АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/996/15 Справа № 176/253/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000049, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 січня 2013 року за апеляційною скаргою прокурора прокуратури м. Жовті Води Дніпропетровської області на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Жовті Води Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено: за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки; за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 1 рік 6 місяців; згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Вироком суду стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 180 грн. Також стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн.
Вироком суду вирішено питання речових доказів.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації вчиненого, ставить питання про часткове скасування вироку через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та вважає, що покарання обвинуваченому за своїм розміром є явно несправедливим і м`яким. Просить призначити ОСОБА_6 покарання: за ч. 1 ст. 187 КК України 4 роки 5 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 345 КК України 3 роки позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі.
В своєму запереченні ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду - без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість та справедливість призначеного покарання.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 08 січня 2013 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, знаходячись біля будинку №13 по провулку Запорізький у місті Жовті Води Дніпропетровської області, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_8 , при цьому у нього виник умисел вчинення нападу на останню з метою заволодіння її майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи з корисливих мотивів, обвинувачений одразу ж, тримаючи в руці дерев`яну палицю, яку навмисно підібрав біля будинку №13 по провулку Запорізький у місті Жовті Води для її застосування при вчиненні злочину, прослідував за ОСОБА_8 та, знаходячись біля другого під`їзду будинку №13 по провулку Запорізький у місті Жовті Води, вчинив напад на останню. З метою придушення можливого опору потерпілої його протиправним діям, застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, навмисно наніс палицею не менше двох ударів в область обличчя та лобу ОСОБА_8 , від яких остання не впала, а продовжила йти. Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на напад з метою заволодіння чужим майном, наніс не менше одного удару вказаною палицею в область голови ОСОБА_8 , від якого остання впала на землю обличчям донизу. Скориставшись тим, що потерпіла не може чинити фізичний опір, ОСОБА_6 розтиснув пальці її лівої руки, де остання тримала мобільний телефон марки Nокіа вартістю 312 гривень, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку МТС вартістю 10 гривень, заволодів вказаним телефоном.
Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на напад з метою заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров`я ОСОБА_8 , наніс останній не менше одного удару палицею в область лівого ліктя, після чого заволодів жіночою сумкою, в якій знаходились мобільний телефон Нокіа 101, в якому знаходилася сім-картка оператора мобільного зв`язку Лайф вартістю 200 гривень; акумуляторна батарея для мобільного телефон Нокіа 101 вартістю 50 гривень; ланцюжок із срібла 925 проби масою 3,2 грами вартістю 145 гривень; 2 хрестики із срібла 925 проби масами 2 грами кожен вартістю 91 гривня кожен загальною вартістю 182 гривні; набір гайкових ключів для велосипеду вартістю 70 гривень; гребінець вартістю 15 гривень; паспорт громадянина України та ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_8 , оригінал свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_8 , 6 металевих ключів, 4 пластикових картки ПАТ КБ Приватбанк на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , дисконтні картки магазину Велика Кишеня та лікувального закладу Профімед, які не являють для потерпілої ОСОБА_8 матеріальної цінності, та належать на праві приватної власності ОСОБА_8 .
Своїми вищевказаними злочинними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді забитої рани на шкірі лівої половини лоба в 2,5 см вище лівої брови; забитої рани на шкірі правої надбрівної області; забитої рани на шкірі в області правої вилиці; зливного синця на шкірі правої половини лоба, правої скроневої області, області правої вилиці, верхньої та нижньої повіки правого ока, набряку м`яких тканин обох повік; синця на шкірі верхньої та нижньої повік лівого ока і перенісся; синця на шкірі внутрішньої поверхні лівого ліктьового суглобу; контузії правого ока з частковим крововиливом в склоподібне тіло, травматичного мідріазу (розширення зіниці) та хемозу кон`юнктиви правого ока, які згідно висновку судово-медичного експерта за №01 Е/01 від 25.01.2013 року відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілої.
Заволодівши викраденим, обвинувачений з місця вчинення злочину втік, заподіявши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №240 від 10.11.2014 року на загальну суму 662 гривні 60 копійок, а викраденим згодом розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 20 червня 2014 року приблизно о 17 год. 10 хв., на виконання доручення слідчого у кримінальному проваджені № 0000049 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, оперуповноважений СКР Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області старший лейтенант міліції ОСОБА_10 , оперуповноважений СКР Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області капітан міліції ОСОБА_11 , оперуповноважений СКМСД Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області старший лейтенант міліції ОСОБА_12 та інспектор патрульної служби групи патрульної служби Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області прапорщик міліції ОСОБА_13 прибули до другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 для вручення повістки ОСОБА_6 , що був підозрюваним у зазначеному кримінальному провадженні, про явку до слідчого відділення Жовтоводського МВ ГУМВС для проведення слідчих дій.
Зайшовши до другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , вищевказані співробітники міліції побачили ОСОБА_6 , який спускався вниз по сходах зі сходового майданчику першого поверху. В цей час оперуповноважений СКР Жовтоводського МВ ГУМВС ОСОБА_10 , представившись співробітником міліції, повідомив ОСОБА_6 , що йому необхідно отримати повістку про виклик до слідчого СВ Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області для проведення слідчих дій у кримінальному проваджені №0000049. Після цього, обвинувачений, маючи умисел на заподіяння працівникам правоохоронного органу тілесних ушкоджень, намагаючись втекти, умисно штовхнув оперуповноваженого СКР Жовтоводського МВ ГУМВС ОСОБА_10 двома руками в груди, та став тікати в напрямку виходу з під`їзду. В цей час оперуповноважений СКМСД Жовтоводського МВ ГУМВС ОСОБА_12 з метою присікання протиправних дій ОСОБА_6 в усній формі попросив ОСОБА_6 зупинитися, на що останній не відреагував та продовжив свій рух в напрямку виходу з під`їзду. Побачивши на своєму шляху ОСОБА_12 , ОСОБА_6 схопив останнього за формену сорочку, щоб мати можливість втекти, пошкодивши при цьому формену сорочку ОСОБА_12 .
Після зазначеного співробітники Жовтоводського МВ ГУМВС ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , намагаючись присікти протиправні дії ОСОБА_6 , почали заводити руки останнього за його спину, однак ОСОБА_6 , намагаючись вирватися, умисно наніс оперуповноваженому СКМСД Жовтоводського МВ ГУМВС ОСОБА_12 один удар ліктем правої руки в область правої щоки, а також один удар правою рукою в область шиї оперуповноваженому СКР Жовтоводського МВ ГУМВС ОСОБА_10 , після чого співробітниками Жовтоводського МВ ГУМВС ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 застосували до ОСОБА_6 спеціальний засіб БР-С (наручники).
У результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_12 , згідно висновку судово-медичного експерта за №58 від 10.07.2014 року, заподіяні тілесні ушкодження у вигляді 4 смугастих садна, паралельних одне до одного, на шкірі правого надпліччя, рубець на слизуватій правої щоки в проекції 6-7 зубів, який є наслідком загоєння забитої рани на слизуватій, що відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а потерпілому ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичного експерта за № 57 від 10.07.2014 року, заподіяні тілесні ушкодження у вигляді садно на шкірі передньої поверхні середньої третини правого передпліччя, крововилив на шкірі лівої половини шиї, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, що приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та вважав за необхідне вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 більш тяжке покарання, зазначене в скарзі.
Обвинувачений просив залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок суду без змін, оскільки на його думку, застосоване судом покарання, відповідає як його особі, так і тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.
Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і зпівставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень є обґрунтованими, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 187 КК України та за ч. 2 ст. 345 КК України є правильною та прокурором не оскаржуються, тому перегляду в апеляційному порядку відповідно до ст. 404 КПК України не підлягають.

