

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3.,ОСОБА_4,

засуджених ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями старшого прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_8, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засуджених ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Івано-Франківського міського суду від 14.12.2010 року, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, який має вищу освіту, неодружений, непрацюючий, несудимий, громадянин України,-

засуджений:

- за ст.191 ч.5 КК України на сім років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому на праві власності майна з позбавленням права обіймати посади в установах чи організаціях незалежно від форми власності, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, строком на три роки;

*за ст.209 ч.3 КК України з застосуванням ст.69 КК України на сім років позбавлення волі, з конфіскацією половини особисто належного йому на праві власності майна з позбавленням права обіймати посади в установах чи організаціях незалежно від форми власності, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, строком на два роки;

*за ст.ст.28 ч.3, 366 ч.2 КК України на чотири роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в установах чи організаціях незалежно від форми власності, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обовязків, строком на один рік;

На підставі ст.70 ч.1 КК України ОСОБА_5 остаточно визначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим сім років шість місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі, з конфіскацією всього особисто належного йому на праві власності майна, з позбавленням права обіймати посади в установах чи організаціях незалежно від форми власності, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, строком на три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_5 підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу змінено на тримання під вартою .

Строк відбування покарання засудженому постановлено обчислювати з часу затримання.

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_4, який має середню освіту, розлучений, на утриманні має двоє малолітніх дітей, працює приватним підприємцем, несудимий, громадянин України,-

*за ст.191 ч.5 КК України на сім років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому на праві власності майна з позбавленням права обіймати посади в установах чи організаціях незалежно від форми власності, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, строком на три роки;

*за ст.209 ч.3 КК України з застосуванням ст. 69 КК України на шість років позбавлення волі з конфіскацією половини особисто належного йому на праві власності майна, з позбавленням права обіймати посади в установах чи організаціях незалежно від форми власності, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, строком на два роки;

*за ст.ст.28 ч.3, 366 ч.2 КК України на три роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в установах чи організаціях незалежно від форми власності, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, строком на один рік;

На підставі ст.70 ч.1 КК України остаточно визначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим сім років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі з конфіскацією всього особисто належного йому на праві власності майна, з позбавленням права обіймати посади в установах чи організаціях незалежно від форми власності, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, строком на три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_9 підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу змінено на тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 постановлено обчислювати з часу затримання, зарахувавши йому час перебування під вартою з 04.09.2008р. по 22.12.2008р.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка та жителька м. Івано-Франківська, вул. Миколайчука, 22/67, який має вищу освіту, неодружена, на утриманні малолітня дитина, непрацююча, несудима, громадянинка України,-

- за ст.367 ч.2 КК України на чотири роки позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі з позбавленням права обіймати посади в установах чи організаціях незалежно від форми власності, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, строком на три роки, без штрафу.

На підставі ст.1 п."Б"Закону України"Про амністію" від 19.04.2007 року ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності звільнено.

Запобіжний захід засудженій - підписку про невиїзд - до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_7, який має вищу освіту, одружений, на утриманні одна малолітня дитина, працював постачальником ПП"Тезей", раніше двічі судимий, востаннє 25.10.2004 року Івано-Франківським міським судом за ст.309 ч.2 КК України на шість місяців арешту, громадянин України,-

*за ст.191 ч.5 КК України з застосуванням ст.69 КК України на шість років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому на праві власності майна, з позбавленням права обіймати посади в установах чи організаціях незалежно від форми власності, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, строком на два роки;

*за ст.209 ч.3 КК України з застосуванням ст.69 КК України на п'ять років позбавлення волі з конфіскацією половини особисто належного йому на праві власності майна з позбавленням права обіймати посади в установах чи організаціях незалежно від форми власності, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, строком на три роки;

*за ст.ст.28 ч.3, 366 ч.2 КК України на два роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в установах чи організаціях незалежно від форми власності, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, строком на один рік;

*за ст.307 ч.2 КК України з застосуванням ст.69 КК України на три роки позбавлення волі з конфіскацією половини особисто належного йому на праві власності майна.

