У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Короткевича М.Є.

суддів

Кліменко М.Р., Федченка О.С.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 10 липня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою адвоката
ОСОБА_1 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 12 грудня 2005
року, яким

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця та мешканця с. Велика
Чернеччина

Сумського району Сумської області, громадянина України,

раніше судимого 5 січня 2005 року за ч. 1 ст. 185,

ч. 1 ст. 296 КК України на 1 рік позбавлення волі,

ухвалою Верховного Суду України від
17 листопада 2005 року

вирок змінений, засудженого звільнено від
покарання за ч. 1 ст.
185 КК України і у зв'язку з повним відбуттям покарання за ч. 1 ст. 296 КК
України у вигляді арешту строком на 6 місяців звільнено з місць позбавлення
волі,

засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 4942
грн. 98 коп. на відшкодування матеріальних збитків і 1000 грн. - моральної
шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 16 лютого 2006 року
постанову суду залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано
винним у тому, що він 7 листопада 2001 року близько 11-ої год. 30 хв., з метою таємного викрадення чужого
майна зайшов на подвір'я ОСОБА_3, яке розташоване по АДРЕСА_1, де, скориставшись відсутністю господарів, за допомогою ключа, який знайшов під килимком біля
вхідних дверей, відкрив замок і проник до
будинку, звідки з шафи в одній із кімнат таємно викрав належні ОСОБА_3 4890
грн. та 10 доларів США, які
дорівнюють 52 грн. 98 коп., а всього на загальну суму 4942 грн. 98 коп.

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_1 просить вирок скасувати, а справу закрити через відсутність складу
злочину, оскільки доказів на підтвердження винності ОСОБА_2 у вчиненні крадіжки
грошей не здобуто.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України Короткевича М.Є.,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції правильно
встановив фактичні обставини злочину, вчиненого ОСОБА_2 і відповідно доказам у
справі застосував матеріальний закон.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у крадіжці чужого майна з
проникненням у житло, вчиненою у великих розмірах підтверджуються, зокрема,
свідченнями потерпілого ОСОБА_3
про те, що сусіди повідомили йому, що в день крадіжки грошей вони бачили як
ОСОБА_2 виходив із його подвір'я. Він в усній
формі повідомив працівникам міліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про крадіжку та про те, що підозрює
ОСОБА_2 і тоді вони разом поїхали до райвідділу, де, не заходячи до приміщення, ОСОБА_2
попросив його поговорити з ним наодинці. У ході розмови розповів, як саме він здійснив крадіжку та попросив його не
писати заяву до міліції і пообіцяв повернути гроші. З цією метою
наступного дня він із
матір'ю ОСОБА_2 оформили
договір позики як би на підтвердження факту боргу в розмірі викраденої суми.

Свідчення потерпілого узгоджуються із сукупністю зібраних по справі
доказів: показами свідка ОСОБА_6, який
близько 12-ої год. 7 листопада 2001 року бачив, як із крильця будинку ОСОБА_3 вийшов ОСОБА_2, повернув за будинок
і пішов у свій двір; поясненнями свідка
ОСОБА_7 про те, що коли близько 12-ої год. 7 листопада 2001 року загавкав собака в дворі ОСОБА_3, то він
виглянув у вікно і бачив, як ОСОБА_2 виходив із ґанку домоволодіння ОСОБА_3 і зайшов за кут; свідченнями ОСОБА_4- дільничного інспектора Сумського РВ УМВС України,
який пояснив, що біля райвідділу ОСОБА_2 виявив бажання поговорити з
ОСОБА_3 наодинці і під час цієї розмови зізнався в крадіжці грошей та обіцяв їх повернути і тому ОСОБА_3 у такому разі відмовився писати заяву про
злочин. Після цього ОСОБА_2 в
присутності начальника районного відділу міліції розповів як проник до будинку, скориставшись ключем, і у шафі знайшов
гроші, як сховав їх у себе вдома за килимом, до якого червоними нитками пришита
кишеня, при цьому його зізнання
повністю співпадали з поясненнями ОСОБА_3 щодо місцезнаходження ключа та купюр грошей. У ОСОБА_2 вдома він оглянув указане тим місце зберігання грошей, але їх
там не було, тільки червоні нитки на килимі;
аналогічними показами свідка ОСОБА_5 - оперуповноваженого РВ міліції;
поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11; даними протоколів очних ставок
між ОСОБА_2 та вищевказаними свідками та відтворення
обстановки і обставин події за участю свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_6; договором позики від 17 листопада 2001
року, укладеним між потерпілим
ОСОБА_3 та ОСОБА_12 на суму 4940 грн., що дорівнює розміру викраденого
у потерпілого майна; показами свідка ОСОБА_13 про те, що того дня він бачив
ОСОБА_2 вдома у ОСОБА_14, але це було після 16-ої год.

Наведеним спростовуються доводи
касаційного скарги з приводу того, що 7 листопада 2001 року ОСОБА_2 майже цілий
день знаходився у ОСОБА_14 і крадіжку не вчиняв.

Таким чином, матеріалами справи
встановлено, що коли потерпілий ОСОБА_3 усно повідомив працівників міліції про
вчинення крадіжки ОСОБА_2, останній зізнався у крадіжці й пообіцяв повернути гроші, на підтвердження чого його мати уклала договір
позики на викрадену суму, але гроші так і не були повернуті і тому ОСОБА_3
звернувся із письмовою заявою до органів міліції.

Дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані
за ч. 4 ст. 185 КК України і покарання призначено відповідно до вимог ст. 65 КК
України з урахуванням ступеню
тяжкості вчиненого злочину, особи винного, пом'якшуючих відповідальність обставини та відсутності
обтяжуючих обставин.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що при проведенні досудового
слідства і судовому розгляді не допущено порушень кримінально-процесуального
закону, які б перешкоджали суду повно і всебічно дослідити всі обставини
справи.

Заявлений по справі цивільний позов розв'язано відповідно до вимог
законодавства. Оскільки ОСОБА_3 зазнав збитків на
суму 4942 грн. 98 коп. саме в результаті злочинних дій ОСОБА_2, то суд
правильно поклав обов'язок по відшкодуванню шкоди на винного.

Отже, підстав для призначення справи до касаційного розгляду немає.

Керуючись
ст. 394 КПК України, колегія

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційної скарги
адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відмовити.

с у д д і :

Короткевич М.Є. Кліменко М.Р. Федченко О.С.