В той же час, доводи скарги прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання колегія суддів вважає обґрунтованими.
Згідно з ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до положень ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку вказані вимоги закону належним чином не виконав.

З вироку вбачається, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_6 , вказав на ступень тяжкості вчинених ним злочинів, навів дані про особу обвинуваченого, який не працює, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, обставин, обтяжуючих покарання не встановлено, крім того, суд взяв до уваги обставини, які пом`якшують покарання, зокрема те, що обвинувачений повністю визнав вину та розкаявся у вчиненому, відшкодував спричинену матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_8 .
При цьому, місцевий суд, дійшовши вірного висновку про те, що підстав для застосування щодо обвинуваченого ст. ст. 69, 75 КК України не має, а подальше його виправлення та перевиховання неможливо без ізоляції від суспільства, в той же час, призначаючи покарання ОСОБА_6 та навівши у вироку обставини, які впливають на вид і розмір покарання, належним чином не врахував характер вчинених ним кримінальних правопорушень та дані про особу винного.

На переконання колегії суддів призначення ОСОБА_6 мінімального покарання в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам кримінального закону та є необґрунтованим.
Так, при призначенні обвинуваченому мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 187 КК України, суд не навів переконливих доказів та обставин, які є підставою для призначення мінімального покарання. При цьому, у мотивувальній частині вироку суд зазначив про призначення покарання у межах санкції ч. 1 ст. 187 КК України, а в резолютивній частині вироку визначив мінімальний розмір покарання, передбачений даною нормою закону, не мотивуючи прийняте рішення.
Поза увагою суду залишилось те, що обвинуваченим вчинено два кримінальних правопорушення, які, згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких та середньої тяжкості, а також не враховані всі обставини скоєних злочинів, їх тривалість та наслідки у виді спричинення потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, а потерпілому ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень.
Наведені обставини суттєво підвищують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 та свідчать про небезпечність обвинуваченого, як особи, для суспільства.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене судом покарання, хоч і не виходить за межі, встановлені законом України про кримінальну відповідальність, але за своїм розміром, навіть з врахуванням обставин, які пом`якшують покарання, наведених увироку, є явно несправедливим через м`якість та недостатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, що є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на більш тривалий термін, ніж призначений місцевим судом, разом з тим приходить до висновку про можливість його виправлення за менш короткий термін, запропонований прокурором.
Враховуючи наведене, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим, дані про його особу, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання у цьому кримінальному провадженні, колегія суддів вважає необхідним ухвалити вирок суду апеляційної інстанції в силу п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, яким призначити ОСОБА_6 більш суворе покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій, передбачених ч. 1 ст. 187 КК України та ч. 2 ст. 345 КК України,з застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, яке буде справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Жовті Води Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання -скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання: за ч. 1 ст. 187 КК України - в виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, за ч. 2 . ст. 345 КК України в виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено у кассаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом 3 місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4