На підставі ст.70 ч.1 КК України остаточно визначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим шість років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі, з конфіскацією всього особисто належного йому на праві власності майна, з позбавленням права обіймати посади в установах чи організаціях незалежно від форми власності, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків строком на три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_6 тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з 09.07.2008 року.

Присуджено стягнути з ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ при УМВС в Івано-Франківської області 345 грн.18 коп. за експертні послуги.

Присуджено стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6 в користь Філії "Прикарпатського регіонального управління" ВАТ "Банк"Фінанси та кредит" 439 950,86 грн. В позові про стягнення збитків з ОСОБА_7 відмовлено.

ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за те, що він привласнив та розтратив чуже майно, шляхом зловживання службовим становищем, в особливо великих розмірах в складі організованої злочинної групи, набув, володів та використовував кошти, одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації доходів, у великих розмірах, організованою групою, вчинив співучасть в службовому підробленні, тобто в складанні та внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншому підробленні документів, в складі організованої групи, що спричинило тяжкі наслідки.

ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за те, що він привласнив та розтратив чуже майно, шляхом зловживання службовим становищем, в особливо великих розмірах в складі організованої злочинної групи, набув, володів та використовував кошти, одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації доходів, у великих розмірах, організованою групою, вчинив співучасть у службовому підробленні, тобто в складанні та внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншому підробленні документів, у складі організованої групи, що спричинило тяжкі наслідки.

ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за те, що вона, будучи службовою особою, неналежно виконувала свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам, інтересам окремих громадян та окремих юридичних осіб.

ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що він привласнив та розтратив чуже майно, шляхом зловживання службовим становищем, в особливо великих розмірах в складі організованої злочинної групи, набув, володів та використовував кошти, одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації доходів, у великих розмірах, організованою групою, вчинив співучасть в службовому підробленні, тобто в складанні та внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншому підробленні документів, в складі організованої групи, що спричинило тяжкі наслідки, незаконно придбав, зберігав з метою збуту, а також збував психотропні засоби в місцях масового перебування громадян.

Судом встановлено, що злочини було скоєно при наступних обставинах.

Відповідно до наказу № 134 Про введення в дію Порядку кредитування Банком Фінанси та кредит ТзОВ фізичних осіб за програмою Швидка фінансова допомога від 27.03.2006 року введено в дію Порядок кредитування Банком Фінанси та кредит ТзОВ фізичних осіб за програмою Швидка фінансова допомога, що затверджений головою правління банку та рішенням правління Банку від 28.02.2006 № б/н. Згідно вказаного порядку кредитування фізичним особам надаються споживчі кредити, максимальним розміром до 15 тис. грн.. на строк до 3 років.

ОСОБА_5, працюючи начальником 16 відділення Прикарпатського регіонального управління ВАТ Фінанси та кредит, будучи службовою особою, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов'язки, і наділеним правом укладати кредитні угоди з фізичними особами за програмою Швидка фінансова допомога, з метою незаконної наживи привласнення коштів Банку Фінанси та кредит ТзОВ, вступив у злочинну змову із ОСОБА_9, разом з яким, створили та очолили стійку організовану злочинну групу, з чітким розподілом ролей. До складу організованої злочинної групи ОСОБА_5 та ОСОБА_9 завербували свого знайомого ОСОБА_6

Розробивши та погодивши між собою злочинний план, спрямований на розтрату та привласнення грошових коштів Банку Фінанси та кредит ТзОВ в особливо великих розмірах, шляхом зловживання службовим становищем та службового підроблення документів, в складі організованої злочинної групи, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6 реалізували його за такою схемою.

ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 різними способами отримали від різних громадян копії особистих документів та підробляли довідки про їх доходи. Потім , діючи в рамках фінансової програми «Швидка фінансова допомога» банку Фінанси та кредит , передавали провідному фінансовому інспектору відділення ОСОБА_7 ці документи, яка внаслідок халатного відношення до своїх службових відносин без участі та відому осіб - позичальників оформляла на них кредити, які зазначеним в договорах особам не видавалися, а в подальшому через використання пластикових кредитних карток привласнювалися учасниками злочинної групи.

Внаслідок злочинних дій, учасники організованої злочинної групи в складі ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 в період з 07 липня по 08 листопада 2006 року оформили 83 фіктивних кредитних операцій, привласнили, розтратили, шляхом зловживання службовим становищем та службового підроблення грошові кошти Банку Фінанси та кредит ТзОВ на загальну суму 1 млн. 150 тис. 642 грн., що на момент вчинення злочину становила 6575 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Ці суми, що були здобуті злочинним шляхом вони набули та володіли ними, а потім використали на власні потреби, тобто легалізували їх, у великих розмірах, що в 6 тисяч разів перевищували неоподаткований мінімум доходів громадян.

Крім того, 09.07.2008 року о 16 год. 30 хв. ОСОБА_6, перебуваючи на ОСОБА_10 в м. Івано-Франківську, що є сквером для відпочинку громадян та місцем масового перебування людей, збув продавши за 150 грн. ОСОБА_11 фольговий згорток з подрібленою речовиною білого кольору в кількості - 0,02 грама, яка є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетаміном. . Того ж дня біля 16 год. 35 хв. поблизу магазину Техас, що на ОСОБА_10 № 5 в м. Івано-Франківську, працівники міліції затримали ОСОБА_6, у якого виявили та вилучили вісім купюр номіналом по 50 грн. та два згортки фольги з порошкоподібною речовиною білого кольору загальною масою 0,796 г, яка згідно висновку хімічної експертизи містить психотропний засіб - амфетамін - в загальній кількості 0,225 г, обіг якого обмежено.

В апеляції та у поданих додатково змінах до неї прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вважає вирок суду незаконним з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неправильного застосування кримінального закону, істотного порушення кримінально-процесуального закону. Посилається на те, що у вироку суд не навів мотивів, з яких не взяв до уваги докази обвинувачення. Просить вирок скасувати щодо усіх засуджених, а справу направити на новий судовий розгляд.

В апеляціях засудженого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_2 ставиться питання про перекваліфікацію дій засудженого з ст.191 ч.5 КК України на ст. 367 КК України, а за ст.ст.209 ч.3 та 28 ч.3, 366 ч.2 КК України про закриття провадження по справі згідно п.2 ст.6 КПК України за відсутністю в його діях складу злочину. Посилаються на те, що засуджений не вчиняв протиправних діянь та в складі організованої групи. Крім того, ОСОБА_5 вважає, що під час розгляду справи судом першої інстанції були порушені його процесуальні права, передбачені ст.263 КПК України. Просять призначити покарання, не повязане з позбавленням волі.

Засуджений ОСОБА_9 у своїй апеляції вважає вирок таким, що не відповідає обставинам справи, надто суворим та просить вирок змінити, провадження у справі в частині обвинувачення за ст.ст.191 ч.5, 209 ч.3 КК України закрити на підставі п.2 ст.6 КПК України, дії за ст.ст.28 ч.3, 366 ч.2 КК України перекваліфікувати на ст.358 ч.2 КК України, застосувати З України «Про амністію» від 12.12.2008 року і звільнити його від кримінальної відповідальності.

Засуджений ОСОБА_6 в апеляції вважає вирок необєктивним та необґрунтованим, просить його змінити і призначити йому більш м'яке покарання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав доводи апеляції, засуджених та їх захисників, які заперечили апеляцію прокурора та підтримали інші апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають до задоволення частково.

Як вбачається з матеріалів справи суд при постановленні вироку обмежився тільки переліком епізодів злочинної діяльності засуджених, їх узагальненими пояснення, переліком оголошених в судовому засіданні показань свідків та висновків почеркознавчих експертиз.

