справа № 588/105/15-к
провадження № 1-кп/588/25/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2015 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , потерпілого - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тростянець кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Олександрівка Великописарівського району Сумської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює головою Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України

в с т а н о в и в :
Близько 14-ї години 16 травня 2014 року, у службовому кабінеті Дмитрівського сільського голови, розташованого у приміщенні сільської ради у с. Дмитрівка, по вул. Центральна, ОСОБА_4 , на ґрунті неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, схопив за верхній одяг ОСОБА_6 , який сидів на стільці під стіною кабінету, відтягнув до центру кабінету, де кулаками наніс близько 6-7 ударів рукою в область обличчя потерпілого, однак останній захищаючись схрестив перед собою руки, а отже удари прийшлись в область рук від зап`ястя до ліктьового суглобу. ОСОБА_4 зрозумівши, що спричинені удари не заподіюють тілесних ушкоджень через самозахист ОСОБА_6 , умисно наніс один сильний удар кулаком правої руки в область грудної клітини потерпілого, від якого останній не втримався на ногах і впав на спину. Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що потерпілий знаходиться у лежачому положенні, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, направленого на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, схопив останнього за верхній одяг та наніс один сильний удар правою ногою в область 5 ребра справа, від чого ОСОБА_6 відчув хрускіт і різку біль. Зрозумівши, що далі чинити фізичний опір не може в силу фізичної переваги ОСОБА_4 , ОСОБА_6 почав звати на допомогу, після чого ОСОБА_4 припинив спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та вийшов із кабінету.

Вищезазначеними діями Дмитрівський сільський голова Великописарівського району Сумської області ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження у вигляді синців овальної форми в проекції мечевидного відростку груднини розміром 3,5*3 см та в проекції 7 ребра по всереднє-ключичній лінії справа розміром 4*3,5 см., які відносяться до легких тілесних ушкоджень та перелому 5 ребра справа по переднє - пахвинній лінії без ознак консолідації, який не становить небезпеки для життя, для зрощення якого необхідний час більше 21 дня та який згідно цього кваліфікується як середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину за обставин встановлених судом не визнав зазначивши, що має тривалі неприязні відносини із ОСОБА_6 , які виникли після того як розпалась сім`я між його донькою та сином ОСОБА_6 16.05.14 він дійсно мав розмову з ОСОБА_7 у власному службовому кабінеті. Під час розмови ОСОБА_6 будучи в нетверезому стані надав йому для ознайомлення якийсь документ, зміст якого стосувався землі та під час розмови почав звинувачувати у незаконному отриманні землі. На це він відповів ОСОБА_6 , що останній може бути притягнутий до відповідальності з неправдиву інформацію. Після розмови з ОСОБА_7 він вийшовши першим з кабінету та почув звук схожий на такий, як нібито впав ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_6 став звати на допомогу і казати, що він його побив. На це він сказав ОСОБА_8 щоб вона викликала міліцію, проте остання всіх заспокоювала та міліцію не визивала. Надалі коли виходив з приміщення будівлі сільської ради ОСОБА_6 в слід висловлював погрози.

Також під час допиту ОСОБА_4 заперечив факт того, що у приміщенні кабінету кидав в обличчя ОСОБА_6 листа, що хапав його за одяг, спричиняв удари рукою по обличчю, в грудну клітину, кидав на підлогу, ставав ногою на грудну клітину, тобто заперечив факт спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та взагалі його побиття.

Разом із тим, суд дослідивши надані сторонами процесу докази в їх сукупності, дійшов висновку, що такі показання обвинуваченого не відповідають встановленим обставинам справи та суперечать дослідженим в залі суду доказам.

За таких обставин, вказані показання ОСОБА_4 , на думку суду, є обраним способом захисту обвинуваченого та спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинений злочин.

При цьому суд вважає, що зазначені показання ОСОБА_4 спростовуються наступними доказами, якими водночас доводиться вина обвинуваченого у вчиненні злочину.

