Справа № 11 -
Головуючий у суді 1-ої інстанції
Категорія ст.125 ч.1 КК України
Доповідач у суді 2-ої
інстанції Яковлєв С.В.
УХВАЛА

Іменем України

30 жовтня 2007 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Житомирської області в складі :

головуючого -
судді Романова О.В.

суддів Захарчука С.В. і Яковлєва С.В.,

з участю

прокурора Селюченко І.І.,

представника
потерпілого - адвоката ОСОБА_1,

та засудженого ОСОБА_2,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальну справу
за апеляціями потерпілого ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_2 на вирок Романівського
районного суду Житомирської області від 11 вересня 2007 року.

Цим вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

народження, уродженця села
Станіславівка Романівського

району Житомирської області,
громадянина України, із

середньою спеціальною освітою, не
працюючого, інваліда

2-ої групи, жителя
АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджено за ст.125 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 35 ( тридцяти п'яти
)

неоподаткованих мінімумів доходів громадян ( 595 /п'ятсот дев'яносто п'ять/

гривень ).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо засудженого ОСОБА_2
залишено попередній - підписку про невиїзд.

Цивільний позов у кримінальній справі задоволено частково і стягнуто із
засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_3 1700 ( одну тисячу сімсот )
гривень на відшкодування моральної шкоди та 500 ( п'ятсот ) гривень понесених
витрат на правову допомогу.

Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_2 засуджено за вчинення
злочину - умисне легке тілесне ушкодження,
за наступних обставин.

Так, 21 жовтня
2006 року близько 17-ої год.
в с Ясногород Романівського р-ну Житомирської обл. ОСОБА_2 на грунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_3
щодо межі домогосподарств взяв із землі кусок цеглини

2

та з метою
заподіяння тілесних ушкоджень та умисно кинув її в обличчя ОСОБА_3, який перебував на подвір'ї свого
домогосподарства, що в АДРЕСА_2, в результаті чого останній отримав легкі
тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров'я у вигляді синця в
навколоорбітальній ділянці справа та двох поверхневих забійних ран в ділянці
правої виличної кістки.

На прийняте судом рішення надійшли апеляції від потерпілого ОСОБА_3 та
засудженого ОСОБА_2

Потерпілий ОСОБА_3 у своїй апеляції просить скасувати вирок суду та
постановити новий вирок, яким призначити
засудженому ОСОБА_2 більш суворе покарання та задовольнити його цивільний позов
у повному обсязі.

На обгрунтування апеляції її автор посилається на те, що судом не були враховані всі обставини
справи та те, що при визначенні виду і
розміру покарання не в повній мірі врахував те,
що ОСОБА_2 не усвідомив своєї вини і намагався уникнути відповідальності
за скоєне. Крім того, на думку апелянта
судом не було враховано те, що він є
особою похилого віку, а в результаті
злочину втратив зір.

Автор апеляції також вважає, що при
вирішенні питання цивільного позову - розміру моральної шкоди, судом не в повній мірі були враховані всі
обставини справи та безпідставно занижено суму відшкодування.

Засуджений ОСОБА_2 у своїй апеляції просить скасувати
вирок, а справу закрити за відсутністю
події злочину.

На обгрунтування апеляції ОСОБА_2 посилається на те, що по справі допущена неповнота та
неправильність проведеного розслідування,
у зв'язку з чим в судових засіданнях заявлялось клопотання про
направлення справи на додаткове розслідування,
але суд безпідставно його відхилив.

Вважає, що єдиною причиною звернення
ОСОБА_3 до суду є намагання звести з ним таким чином рахунки. Його ж вина у
вчиненні злочину не доведена, а наведені
судом докази є супереч.1ивими і не грунтуються на даних, які були здобуті судом.

Іншими особами, які відповідно до
закону мають право на оскарження рішення суду першої інстанції, апеляції не подані.

Від прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції,
надійшли заперечення на подану засудженим ОСОБА_2апеляцію, в яких він вважає вирок суду обгрунтованим і
законним, а тому просить апеляцію
засудженого залишити без задоволення, а
вирок - без зміни, наводячи відповідні
доводи на обгрунтування своєї правової позиції.