При цьому, жодного аналізу цих доказів чи привязки їх до конкретних обставин справи у вироку не зазначено.

Такий вирок не дає належної та вичерпної відповіді на питання про обставини створення і форми діяльності організованої злочинної групи, роль кожного у вчиненні привласнення коштів та інших службових злочинів статусу учасників в контексті ст. 27, 28 КК України.

Таким чином, суд проігнорував вказівками Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. № 13 «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними обєднаннями» згідно яких суди мають досліджувати докази не лише стосовно конкретних злочинів, а й щодо тих ознак, які вказують на їх вчинення саме організованою групою чи злочинною організацією, щодо виду обєднання, мети його створення і плану злочинної діяльності, тривалості існування, матеріальної бази, кількісного складу, вербування нових членів, структури та ієрархії обєднання, наявності в нього корупційних звязків, існування певних правил поведінки його членів, розподілу між ними функцій тощо. У мотивувальній частині вироку необхідно наводити дані про те, коли саме і протягом якого часу було утворено організовану групу чи злочинну організацію, як довго вона функціонувала, відомості про організаторів обєднання та характер стосунків, які склалися між ними і членами останнього.

Суди мають ретельно зясовувати характер дій тих осіб, котрих органи досудового слідства визнали організаторами злочинної діяльності стійких обєднань чи інших учасників. За кожним таким висновком повинні бути встановлені та наведені обєктивні докази, які їх підтверджують. Однак, таких доказів не наведено а мотивувальна частина вироку з цих питань є лиш констатуючою.

Окремі епізоди обвинувачення за ст. 209 ч.3 КК України , які суд визнав доведеними, взагалі не досліджувалися і жодних доказів на їх підтвердження у вироку не викладено. Непослідовними та суперечливими є висновки суду і щодо правової кваліфікації протиправних діянь засуджених. Зокрема, описуючи узгоджені діяння всіх підсудних щодо підробки підписів заяв-анкет осіб, на яких оформлялися фіктивні кредити, суд в одних випадках вважав це умисним злочином, що передбачений ст.28 і 366 КК України , а в інших по відношенню до ОСОБА_7 злочином, що вчинений з необережності, тобто злочину, передбаченого ст. 367 КК України.

Поза увагою суду залишено також питання посади підсудної ОСОБА_7, внаслідок чого засуджуючи її за службовий злочин, суд не тільки не дослідив, але й не вказав, які службові обовязки вона повинна була виконувати та якими документами такі обвязки їй визначені.

Згідно з вимогами ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Законним є вирок, постановлений за умови правильного застосування в ньому матеріального закону і дотримання при справи кримінально-процесуального закону. Вимога законності вироку означає, що вирок за своєю формою відповідає закону, за своїм змістом ґрунтується на матеріалах справи, попереднє розслідування і судовий розгляд якої проведені у точній відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону, і кримінальний та інші закони застосовані правильно.

Вирок є обґрунтованим, коли виключається можливість постановлення іншого рішення, крім прийнятого судом. Для цього у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і свідчать проти нього.

Як випливає зі змісту протоколу судових засідань всі підсудні заперечували предявлене обвинувачення та давали показання про свою непричетність до того чи іншого епізоду обвинувачення. Однак жодного аналізу та мотивацій, які би конкретно спростовували їх покликання у вироку не наведено.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29. 06. 90 року №5 «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» передбачено, що судам необхідно точно виконувати вимоги ст. 334 КПК України про обґрунтовування обвинувачення конкретними доказами не тільки до кожного підсудного, а і по кожному епізоду обвинувачення, визнаному судом доведеним.

Суд повинен проаналізувати всі зібрані у справі докази, тобто всі фактичні дані які містяться в свідченнях свідків, потерпілих підсудних і т.д., які затверджують або спростовують обвинувачення. При постановленні вироку суд на своє внутрішнє переконання, яке ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з погляду їх відносності, допустимості і достатності для вирішення питань визначених в ст. 324 КПК України. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинне бути мотивовано.