Так, допитаний в судовому засіданні як потерпілий ОСОБА_6 надав показання, які підтверджуються та узгоджуються із іншими дослідженими доказами.

Зокрема ОСОБА_9 вказав, що 16 травня 2014 року в обідній час він прийшов до приміщення сільської ради. ОСОБА_4 у вказаний час там не було. В залі засідань сільської ради знаходилась ОСОБА_8 , якій він пояснив, що прийшов зустрітись з сільським головою та надав для ознайомлення лист про не правомірність використання земель на території сільської ради. Пізніше прийшла ОСОБА_10 , якій він пояснив теж саме та надав для ознайомлення той самий лист. Через невеликий проміжок часу до сільської ради зайшов ОСОБА_4 , якому він пояснивши, що має розмову. Далі за запрошенням ОСОБА_4 вони пройшли до його службового кабінету. ОСОБА_4 сів за власний стіл, а він на стілець справа від нього, в кінці столу. Потім він надав ОСОБА_4 для ознайомлення лист, який приніс разом із собою. Прочитавши ОСОБА_4 розлютився, зім`яв вказаний лист і кинув йому в обличчя. Далі піднявся з місця, підійшов, схопив його обома руками за одяг в області грудей, підняв із стільця і посеред кабінету став бити рукою в обличчя. Від ударів він захищався руками. Далі ОСОБА_4 спричинив сильний удар в праве ребро, від якого, він відчув сильний біль та не втримався на ногах і впав на підлогу. Далі ОСОБА_4 умисно, наступив на грудну клітину, від чого він відчув сильний біль, став кликати на допомогу, зокрема звати ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_4 припинив побиття та відразу вийшов з приміщення кабінету. Коли ОСОБА_4 виходив, ОСОБА_8 вже була біля кабінету. Останній, а також ОСОБА_10 , яка також підійшли на крики він (потерпілий) пояснив, що його побив ОСОБА_4 . Далі знайшовши свій картуз, який при падінні закотився під стільці, він забрав його та невдовзі пішов додому. У подальшому в ночі йому стало погано у зв`язку із чим на ранок було викликано швидку допомогу. Приїхав лікар, оглянув його та забрав на швидкій до лікарні, де його обслідувати та надали медичну допомогу.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 надала показання які узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_6 в тій частині, що дійсно 16 травня 2014 року до сільської ради приходив ОСОБА_6 , хотів поговорити із ОСОБА_4 . Спочатку спілкувався з нею, потім з ОСОБА_10 , надавав їм лист з приводу використання землі. Коли прийшов ОСОБА_4 то разом із ОСОБА_6 пішли до його службового кабінету. У вказаний час окрім зазначених осіб в приміщеннях будівлі сільської ради нікого не було. Відстань між сесійною залою і кабінетом голови незначна біля 10 м. Зазначені приміщення розділяє коридор. Коли ОСОБА_6 і ОСОБА_4 заходили до службового кабінету останнього, двері до сесійної зали залишились відчиненими. Було чути, що розмова в кабінеті між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 відбувається на підвищених тонах. Із розмови можливо було зробити висновок, що остання стосувалась земельних питань, які викладені в листі, що надавався ОСОБА_6 для ознайомлення. Через 10 хвилин вона почула крик ОСОБА_6 , який кликав її на допомогу. Крик був сильний, тривожний, такий, що зробилось страшно. Після цього разом із ОСОБА_10 вона пішла до кабінету ОСОБА_4 . Коли підходили до кабінету то побачили, що з нього в збудженому стані швидко вийшов ОСОБА_4 , який попрохав забрати ОСОБА_6 . Посеред кабінету стояв ОСОБА_6 , який повідомив, що його побив ОСОБА_4 . На вказане ОСОБА_4 вказав їй щоб викликала міліцію, проте вона намагалась їх примирити та міліцію не викликала. Також вона бачила, що картуз ОСОБА_6 в цей час знаходився під стільцями в кабінеті ОСОБА_4 , при цьому коли ОСОБА_6 йшов до кабінету картуз знаходився у нього на голові. Надалі ОСОБА_4 , а потім і ОСОБА_6 вийшли з будівлі сільської ради. ОСОБА_6 пішов додому.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 надала суду аналогічні показання, що і ОСОБА_8 .

