АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 550/423/14-к Номер провадження 11-кп/786/161/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 121 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000186 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 6 серпня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чапаєве Чутівського р-ну Полтавської обл., який проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 3 438,72 грн..

Вирішено питання про речові докази.
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винуватим і засуджений за те, що він, приблизно 07-00 год. 29 березня 2014 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у будинку АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_9 із-за нібито викрадення останньою грошей, умисно наніс потерпілій один удар кухонним ножем, який знаходився поруч на столі, в область шиї, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани з пошкодженням яремної вени та масивною кровотечею, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент спричинення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , посилаючись на те, що вину визнав у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілій, надав останній першу допомогу та викликав їй швидку допомогу, проживає з матір`ю пенсіонеркою, яка має незадовільний стан здоров`я і він є її єдиним годувальником, просить змінити вирок, застосувавши при призначенні йому покарання положення статей 69, 75 КК України.

Заслухавши: суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити; потерпілу, яка, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та пояснила, що після вчинення щодо неї злочину обвинуваченим її стан здоров`я погіршився, а саме у неї періодично піднімається температура тіла до 40 градусів, ковтання і вживання їжі стало утрудненим. Одночасно потерпіла повідомила, що раніше був такий випадок коли обвинувачений порізав дядька, але останній його пробачив; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та вважав вирок законним і обґрунтованим, а призначене покарання справедливим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Дії ОСОБА_8 , за визнаних судом першої інстанції фактичних обставин злочину правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 121 КК України у апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюється.

Твердження апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судом при призначенні покарання належним чином не враховано дані про особу обвинуваченого, що потягнуло призначення останньому суворого покарання, є необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Як убачається з вироку місцевого суду, ці вимоги кримінального закону судом виконані.
Так, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, особу винуватого, який посередньо характеризується, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину і обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння, конкретні обставини провадження та думку потерпілої, яка просила призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 69 КК України, суд, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу за цей злочин.
Твердження обвинуваченого наведені ним у апеляційній скарзі та під час розгляду провадження у апеляційній інстанції про те, що він вину визнав у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілій, надав останній першу допомогу та викликав їй швидку допомогу, працює по цивільно-правових угодах, проживає з матір`ю пенсіонеркою, яка має незадовільний стан здоров`я і він є її єдиним годувальником, з 4.08.2014 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , але військкомат при направленні його на службу не повідомляв, що у суді розглядається кримінальне провадження щодо нього і саме ці обставини, на його думку, з огляду на положення ст. 69 КК України дають суду апеляційної інстанції можливість призначити йому більш м`яке покарання і після цього застосувати положення ст. 75 КК України, є безпідставними.
Так відповідно до показань свідка ОСОБА_10 потерпілій першу медичну допомогу надавала її мати, а він - ОСОБА_10 викликав швидку допомогу і міліцію, що було підтверджено обвинуваченим у суді апеляційної інстанції.
Всі інші вище перелічені обвинуваченим обставини є даними про особу винуватого і не обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та можуть бути враховані як підстави для застосування ст. 69 КК України.
Таким чином призначене ОСОБА_8 в мінімальних межах санкції частини статті кримінального закону покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Підстав для призначення більш м`якого покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , у тому числі й можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з випробуванням, колегія суддів не знаходить.
Перевіривши матеріали провадження, колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону, істотних порушень норм кримінально-процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, які б потягнули зміну чи скасування вироку суду першої інстанції.
З огляду на викладене, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,-
УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 6 серпня 2014 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4