АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10-355/07 Головуючий
ст. 165-2, 347 ПОПЕЛЬНЮХ
КПК Доповідач
в апеляційній інстанції
України ЛІТВІНЦЕВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"6" грудня
2007 р. Колегія
суддів судової палати
в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого ЛІТВІНЦЕВА В.М.

суддів ЄВТУШЕНКА
В.Г., ЛИГИ М. П.

за участю
прокурора ЗЛЕНКА О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в порядку апеляції матеріали за
апеляцією обвинуваченого ОСОБА_1 на постанову Придніпровського районного суду
м. Черкаси Черкаської області від 2
листопада 2007 року, про обрання міри
запобіжного заходу - тримання під вартою,
в порядку ст.
ст. 165-1, 165-2 КПК
України відносно

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

уродженця
і жителя м. Черкаси,

не
одруженого, не працюючого,

раніше
неодноразово судимого, в т. ч. останній
раз - 10.03.2005 р. за ст. ст.
309 ч. 1, 186 ч. 2, 70, 71
КК України до 4-х років Змісяців позбавлення волі і звільнений
умовно-достроково 3.01.07 р. на 2 роки 23 дні,
-

встановила:

ОСОБА_1
органом досудового слідства пред'явлено обвинувачення в тому, що він 23.10.2007 року близько 1 год. 30 хв. біля
буд. АДРЕСА_1, за попередньою змовою і разом із
ОСОБА_2, умисно і з корисливих
мотивів, застосувавши фізичне насильство
відкрито викрали майно у гр.. ОСОБА_3 ,
а саме: куртку, два мобільні
телефони, срібний ланцюжок з
хрестиком, 497 грн. грошей та інше
майно, а всього на загальну суму 2904
грн., завдавши потерпілому шкоди у
відповідному розмірі, після чого з місця
вчинення злочину зникли.

Дії ОСОБА_1
кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

2

Кримінальна
справа за № була порушена 24.10.2007 року по даному факту в СВ
Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.
186 КК України. Того ж дня ОСОБА_1 був затриманий в порядку ст.
115 КПК України з поміщенням в ІТТ Придніпровського РВ УМВС.

26.10.2007 року
строк затримання ОСОБА_1 продовжено судом до 10-и діб.

Всі ці
рішення ОСОБА_1, якому 2.11.2007 року
було пред'явлено обвинувачення за ч. 2
ст. 186 КК України, не оскаржувалися.

2.11.2007
року слідчим за згодою прокурора Придніпровського району м. Черкаси до місцевого суду внесено подання про
застосування відносно ОСОБА_1 в якості запобіжного заходу взяття останнього під
варту(о/п - а. с. 1, 2-3),
яке в той же день судом за участі прокурора, слідчого та ОСОБА_1 в порядку ст.
165-2 КПК було розглянуте і задоволене. Суд погодився з мотивами і
вимогами подання у повному їх обсягу(постанова,
друк.текст - о/п, а. с. 5-6).

Вівся
протокол судового засідання (о/п - а. с.
4), відповідно до якого подання
слідчого про взяття під варту підтримав і сам ОСОБА_1 Копія постанови суду була
вручена останньому під розписку в той же день,
тобто 2.11.2007 року.

Натомість в апеляції цього обвинуваченого,
яка надійшла безпосередньо до апеляційного суду області 27.11.2007 р.(вх.
№ К-10017), вже йдеться про зміну міри
запобіжного заходу, оскільки цього
злочину, на твердження ОСОБА_1, він не вчиняв. Наполягає на притягненні до
відповідальності працівників оперативного підрозділу Придніпровського МВС
м. Черкаси на чолі з його керівником на
прізвисько «Долатій», так як саме через
їх нібито протизаконні дії йому був інкримінований цей грабіж у співучасті із
його знайомим Пушкарьовим, у якого і були
знайдені крадені речі.

Ознайомлений
під розпис з постановою суду в апеляції ОСОБА_1 про її скасування не йдеться;
на виклику до суду він не наполягав. Змін чи доповнень до апеляції
обвинуваченого - не надходило.