Допитана як свідок ОСОБА_11 надала наступні показання. Зранку 16 травня 2014 року її чоловік ОСОБА_6 почував себе добре. Однак, в момент, коли повернувся із сільської ради пояснив, що почуває себе погано, що його побив ОСОБА_4 , а саме бив руками, потім наступив ногою зверху. Вночі чоловіку стало гірше, доходило до рвоти. Оскільки на ранок наступного дня стан здоров`я чоловіка погіршився вона викликала швидку допомогу. Працівники останньої на місці надали першу медичну допомогу, після чого забрали чоловіка до лікарні. На тілі чоловіка вона бачила синець в області грудної клітини справа.

Допитаний як свідок ОСОБА_12 вказав, що працює на посаді фельдшера екстреної медичної допомоги. 17 травня 2014 року мав місце виклик швидкої допомоги до будинку де проживає ОСОБА_13 . Коли приїхав за місцем виклику то ОСОБА_13 перебував в будинку. Останній скаржився на головну біль, голово кружіння, біль в грудній клітині. Пояснив, що його напередодні в своєму службовому кабінеті побив голова сільської ради ОСОБА_4 . При огляді були встановлені тілесні ушкодження грудної клітини справа. Попередній встановлений діагноз перелом 7-8 ребра справа. Після надання першої медичної допомоги ОСОБА_13 був доставлений до районної лікарні.

Допитаний як свідок ОСОБА_14 пояснив, що працює на посаді хірурга В.Писарівської ЦРЛ. 17 травня 2014 року каретою швидкою медичної допомоги до лікарні був доставлений ОСОБА_13 , зі слів якого було встановлено, що 16 травня 2014 року його побив односельчанин. За результатами огляду, на підставі локалізації больових відчуттів був поставлений діагноз перелом 7 ребра. У подальшому призначено лікування. Також доповнив, що сумнівів щодо отримання перелому 16 травня 2014 року не мав проте допустив наявність в дійсності перелому 5 ребра.

Зазначені покази свідків є логічними послідовними узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами, а тому суд вважає їх належними доказами вини обвинуваченого у вчиненні злочину за обставин встановлених судом.

Крім того, на переконання суду, показаннями вказаних свідків спростовуються доводи захисту, щодо невинуватості ОСОБА_4 .

Так, в ході судового розгляду кримінального провадження захисник обвинуваченого ставлячи під сумнів обставини, за яких потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження посилався на показання допитаної як свідка ОСОБА_15 яка вказала, що вона проживає неподалік від Дмитрівської сільської ради та 16 травня 2014 року бачила як раніше знайомий їй ОСОБА_6 на відстані близько 1 кілометра від неї їхав на велосипеді та не з`їхавши на гору впав на лівий бік.

Вказані показання свідка суд оцінює критично, вважає, що вони не є належним доказом невинуватості обвинуваченого, з огляду на те, що свідок ОСОБА_15 не змогла навести ознаки, за якими того дня вона впізнала ОСОБА_6 та не вказала на ознаки велосипеду, на якому той рухався. Крім того, свідок ОСОБА_15 повідомила, що перебуває у тривалих неприязних відносинах з ОСОБА_6 .

Водночас, суд звернув увагу на те, що за показами ОСОБА_8 та ОСОБА_10 16 травня 2014 року, ОСОБА_6 , на час спілкування з ними не висловлював жодних скарг на стан здоров`я, не мав видимих тілесних ушкоджень, у нього не спостерігалось будь-яких незручностей у рухах.

Вказане, з позиції суду, свідчить про те, що безпосередньо перед спілкуванням із ОСОБА_4 , в його кабінеті, ОСОБА_6 не мав жодних ушкоджень і мав добрий стан здоров`я.

