Ухвала

іменем україни

14 жовтня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Марчук Н.О.,

суддів:
Романець Л.А., Шилової Т.С.,

при секретарі
Зінорук В.В.,

розглянувши кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0001143, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1

народження, уродженця та жителя

АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2
ст. 185 КК України,

за касаційною скаргою засудженого на
вирок Деснянського районного суду м.
Чернігова від 10 жовтня 2013 року та
ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Чернігівської області від 04
лютого 2014 року,

за участю прокурора Шевченко О.О.,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1,
не погоджуючись із судовими рішеннями,
ухваленими щодо нього, через
однобічність та неповноту досудового
та судового слідства, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи та істотне порушення вимог
кримінального процесуального закону,
просить їх скасувати, а кримінальне
провадження щодо нього - закрити. Свої
вимоги засуджений мотивує тим, що
інкримінованого йому злочину він не
вчиняв, а матеріали кримінального
провадження містять недостатні докази
його винуватості. Посилається на те, що
в основу обвинувального вироку суд
поклав недопустимі докази.

Вироком Деснянського районного суду м.
Чернігова від 10 жовтня 2013 року,
залишеним без зміни ухвалою
Апеляційного суду Чернігівської
області від 04 лютого 2014 року, ОСОБА_1
визнано винуватим та засуджено за ч. 2
ст. 185 КК України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків до покарання,
призначеного за даним вироком,
частково приєднано невідбуте
покарання за вироком Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 20
червня 2012 року й остаточно визначено
ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення
волі на строк 4 роки 6 місяців.

За вироком суду 10 лютого 2013 року ОСОБА_1,
знаходячись неподалік буд. № 56 по вул.
Пухова у м. Чернігові, таємно викрав із
автомобіля «DAF XL», державний номер
НОМЕР_1, належне ОСОБА_2 майно на
загальну суму 2 500 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора із запереченнями проти
скарги, перевіривши матеріали
кримінального провадження та
обговоривши наведені у касаційній
скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що вона підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Згідно з вимогами п.1 ч. 1 ст. 438 КПК
України підставою для скасування або
зміни судових рішень судом касаційної
інстанції є, зокрема, істотне порушення
вимог кримінального процесуального
закону.

За змістом ст. 370 КПК України судове
рішення повинно бути законним,
обґрунтованим і вмотивованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі об'єктивно з'ясованих
обставин, які підтверджені доказами,
дослідженими під час судового розгляду
та оціненими судом відповідно до ст. 94
цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК
України при залишенні апеляційної
скарги без задоволення в ухвалі суду
апеляційної інстанції мають бути
зазначені підстави, з яких апеляційну
скаргу визнано необґрунтованою.

Цих вимог закону суд апеляційної
інстанції не дотримався.

Як убачається з матеріалів
кримінального провадження, засуджений,
не погоджуючись із вироком суду першої
інстанції, ухваленим щодо нього, подав
апеляційну скаргу, в якій просив його
скасувати, а кримінальне провадження
закрити.

Суд апеляційної інстанції, зазначивши
в мотивувальній частині ухвали доводи
апеляційної скарги засудженого,
належним чином їх не перевірив, не
навів переконливих мотивів для їх
спростування, не зазначив
обґрунтованих підстав, через які
залишив її без задоволення.

Так, під час апеляційного оскарження
ОСОБА_1 зазначав про невідповідність
показань понятих, викладених у вироку,
тим, які були дані фактично в судовому
засіданні, явки з повинною та пояснення
у нього були відібрані без захисника та
під тиском працівників міліції.

Однак суд апеляційної інстанції на
зазначені доводи відповіді не дав, крім
того, не спростував зауваження
засудженого про недопустимість
поданих стороною обвинувачення
доказів, з огляду на вимоги ст.ст. 87, 94
КПК України.

Так само апеляційний суд не перевірив
скарги ОСОБА_1 на застосування до нього
недозволених методів слідства та не
проаналізував постанову слідчого про
закриття кримінального провадження
щодо працівників міліції на предмет
ефективності та ретельності
розслідування.

Наведене свідчить про те, що ухвала
суду апеляційної інстанції не
відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а
тому підлягає скасуванню на підставі п.
1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу з призначенням
нового розгляду в суді апеляційної
інстанції.

Під час нового апеляційного розгляду
суд має перевірити належним чином усі
доводи, наведені в апеляційній та
касаційній скаргах засудженого,
співставити їх з наявними у
кримінальному провадженні доказами,
яким дати юридичну оцінку з огляду на
їх допустимість та достатність, і
ухвалити законне та обґрунтоване
рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Чернігівської області від 04
лютого 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати та
призначити новий розгляд у суді
апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і:

Н.О. Марчук Л.А. Романець Т.С. Шилова