У
зв'язку із надходженням з місцевого суду матеріалів окремого судового
провадження відносно ОСОБА_1 30.11.2007 року,
розгляд апеляції останнього, з
урахуванням поточної завантаженості судді-доповідача в цей період часу, був призначений тільки на 6.12.2007 року і
відбувся за участі прокурора. Досудове слідство по даній справі ще триває.

При
перевірці рішень суду першої інстанції зазначеної категорії передбачені стислі
строки; судове слідство не провадиться; протокол судового засідання - не
ведеться.

Заслухавши
суддю-доповідача, прокурора про
залишення обраної судом міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_1 без будь-яких
змін, а його апеляцію - без задоволення;
вивчивши і перевіривши відповідно до вимог
ст. 365 КПК України матеріали
окремого судового провадження № 4-1020/07 р. з даного питання, перевіривши доводи апеляції
обвинуваченого, колегія суддів не
знаходить підстав для її задоволення через наступне.

ОСОБА_1
обвинувачується у вчиненні злочину, за
який законодавцем встановлено покарання тільки у вигляді позбавлення волі і на
строк більший, а ніж три роки(ч. 2 ст.
186 КК України). За злочин, який
визнається законом як тяжкий(ч. 4 ст. 12
КК України).

На
момент прийняття судом першої інстанції рішення щодо міри запобіжного заходу
відносно ОСОБА_1 в розпорядженні слідства(і суду) була достатня кількість
даних, що вказували на причетність до
пограбування гр. ОСОБА_3 не тільки
ОСОБА_2, але й ОСОБА_1 Здобуті вони у
визначеному законом порядку.

Порушень ст.
ст. 106, 115 КПК України також не виявлено, на своє затримання ОСОБА_1 не скаржиться;
відповідно до протоколу судового засідання,
зміст якого ніким не заперечується,
подання слідчого про взяття під варту підтримав і сам ОСОБА_1

Доводи апеляції
обвинуваченого про відсутність достатньої кількості доказів його причетності до
грабежу та їхньої легітимності спростовуються наявними матеріалами, є однобічними і передчасними. Оскільки
базуються тільки на обраній ним позиції захисту і, з урахуванням обсягу розкритих для нього
даних досудового слідства на даному етапі провадження у кримінальній справі, - не можуть бути повними, об'єктивними і достовірними.

Тому, не входячи зараз у всебічну оцінку доказів
винності ОСОБА_1 і не вирішуючи у інший спосіб наперед питання про доведеність
його вини в інкримінуемому злочині(як робить це апелянт), можна з достатньою вірогідністю прогнозувати, що перебуваючи на волі під тягарем такого
тяжкого обвинувачення і можливості бути засудженим втретє тільки до реального
позбавлення волі і на тривалий строк,
ОСОБА_1, який ніде не працює і
своєї сім'ї не має, може залишити місце
проживання, ухилитися від слідства і
суду, намагається вплинути на
потерпілого, перешкоджаючи встановленню
істини по справі з метою зменшити або уникнути взагалі відповідальності за
скоєне.

До того
ж, не маючи легальних засобів для
існування, ОСОБА_1 на волі продовжить
займатися протиправною корисливою діяльністю щодо чужого майна, що він неодноразово робив і до цього.

Дослідження інших обставин, які
відповідно до ст. 150 КПК мають враховуватися при обранні
запобіжного заходу, приводить до
аналогічних висновків. До того ж, сам
скаржник в апеляції на жодну з них не посилається( ст. 365 КПК).

Тому
колегія суддів, як і суд першої
інстанції, приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_1 більш м'яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів в даному випадку(і в даний
момент досудового слідства) не зможе забезпечити належної процесуальної
поведінки цієї особи і було б явно неправомірним.

На
скасуванні розглядаємої постанови суду не наполягає і сам апелянт( ст. 365 КПК); його апеляція подана далеко за
межами строків, передбачених ч. 7 ст.
165-2 КПК, можливість позитивного
вирішення якої за таких умов втрачає будь-який правовий сенс.

Виходячи
з наведеного і керуючись ст. ст.
365, 366 ч. 2, 382,
377 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Постанову
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 2 листопада 2007року про обрання міри запобіжного заходу -
тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляцію ОСОБА_1 - без задоволення.