Справа № 333/6061/13-к
Справа №333/6061/13-к
Провадження №1-кп/333/170/15
УХВАЛА

Іменем України
17 березня 2015 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0002231 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, українця, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
09.02.2015 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка про отримання обвинуваченим ОСОБА_6 обвинувального акту.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Потерпілий у підготовчому судовому засіданні також не заперечував проти призначення судового розгляду кримінального провадження.

Захисник у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з огляду на те, що докази, визначені в реєстрі до обвинувального акту, не відповідають фактичним обставинам справи.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з доданими до нього документами, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо останній не відповідає вимогам КПК України.
Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому обвинувачення, згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.
При цьому зміст фактичних обставин кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст.91 КПК України, визначається тими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і є необхідними і достатніми для його вирішення по суті.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Як вбачається з обвинувального акту, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

При цьому при викладені фактичних обставин зазначено, що «08 червня 2013 року, о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих спонукань, знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , знаючи про те, що його дії відомі ОСОБА_8 , відкрито викрав мобільний телефон». Чи бачила ОСОБА_8 як ОСОБА_6 викрадав мобільний телефон та чи усвідомлювала вона протиправний характер дій винної особи, в обвинувальному акті не зазначено. При цьому при формулюванні обвинувачення органом досудового розслідування не конкретизовано звідки ОСОБА_6 викрав телефон та за яких обставин.

Також обвинувальний акт містить зміст фактичних обставин за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.125 КК України, провадження за яким в подальшому було закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Із зазначених фактичних обставин вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у вчинення кримінального правопорушення 08.06.2013 року о 23-30 годині «в ході спільного розпиття спиртних напоїв». Однак, у викладених фактичних обставинах за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.186 КК України, не зазначено, що ОСОБА_6 знаходився у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно п.2 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Отже, у фактичних обставинах, окрім події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, способу та інших обставин його вчинення, вказуються й винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив.
Однак в обвинувальному акті при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення зазначені такі поняття як «намір» та «із корисливих спонукань», а не форма вини та мотив.

На думку суду, з аналізу змісту обвинувального акту, який є в матеріалах кримінального провадження, вбачається, що органом досудового розслідування викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які містять суперечності та не співпадають із визначеною кваліфікацією дій обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України, і оскільки такі недоліки обвинувального акту щодо обвинувачення ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення носять правову невизначеність щодо захисту, такий акт містить неконкретність обвинувачення, а тому не відповідає вимогам закону, що порушує права обвинуваченого на захист.
Крім того, відповідно до п.3 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Як вбачається з обвинувального акту,в ньому відсутні повні анкетні відомості потерпілого ОСОБА_4 , зокрема, його місце народження та громадянство.
Також відповідно до п.4 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити прізвище, ім`я, по батькові та займану посаду слідчого.
У порушення зазначених вимог в обвинувальному актівідсутні відомості про прізвище, ім`я, по батькові та займану посаду слідчого, в провадженні якого знаходилось кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 .
Крім того, згідно вимог п.6 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті зазначені обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому у якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , зазначено рецидив злочинів.
Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» №7 від 04.06.2010 року пункт 1 частини першої статті 67 КК передбачає як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно та рецидив злочинів. Оскільки будь-які спеціальні застереження щодо визначення повторності та рецидиву злочинів у цій статті відсутні, при встановленні змісту даної обставини як такої, що обтяжує покарання, необхідно керуватися статтями 32 та 34 КК України. Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує. Якщо має місце сукупність злочинів, для одного з яких рецидив утворює повторність, що передбачена як ознака цього злочину, яка впливає на його кваліфікацію, а для іншого рецидив злочинів такої ознаки не утворює, то при призначенні покарання за інший злочин може враховуватись рецидив злочинів як обставина, що обтяжує покарання. При цьому повинно бути зазначено, за який конкретно злочин призначається покарання з урахуванням цієї обставини.
Таким чином, у зв`язку з тим, що провадження по ч.1 ст.125 КК України відносно ОСОБА_6 було закрито, то органу досудового розслідування необхідно визначитися з обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, саме по кримінальному провадженню, передбаченому ч.2 ст.186 КК України.
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення, реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, види заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Згідно обвинувального акту у даному кримінальному провадженні проведено судову дактилоскопічну експертизу №303 від 21.07.2013 року, проте зазначений реєстр не містить відомостей про залучення експерта відповідно до вимог ст.243 КПК України та проведення зазначеної експертизи.
Також у реєстрі не відображено в повному обсязі хід та проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, зокрема дані про початок досудового розслідування, дату вручення повідомлення про підозру підозрюваному, роз`яснення підозрюваному його прав, дані про визнання особи потерпілою та роз`яснення їй прав, повідомлення про відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження, відомості про закінчення досудового розслідування, складання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, не вказані прізвище, ім`я та по батькові, а також посада особи, яка проводила допит підозрюваних, потерпілих та свідків.

У зв`язку із викладеним, судом встановлено, що наданий реєстр матеріалів досудового розслідування до обвинувального акту не відповідає вимогам КПК України, оскільки не містить повний перелік проведених процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування.
Також в порушення вимог п.7 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті відсутні відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, тому на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, підлягає поверненню прокурору.
У зв`язку з вищевикладеним, керуючись ст.ст.110, 291, 293, 314, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Повернути обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження №0002231 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, прокурору прокуратури Комунарського району м.Запоріжжя ОСОБА_3 для його належного складання згідно вимог чинного кримінального процесуального законодавства протягом розумного строку та усунення вказаних в ухвалі виявлених судом недоліків.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Запорізькій області шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.
Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1