Справа № 206/2451/15-к
1-кс/206/236/15
У Х В А Л А
19 травня 2015 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та матеріали кримінального провадження №0002110 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровську, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, розлучений, має на утриманні малолітню доньку 2007р.н, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого, суд -

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2015р. старший слідчий Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській обл. ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Вимоги у клопотанні слідчим обґрунтовані тим, що 30 листопада 2014р, приблизно о 5год.05хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля кафе «Крістал», яке розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. 60 років Жовтня, буд.4, разом з ОСОБА_6 і раніше не знайомими йому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Знаходячись на площадці навпроти вказаного будинку за названою вище адресою, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 влаштували сварку, яка в подальшому переросла в бійку між ними.

В ході бійки між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , з метою захисту ОСОБА_8 , в бійку втрутився ОСОБА_7 та кинувся їх розбороняти. На заваді ОСОБА_7 став ОСОБА_5 , і вони вступили в фізичну боротьбу.

Вказана фізична боротьба між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 переросла в бійку, у зв`язку з чим у останнього, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків із ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, спрямований на спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , знаходячись в безпосередній близькості з ОСОБА_7 , дістав із кишені в праву руку розкладний ніж та наніс багато чисельні удари ножем в область грудної клітини, тулубу, обличчя та нижніх кінцівок останнього.

У результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: колото-різана рана грудної клітини зліва та проникаюча в плевральну порожнину колото-різана рана грудної клітини справа, колото-різана рана передньої черевної стінки проникаюча в черевну порожнину з пораненням тонкого кишечника, різана рана обличчя, багато чисельні рани нижніх кінцівок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

8.12.2014р. на адресу ОСОБА_5 направлено повістку про прибуття до СВ Самарського ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області для проведення слідчих дій на 10год. 12.12.2014р, проте ОСОБА_5 у зазначений час не з`явився та причин своєї неявки не повідомив.

У ході досудового розслідування 12.12.2014р. відповідно до п.3 ч.1 ст.276, ч.1 ст.278 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , направлено за місцем реєстрації повідомлення про вручення повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і проведення допиту підозрюваного.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколами оглядів від 30.11.2014р. та від 08.12.2014р. з фото таблицями до них; показаннями потерпілого ОСОБА_7 ; показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_7 ; речовими доказами куртка, джинси, футболка та труси ОСОБА_7 та ніж.

ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який відповідно до ч.1 ст. 121 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, знаходячись на волі може перешкоджати встановленню істини по справі, крім того ОСОБА_5 з 16.12.2014р. оголошений у розшук, знаючи про покарання за вчинений ним злочин, переховується від органу слідства, прокуратури та суду, а також може перешкоджати виконанню процесуальних рішень іншим чином.

У клопотанні старший слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Старший слідчий в судовому засіданні пояснив, що підозрюваного ОСОБА_5 не вдалося затримати та доставити до суду, оскільки за місцем мешкання він не проживає.

Вислухавши доводи слідчого, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, враховуючи думку прокурора, який просив відмовити у задоволені клопотання, суд вважає за необхідне відмовити в задоволені клопотання старшого слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за таких підстав.

Слідчим було встановлено, що 30 листопада 2014р, приблизно о 5год.05хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля кафе «Крістал», яке розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. 60 років Жовтня, буд.4, разом з ОСОБА_6 і раніше не знайомими йому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Знаходячись на площадці навпроти вказаного будинку за названою вище адресою, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 влаштували сварку, яка в подальшому переросла в бійку між ними.

В ході бійки між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , з метою захисту ОСОБА_8 , в бійку втрутився ОСОБА_7 та кинувся їх розбороняти. На заваді ОСОБА_7 став ОСОБА_5 , і вони вступили в фізичну боротьбу.

Вказана фізична боротьба між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 переросла в бійку, у зв`язку з чим у останнього, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків із ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, спрямований на спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , знаходячись в безпосередній близькості з ОСОБА_7 , дістав із кишені в праву руку розкладний ніж та наніс багато чисельні удари ножем в область грудної клітини, тулубу, обличчя та нижніх кінцівок останнього.

У результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: колото-різана рана грудної клітини зліва та проникаюча в плевральну порожнину колото-різана рана грудної клітини справа, колото-різана рана передньої черевної стінки проникаюча в черевну порожнину з пораненням тонкого кишечника, різана рана обличчя, багато чисельні рани нижніх кінцівок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

У відповідності до ст.176 КПК України, запобіжним заходом є тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.

За змістом ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє до Франції» від 26 червня 1991р. зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини слідує, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення не застосовується. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Суд вважає, що в судовому засіданні не доведена необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки його не затримано і за місцем проживання його немає.
Згідно ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;
6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;
7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;
8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
9) носити електронний засіб контролю.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Судом встановлено, що 18 травня 2015р. Самарським районним судом м.Дніпропетровська було надано дозвіл слідчому на затримання ОСОБА_5 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Однак, 18 травня 2015р. підозрюваного ОСОБА_5 не доставлено у судове засідання для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд не вбачає правових підстав для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Старший слідчий та прокурор не довели в судовому засіданні, що стосовно підозрюваного за таких обставин можливо застосувати запобіжний захід тримання під вартою.
Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити старшому слідчому в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196-197, 369-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У клопотанні старшому слідчому Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській обл. ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 1983р.н. - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області

С Л І Д Ч И Й С У Д Д Я ОСОБА_1