Згідно з вимогами ст. 334 КПК України, вирок суду повинен бути мотивованим.

Під мотивуванням, тобто обґрунтуванням висновків суду, розуміється не простий виклад (тим більше перерахування) доказів, або, що ще гірше, тільки джерел доказів, а їх аналіз.

Мотивування повинне відповідати декільком вимогам: вирок може ґрунтуватися тільки на тих доказах, що були розглянуті в судовому засіданні; висновки суду повинні відповідати тому, що встановлено в судовому засіданні; вирок може ґрунтуватися лише на точно встановлених фактах, а не на припущеннях. Аналізовані докази варто викладати таким чином, щоб був ясний їхній логічний зв'язок з фактом злочину.

Однак суд при розгляді справи не виконав вказані в законі вимоги, так як у вироку описав всі вивчені ним докази, проте не проаналізував їх.

Також у вироку зазначено про оголошення в судових засіданнях показань свідків, які вказали лиш про те, що не оформляли кредити, але не вказано, які саме факти назвали свідки і яке відношення ці факти мають до справи.

При розгляді справи суд у вироку послався на висновки експертиз, але не навів у вироку обставини, які вони доводять або які вони спростовують.

Таким чином із вироку незрозуміло, чому суд приймає одні з цих доказів і відкидає інші, тобто суд не вказав, які конкретні обставини послужили підставою для визнання судом одних доказів достовірними, а інших такими, що не заслуговують довіри.

Так, суд повністю повірив показанням підсудної ОСОБА_7 , а аналогічні показання інших підсудних щодо спільних діянь визнав недостовірними.

Згідно з вимогами ст. 367 КПК України апеляційний суд скасовує вирок і справу повертає на новий судовий розгляд у звязку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, коли при наявності у справі суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначено, чому суд узяв до уваги одні докази і відкинув інші і коли суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Крім того, суд першої інстанції при розгляді справи порушив процесуальний порядок судового розгляду, оскільки після судових дебатів відклав розгляд справи , а останнє слово надав одному підсудному ОСОБА_6 та постановив вирок без участі інших підсудних, причину неявки яких не зясовував.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_7 на ст. 367 ч.2 КК України , суд не врахував того, що органами досудового слідства остання обвинувачувалася у вчиненні ряд різних злочинів, відмінних як за своїм характером, так і в часі вчинення. Серед реальної сукупності злочинів були: службове підроблення, привласнення та розтрата чужого майна, легалізація коштів одержаних злочинним шляхом.

Суд повинен був зазначити які саме дії зазначені в обвинуваченні слід перекваліфікувати , які виключити з обвинувачення чи в яких виправдати.

З порушенням процесуального закону суд також звільнив засуджену ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі акту амністії.

При цьому він спочатку призначив їй кримінальне покарання , в тому числі і додаткове у виді позбавлення права обіймати певні посади, а потім вказав про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п «б» Закону України «Про амністію» від 19.04. 2007 року, яка передбачає можливість звільнення від покарання. При цьому, діяв всупереч статті 14 вказаного Закону згідно якої особи, на яких поширюється дія цього Закону, звільненню від додаткових видів покарань не підлягають.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні процесуальні документи постанова суду про відхилення зауважень на протокол, хоч згідно з протоколом такий розгляд відбувся /а.с. 229, 235 т.30/.

Таким чином, вирок суду першої інстанції неможливо визнати законним та обґрунтованим, а тому колегія судів вважає необхідним вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суддів.

При новому судовому розгляді, суду необхідно всебічно і повно вивчити всі докази по справі, дати їм правильну юридичну оцінку, а також з дотриманням вимог процесуального закону винести законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засуджених ОСОБА_9, ОСОБА_6засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 14 грудня 2010 року відносно ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в цей же суд в іншому складі суду.

Головуючий В.П. Гандзюк

Судді: Б.М.Томенчук,

ОСОБА_12

Згідно з оригіналом

Суддя В.П. Гандзюк