Вирок

іменем України

м. Носівка
13 травня 2008 р.

Носівський районний
суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.

при секретарі Драбинозі С.М.,

з участю прокурора -
помічника прокурора Носівського району юриста третього класу Супруна Ю.В.,

захисника підсудного - адвоката ОСОБА_2,

та потерпілої
ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про
обвинувачення

ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Київ, мешканця
АДРЕСА_1українця, громадянина України, освіта загальна базова середня, не
одружений, не працює, на утриманні
нікого не має, не судимий,

в скоєнні
злочину, передбаченого ч. 1 ст.186 КК
України,

встановив:

04 лютого 2008 року близько 18 години 30 хвилин неподалік
ринку «Кооператор» в м. Носівці ОСОБА_1
відкрито викрав у ОСОБА_3 сумку вартістю 50 грн., в якій знаходились мобільний
телефон марки «Сіменс» вартістю 120 грн., сім-карта мобільного оператора
«Діджус» вартістю 25 грн. з 5 грн. на рахунку, сім-карта мобільного оператора
«Київстар» вартістю 20 грн. з 5 грн. на рахунку, шкіряні рукавички вартістю 40
грн., ліхтарик вартістю 10 грн., крем для обличчя вартістю 8 грн., гребінець
вартістю 5 грн., два записники загальною вартістю 20 грн., люстерко вартістю 5
грн., дві помади фірми «Оріфлейм» та «Віжіонс» загальною вартістю 14 грн.,
медичні пігулки «Ренні» вартістю 2 грн., дві кулькові ручки загальною вартістю
2 грн., а всього на загальну суму 331 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав повністю вину в
пред'явленому обвинуваченні, розкаявся, пояснив, що 04 лютого 2008 року біля
супермаркету «Наш Край» він помітив жінку, яка йшла з сумочкою в сторону
базару. З метою відібрати у неї сумку, він пішов за нею. Коли жінка пройшла за
територію автозаправочної станції, яка
добре освічувалася, він (підсудний) наздогнав жінку, вирвав з її рук сумку,
втік на іншу вулицю за бензиновою заправкою. Відкривши сумку, побачив, що там
не було грошей, а тому викинув її. З сумки забрав лише мобільний телефон, який
потім продав ОСОБА_4 Він (підсудний) використав гроші, які отримав за проданий
телефон, на сигарети та інші потреби.

Винність підсудного ОСОБА_1 в
інкримінованому діянні підтверджується дослідженими по справі доказами, а саме:

Рапортом дільничого інспектора
Носівського РВ УМВС з якого видно, що в ОСОБА_3 викрадено сумку (а.с. 7); явкою
з повинною підсудного ОСОБА_1, з якої видно, що останній за допомогою фізичної
сили відкрито заволодів сумкою потерпілої (а.с. 36); протоколом відтворення
обстановки та обставин події
(а.с. 49-50), з якого видно, що підсудний добровільно розповів про
обставини викрадення сумки у потерпілої, а потім показав, як він це зробив.

Показаннями потерпілої ОСОБА_3 яка
суду пояснила, що 04 лютого 2008 року близько 18 години вона йшла з
роботи. Зайшла в супермаркет «Наш Край», купила
молоко та пішла додому. Йдучи по дорозі, вона
оглянулась і помітила, що за нею йде чоловік. Пройшовши деяку відстань,
чоловік наздогнав її (потерпілу) і вихватив з її рук сумку, після чого побіг
назад. Вона почала бігти за ним, але не наздогнала. Після цього зателефонувала
в міліцію. На другий день разом з сином вона (потерпіла) знайшла всі викрадені
речі, крім мобільного телефону та двох записників.

Протоколом допиту підозрюваного
ОСОБА_1, який на досудовому слідстві пояснював, що 04 лютого 2008 р. він
знаходився біля супермаркету «Наш край», помітив жінку з сумкою, вирішив, що
там можуть бути гроші, вирішив їх викрасти. Він пішов за жінкою. Коли на дорозі
не було людей, то він вирва сумку з рук та втік.

Протоколом
огляду місця події (а.с. 9), з якого видно, що 05 лютого 2008 року на вул.
Тельмана в м. Носівці було виявлено, та вилучено жіночу сумку та особисті речі, які були викрадені в
потерпілої ввечері 04 лютого 2008 року.

Протоколом огляду місця події (а.с. 16), з якого видно, що у ОСОБА_4
вилучено телефон, який ввечері 04 лютого 2008 р. був придбаний у ОСОБА_1

Оцінюючи добуті у справі і досліджені в судовому
засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в
процесі доказування.

Добуті докази та речові докази вірно відображають матеріальні сліди
злочину, являються істинними, узгоджуються між собою, викривають обставини
вчинення злочину.

Аналізуючи зібрані в справі і
досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про
те, що дії ОСОБА_1 органи
досудового слідства правильно кваліфікували
по ч. 1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, його вина в межах даної
кваліфікації доказана повністю.

ОСОБА_1 підлягає покаранню за вчинений ним злочин.

Суд визнає обставинами,
що пом'якшують покарання ОСОБА_1, щире каяття в скоєнні злочину,
відсутність судимості, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Судом не встановлено обставин,
що обтяжують покарання ОСОБА_1

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину, особу
винного, його вік, стан здоров'я, сімейне положення, обставини справи, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Обираючи вид і міру покарання ОСОБА_1, суд приймає до уваги його характеризуючі дані і приходить до висновку
про необхідність призначити йому
покарання у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи щире каяття підсудного ОСОБА_1, особу
винного, добровільне відшкодування завданого матеріального збитку, відсутність судимості, обставини, що
пом'якшують покарання, суд приходить до висновку про можливість
виправлення засудженого без відбування
покарання.

ОСОБА_1 можливо звільнити від відбування
призначеного покарання з
іспитовим терміном і покладанням на нього обов'язків.

По справі потерпілою заявлено
цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 1 500 грн.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні
злочину.

Вирішуючи питання про розмір морального відшкодування, суд враховує,
що відкритим заволодінням особистого
майна потерпілій заподіяно негативні наслідки, завдано психологічний
стрес, душевні хвилювання.

ОСОБА_1 своїми діями причинив потерпілій моральну шкоду, яка викликала
зміну звичного способу життя.

Суд також враховує пояснення потерпілої, суть позовних вимог, характер
діяння підсудного, фізичні та моральні страждання потерпілої, приходить до
висновку про те, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають
частковому задоволенню.

Речові докази: сумка, мобільний
телефон «Сіменс», сім-карта, крем для обличчя, гребінець, три ключі, люстерко,
дві помади, медичні пігулки «Ренні», дві кулькові ручки, підлягають залишенню власнику для
розпорядження.

Керуючись
ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.186 КК
України, призначивши йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від відбування
покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік.

На підставі ст.76 КК України
на ОСОБА_1 покласти такі обов'язки:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну
місця проживання, роботи;

періодично з'являтися
для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу щодо
ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили
залишити без зміни - підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на
відшкодування моральної шкоди 850
грн.

Речові докази: сумку, мобільний телефон «Сіменс», сім-карту, крем для
обличчя, гребінець, три ключі, люстерко, дві помади, медичні пігулки «Ренні»,
дві кулькові ручки, залишити власнику для розпорядження.

На вирок
може бути подана апеляція протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя:
О.В Киреєв