У своїх запереченнях на апеляцію потерпілого ОСОБА_3 засуджений ОСОБА_2
також наводить мотиви та доводи своєї незгоди із зазначеним в апеляції
засудженого і просить залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника потерпілого - адвоката
ОСОБА_1, який підтримав апеляцію
потерпілого і заперечив проти задоволення апеляції засудженого, а також вважав за необхідне винести
окрему ухвалу на ім'я прокурора
району щодо свідка

3

ОСОБА_4, яка дала суду завідомо неправдиві
показання, пояснення засудженого
ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію і
заперечив проти задоволення апеляції потерпілого, а також був проти застосування щодо нього
Закону України „Про амністію" від 19 квітня 2007 року № 955-V, думку прокурора Селюченко І.І., яка заперечила проти задоволення всіх поданих
по справі апеляцій та вважала вирок суду відповідаючим вимогам закону, перевіривши вирок суду першої інстанції в
межах, передбачених ст.3 65 КПК
України, обговоривши доводи апеляцій і
заперечень проти їх задоволення, колегія
суддів вважає, що апеляції потерпілого
ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_2 не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, за який його засуджено, при обставинах, викладених у вироку, доведена сукупністю розглянутих у судовому
засіданні доказів.

З даними висновками і оцінкою доказів погоджується й колегія суддів, так як докази вини засудженого, які наведені у вироку, узгоджуються між собою і давали суду всі
підстави для прийняття зазначеного рішення у справі.

Дійсно, засуджений
та його захисник під час судового розгляду даної кримінальної справи заявляли
клопотання про направлення справи на додаткове розслідування з підстав
неповноти та неправильності досудового слідства, яке було проведено на підставі постанови суду
від 05 березня 2007 року ( а.с.36 - 37,
168, 177зв., 192 - 193,
197 ). Як вбачається із матеріалів справи, судові рішення про відмову у задоволенні
заявлених клопотань грунтувалися на встановленому у судових засіданнях, положеннях закону та роз'ясненнях Пленуму
Верховного Суду, які містяться у
постанові „Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на
додаткове розслідування" від 11 лютого 2005 року № 2 (а.с.169-170, 194-195).

Посилання в апеляції засудженого на те,
що під час досудового слідства не було знайдено предмету - куска
цеглини, яким був нанесений удар
потерпілому, а тому це є однією з
підстав для скасування вироку суду,
суперечить встановленому - обставинам справи, показанням свідків та висновку експерта № 664
від 07 травня 2007 року, відповідно до
якого легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров'я, утворилися від дії тупого ( тупих ) твердого
( твердих ) предмету ( предметів ),
можливо, у тому числі, внаслідок удару кинутою цеглиною за обставин
та у терміни, що вказані в постанові про
призначення судово-медичної експертизи ( а.с.84 - 85 ).

Встановити ж свідка - малолітнього ( неповнолітнього ) хлопчика, який повідомив потерпілого ОСОБА_3 про сварку
між його дружиною та ОСОБА_2, досудовим
слідством не вдалося, як і не вдалося це
зробити й під час судового слідства. При постановленні вироку цій обставині суд
дав належну оцінку.

Посилання в апеляції засудженого ОСОБА_2а на не
спростування судом показань свідка ОСОБА_4 щодо подій 10-річної давності, які начебто на той час прохав дати потерпілий
ОСОБА_3 щоб довести вину ОСОБА_2а у вчиненні злочину і які підтвердила свідок у
даному судовому засіданні,
безпідставні, так

4

як не грунтуються, як на матеріалах даної кримінальної
справи, так і інших доказах і є
суб'єктивними.

Є
безпідставними й інші посилання автора апеляції, так як ним дається суб'єктивна оцінка тим чи
іншим обставинам справи або показанням свідків,
яка грунтується лише на окремих деталях справи без врахування всіх
доказів по справі, які були розглянуті у
судовому засіданні, та які оцінені судом
за своїм внутрішнім переконанням, що
грунтувалось на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

При
призначенні покарання засудженому ОСОБА_2 судом було дотримано вимоги ст.65 КК
України, так як суд повно та об'єктивно
врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину,
дані про особу винного та обставину,
що обтяжує покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку
(21.11.1929 р.н. ), а тому посилання
потерпілого в апеляції з цього приводу колегія суддів визнає безпідставним.

При
вирішенні питання цивільного позову в кримінальній справі суд також правильно
керувався вимогами закону, повно та
об'єктивно врахувавши надані потерпілим докази по справі, та належним чином умотивувавши своє рішення
при постановленні вироку.

Не
вбачаючи підстав для задоволення апеляцій потерпілого ОСОБА_3 і засудженого
ОСОБА_2, зміни чи скасування рішення
суду, постановленого у відповідності до
вимог закону, та керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду, -

ухвалила:

апеляції потерпілого
ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Вирок Романівського районного суду Житомирської області
від 11 вересня 2007 року щодо засудженого ОСОБА_2 - без зміни.