Справа № 1-460/11
Провадження № 1/1015/6633/11
ПОСТАНОВА

іменем України

21.09.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Калиновській Н.В.

за участю прокурора Юркової Ю.В., Пастуха І.О.

захисника ОСОБА_1

законного представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має професійно-технічну освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

встановив:

08.01.2011 року о 23 годині ОСОБА_3, знаходячись за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, пров. Островського, 1, разом та за попередньою змовою з ОСОБА_4, за ініціативи останнього, з метою незаконного заволодіння чужим майном, підійшов до ОСОБА_5 та, зловживаючи його довірою, під приводом здійснення дзвінка взяв у нього мобільний телефон марки «Nokia 6233», який в подальшому не повернув, та разом із ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли, викраденим телефоном розпорядилися на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 598,24 грн.

Підсудний ОСОБА_3 свою вину у предявленому обвинуваченні визнав повністю, суду пояснив, що 08.01.2011 року біля дискотеки в будинку культури в с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області він зустрів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, в подальшому до них приєдналися ОСОБА_8 та ОСОБА_5 Всі разом вони пішли до будинку № 1 по пров. Островського в с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області. Близько 22 години ОСОБА_4 запропонував йому обманути ОСОБА_5 і таким чином забрати у нього телефон, який в подальшому продати і отримані кошти поділити між собою. Він погодився на пропозицію ОСОБА_4 і попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон, щоб подзвонити товаришу. ОСОБА_5 надав йому телефон. ОСОБА_3 взяв телефон, відійшов від компанії на деяку відстань і протягом близько 5 хвилин імітував розмову по телефону, в подальшому поклав телефон собі у кишеню, а повернувшись до компанії, сказав ОСОБА_5, що загубив його, попросив допомогти у його пошуках. Всі разом хлопці деякий час шукали телефон, але так і не знайшли. Спостерігаючи, що ОСОБА_6 знаходиться в стані алкогольного спяніння, він, ОСОБА_3, непомітно поклав телефон ОСОБА_5 в куртку ОСОБА_6 з наміром наступного дня забрати його. В подальшому вони з ОСОБА_7 пішли до останнього додому. Наступного дня він зізнався ОСОБА_7, що разом з ОСОБА_4 вони шахрайським способом заволоділи мобільним телефоном ОСОБА_5 За кілька днів він дізнався, від кого вже не пригадує, що ОСОБА_4 продав мобільний телефон. Ніяких грошових коштів з продажу телефону від ОСОБА_4 він не отримував. У вчиненому підсудний ОСОБА_3 щиро розкаявся, звернувся до суду із заявою про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі амністії, оскільки на день вчинення злочину він був неповнолітній.

Окрім визнання підсудним вини в інкримінованому йому діянні, вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України підтверджується сукупністю інших доказів, які були досліджені у справі, а саме:

- показами допитаного в судовому засіданні підсудного ОСОБА_4, оголошеними в судовому засіданні відповідно до ст. ст. 306, 308, 314 КПК України показами потерпілого ОСОБА_5 (том 1 а.с. 124); заявою ОСОБА_9 (том 1 а.с. 97); протоколом огляду місця події від 19.01.2011 року та від 18.01.2011 року (том 1 а.с. 99-100, 101-103); копією товарного чеку від 09.05.2009 року на мобільний телефон «Nokia 6233» (том 1 а.с. 118); протоколом очної ставки між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 19.04.2011 року (том 1 а.с. 135-137); постановою про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК України (том 1 а.с. 142); постановою про обєднання кримінальних справ від 19.04.2011 року (том 1 а.с. 154); звітом про проведення товарознавчої експертизи, відповідно до висновку якої дійсна (ринкова) вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «Nokia 6233», придбаного 09.05.2009 року, станом на 08.01.2011 року з врахуванням ПДВ становить 598,24 грн. (том 1 а.с. 170-173); протоколом огляду речових доказів від 22.04.2011 року (том 1 а.с. 177); постановою про приєднання до справи речових доказів від 22.04.2011 року (том 1 а.с. 178); постановою про обєднання кримінальних справ (том 1 а.с. 182); постановами про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_10 за ст. 396 КК України, відносно ОСОБА_11 за ст. 198 КК України, відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 263 КК України (том 1 а.с. 209, 224, 225).

Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши зібрані по справі докази, дії ОСОБА_3 кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, проте, враховуючи що ОСОБА_3 вчинив злочин середньої тяжкості, на час вчинення злочину був неповнолітнім, а тому він підлягає звільнення від відповідальності за ч.2 ст. 190 КК України на підставі Закону України «Про амністію у 2011 році».

Цивільний позов у справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 6, ст. 282 КПК України, п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року, суд, -

постановив:

ОСОБА_3 звільнити від відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року, провадження у кримінальній справі відносно ОСОБА_3 закрити.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у вигляді підписки про невиїзд до набранням постановою законної сили - скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя М.М. Омельченко