Окрім того, під час допиту свідка ОСОБА_11 знайшли своє спростування припущення сторони захисту щодо можливого падання ОСОБА_13 з велосипеда і отримання ним у такий спосіб тілесних ушкоджень. Зокрема свідок ОСОБА_11 зазначила, що 16 травня 2014 року ОСОБА_6 коли повернувся додому, то велосипед вів в руках, не їхав на ньому. Велосипед був цілим, слідів падіння не мав.

Таким чином, у своїй сукупності показання ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 є свідченням того, що час отримання потерпілим тілесних ушкоджень припадає на період його перебування у приміщенні сільської ради. Покази ОСОБА_12 також непрямо підтверджують факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 з боку обвинуваченого ОСОБА_16 .

Також, в ході судового розгляду кримінального провадження захисник обвинуваченого наполягав на допиті в якості свідка ОСОБА_17 , якому на думку сторони захисту відомі обставини, що спростовують пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення.

Відхиляючи вказане клопотання суд звернув увагу на ту обставину, що питання про допит ОСОБА_17 як свідка під час досудового розслідування кримінального провадження стороною захисту не заявлялось, бездіяльність слідчого не оскаржувалась та на стадії відкриття матеріалів про вказаного свідка стороні обвинувачення повідомлено не було.

Разом із тим, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_8 спростували твердження ОСОБА_4 щодо перебування на час спричинення тілесних ушкоджень в приміщенні сільської ради ОСОБА_17 , зазначивши, що останній на момент виникнення конфлікту знаходився на вулиці, де саме вони не бачили.

Окрім показань свідків вина обвинуваченого ОСОБА_4 доводиться і іншими дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

· заявою ОСОБА_6 від 17 травня 2014 року, в якій останній прямо вказав на ОСОБА_4 як на особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження (а.с.154);

· висновком судово-медичної експертизи №140 від 26 травня 2014 року, згідно з яким на основі медичних даних експерт прийшов до висновку, що в ОСОБА_6 наявне тілесне ушкодження у вигляді синців на грудній клітині праворуч по середньо - ключичній лінії на рівні 7 ребра, в області мочевидного відростку грудини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Водночас експерт зазначив, що виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер суперечливі і для їх уточнення необхідно провести комісійну судово-медичну експертизу (а.с.100-101);

· висновком комісійної судово-медичної експертизи №36/2014 від 22 серпня 14 року, згідно з яким експертами підтверджено виявлення у ОСОБА_6 двох синців на грудній клітині праворуч по середньо-ключичній лінії на рівні 7 ребра. Виявлено перелом 5 ребра справа по передньо - пахвинній лінії без ознак консолідації. Зазначено, що давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати 16 травня 14 року, синці кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, перелом 5 ребра як середньої тяжкості тілесні ушкодження. Зазначені тілесні ушкодження могли виникнути не менш як від дворазового прикладання травмуючої сили. Тілесні ушкодження утворились внаслідок дії тупих предметів з обмеженою контактуючої поверхнею по механізму стиснення. Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 міг виконувати самостійні цілеспрямовані дії (пересуватися, кричати, чинити опір). Не можна виключити отримання тілесних ушкоджень за обставин, вказаних потерпілим, а саме внаслідок спричинення ОСОБА_4 удару кулаком в грудну клітину справа та коли він наступив ногою на грудну клітину лежачому на спині потерпілому. Утворення тілесних ушкоджень на передній поверхні грудної клітини при паданні з положення стоячи на тупу рівні (переважаючу) поверхню, як на спину, так і на живіт, неможливе (а.с.138 -143);

· протоколом огляду місця події від 18 травня 2014 року, у якому зафіксовано обстановку вчинення злочину у приміщенні Дмитрівської сільської ради, зокрема зафіксовано розташування кабінету у якому виник конфлікт між обвинуваченим та потерпілим, а також сесійної зали де знаходились свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 (а.с.147-153);

· протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 від 23 вересня 2014 року, під час проведення якого потерпілий відтворив обставини, які відбулись 16 травня 14 року у приміщенні Дмитрівської сільської ради та вказав на механізм спричинення ОСОБА_4 йому тілесних ушкоджень (а.с.111-123);

· протоколами проведення слідчого експерименту за участі свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 від 23 вересня 2014 року, під час проведення яких свідки відтворили обставини, які відбулись 16 травня 14 року у приміщенні Дмитрівської сільської ради, крім того свідок ОСОБА_8 вказала розташування обвинуваченого та потерпілого після виникнення між ними конфлікту та вказала на місце, під стільцями, де лежав картуз потерпілого (а.с.124-137);

За таких обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненому доведена повністю, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, так як своїми умисними протиправними діями, які виразилися у завданні потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 вчинив злочин умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який вину свою у вчиненні злочину за обставин встановлених судом не визнав, раніше не судимий, одружений, працюючий, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, завдану злочином не відшкодував, а тому суд вважає за доцільне призначити йому покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі.

При цьому обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання судом не встановлено.

Разом із тим, враховуючи, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, особу винного, який на час ухвалення вироку досяг 57 років, те що згідно службової характеристики він характеризується виключно позитивно, злочин ним скоєно вперше, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування призначеного судом покарання, а тому слід застосувати положення ст. ст. 75, 76 КК України звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком.

У справі потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 4084 грн. 85 коп. та моральної шкоди в сумі 15000 грн.

Суд, вважає, що вказаний позов слід задовольнити частково стягнувши зі ОСОБА_4 10000 грн. моральної шкоди, розмір якої відповідає ступеню моральних страждань потерпілого, пов`язаних із вчиненням щодо нього насильницьких дій, зокрема суд враховує, що потерпілий перебував на лікуванні з 17.05.2014 по 06.06.2014. (а.с. 104, 233)

В іншій частині позову слід відмовити, оскільки потерпілим не доведено обставин заподіяння йому моральної шкоди у більшому розмірі, а також не доведено заявлений розмір матеріальної шкоди.

Так, на обґрунтування заподіяної матеріальної шкоди потерпілим була надана накладна ТОВ «Алекс» - 15» від 17 травня 2014 року з переліком медичних препаратів та зазначенням їх вартості. Проте вказаний документ без відповідних доказів фактичної оплати придбаних медикаментів не є належним доказом завданої матеріальної шкоди.

Також, потерпілим на обґрунтування заподіяної матеріальної шкоди були на дані касові чеки на оплату таких препаратів як: Сибазон, Нейровітан, фізрозчин, Барбовал, які згідно листа «Обласної спеціалізованої лікарні №2» від 13.05.2015 № 04-06/27/1055 були призначені для лікування діагнозу розлади адаптації астено-дипресивний синдром. (а.с.232)

Розглядаючи питання щодо обґрунтованості включення потерпілим вартості зазначених препаратів до суми завданої злочином матеріальної шкоди, суд бере до уваги ту обставину, що в матеріалах кримінального провадження відсутні належні докази того, що вказаний діагноз перебуває у причино-наслідковому зв`язку із завданими ОСОБА_4 тілесними ушкодженнями, разом із тим про відсутність такого зв`язку зазначено у висновку комісійної судово-медичної експертизи №36/2014 від 22 серпня 2014 року. (а.с.138-143)

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлений потерпілим розмір матеріальної шкоди є не обґрунтованим та вимоги про відшкодування такої шкоди задоволенню не підлягають.

У кримінальному провадженні наявні речові докази, а саме: конверт та аркуш паперу формату А4, на якому мається відповідь за зверненням ОСОБА_6 , що зберігаються у матеріалах кримінального провадження та які слід залишити у матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370,374 КПК України,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Речові докази: конверт та аркуш паперу формату А4, на якому мається відповідь за зверненням ОСОБА_6 , що зберігаються у матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати у справі відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 10000 грн. заподіяної моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд протягом 30 днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1