Справа № 1-80 2010 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2010 року Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі : головуючого-судді Пилипчука О.В.

при секретарі Слободянюк Т.М.

з участю прокурора Швець А.І.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Томашпіль справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, студента ІНФОРМАЦІЯ_4, неодруженого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, в силу ст.. 89 КК України раніше не судимого,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_8, неодруженого, студента ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_9 1/130 кв.4 Томашпільського району Вівнницької області, в силу ст.. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 304 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2010 року, біля 1-ої години, ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом вибиття дерев»яних дощок та металевих решіток проникли до прибудови гаража, розташованого в лісному масиві смт.Вапнярка 2 Томашпільського району Вінницької області, належного на праві власності ОСОБА_5, звідки із корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном таємно викрали 2 металевих аеродромних плити вагою по 37 кг кожна загальною вагою 74 кг по ціні за 1кг металобрухту 1 грн.50 коп., після чого з місця пригоди зникли, завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 111 гривень.

Крім того, 24 березня 2010 року біля 1-ої години ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_3, достовірно знаючи, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, учень 8-го класу Вапнярської ЗОШ №3 являється малолітнім, з метою втягнення у вчинення злочину запропонували останньому вчинити крадіжку з прибудови гаража гр.-ки ОСОБА_5 в смт.Вапнярка - 2, після чого ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_3 шляхом вибиття дерев»яних дощок та металевих решіток проникли до прибудови гаража, розташованого в лісному масиві смт.Вапнярка 2 Томашпільського району Вінницької області, належного на праві власності ОСОБА_5, звідки із корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном таємно викрали 2 металевих аеродромних плити вагою по 37 кг кожна по ціні за 1 кг металобрухту 1 грн.50 коп., після чого з місця пригоди зникли, завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 111 гривні, чим втягнули малолітнього ОСОБА_4 у вчинення злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України.

В судовому засіданні підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свою винність в пред'явленому їм обвинуваченні визнали повністю, щиро розкаялися у вчиненому, і вважають, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись їх допитом та допитом ОСОБА_4, щодо якого застосовано заходи виховного характеру.

З"ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз"яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом підсудних та ОСОБА_4, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, цивільний позов по справі не заявлено.

По суті предявленого обвинувачення підсудний ОСОБА_2 пояснив, що 23 березня 2010 року біля 15 години він знаходився по місцю свого проживання. В цей час до нього прийшли товариші ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Знаходячись в його господарстві ОСОБА_3 допомагав йому різати дрова. Вони почали розмову, де можна було би заробити грошей. Підсудний запропонував хлопцям піти до гаражів в смт.Вапнярка в лісний масив і подивитися, де б у кого можна було викрасти якийсь металобрухт. На його пропозицію хлопці погодилися. ОСОБА_3 сказав, що у нього є гроші на бензин, після чого хлопці розійшлися по домах, а він пішов до своєї дівчини ОСОБА_6.

Біля 21-30 годин до господарства ОСОБА_6 по вулиці Дімітрова в смт.Вапнярка прийшли ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які принесли в каністрі 3,5 л бензину. Далі пішли до помешкання ОСОБА_2, де залили бензин в бак його мотоцикла і поїхали в смт.Вапнярка -2 до лісного масиву з метою крадіжки металобрухту. Підсудному було відомо, що ОСОБА_4 на той час було лише 13 років і той навчається в 7-му чи 8- му класі Вапнярської школи №3.

Коли ОСОБА_3 привів до одного з гаражаів, вони почали руками відривати дерев»яні дошки і відгинати жесть. ОСОБА_4 сказав, що буде стояти збоку і дивитися, чи ніхто не йде із сторонніх осіб, щоб в разі виникнення небезпеки міг би попередити їм. Коли відірвали дві дошки та відігнути жесть, утворився отвір, через який ОСОБА_2 першим заліз всередину і почав по одній подавати 2 металеві аеродромні плити, які отримував ОСОБА_3 і витягував на бік. ОСОБА_4 в цьому не допомагав. Далі він взяв до рук металеву рейку довжиною десь біля 4,5 м і подав через отвір ОСОБА_3 Мотоцикл стояв біля господарства ОСОБА_3 Викрадене троє віднесли подалі від прибудови, після чого пішли троє за мотоциклом, а приїхавши пізніше до місця схованки викраденого, погрузили втрьох на лафет коляски викрадене і поїхали до будинку ОСОБА_2. Вранці біля 6-7 години вони погрузили викрадений металобрухт і повезли на пункт прийому металобрухту до жительки смт. Вапнярка ОСОБА_7, яка їх запитала, чи металобрухт не крадений, на що вони відповіли, що ні. Із виручених 190 грн, які вони розділили між собою, підсудний ОСОБА_2 потратив 31 гривню, а решту 32 гривні пізніше добровільно видав працівникам міліції.

Підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні дав показання, аналогічні показанням підсудного ОСОБА_2

ОСОБА_4, щодо якого застосовано заходи виховного характеру, суду пояснив, що 23 березня 2010 року біля 15 год він прийшов до свого товариша ОСОБА_2. Пізніше до них приєднався і ОСОБА_3. Під час різання дров ОСОБА_2 розпочав розмову про те, де б можна було заробити грошей та запропонував піти до гаражів в лісний масив смт Вапнярка та подивитись, де можна викрасти металобрухт. На цю пропозицію хлопці погодилися, після чого ОСОБА_2 пішов до своєї дівчини, а свідок разом із ОСОБА_3 пішли за бензином. Приїхавши у смт Вапнярка-2 до лісного масиву біля 1 год, ОСОБА_3 запропонував із однієї із прибудов до гаражу викрасти металобрухт. Свідок наглядав, чи ніхто не йде, а підсудні руками відкривали дерев»яні дошки і відгинали жесть. Коли хлопці утворили отвір, обоє залізли всередину, звідки витягнули дві металеві аеродромні плити та одну металеву рейку. Викрадене троє віднесли подалі від прибудови, потім погрузили на мотоцикл та повезли до будинку ОСОБА_2, де в яру згрузили металобрухт, після чого всі порозходилися по домівках. Біля 6 год ранку викрадений металобрухт усі троє погрузили на мотоцикл та повезли його на пункт прийому металобрухту до жительки смт Вапнярка ОСОБА_7, яка зважила металобрухт та заплатила 190 грн. Гроші хлопці розділили порівну, свою частку ОСОБА_4 потратив на продукти харчування.

Заслухавши показання підсудних ОСОБА_8В. та ОСОБА_3, неповнолітнього ОСОБА_4, суд вважає, що винність підсудних у вчиненні злочинів доведена і дії їх вірно кваліфіковано за ст. 185 ч.3, 304 ч.2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинена з проникненням у приміщення, за попередньою змовою групою осіб та втягнення неповнолітнього в злочинну діяльність, вчинені щодо малолітньої особи.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу підсудного, який повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, в силу ст.. 89 КК України раніше не судимий і вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе в умовах без ізоляції його від суспільства.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_3, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу підсудного, який повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, в силу ст.. 89 КК України раніше не судимий і вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе в умовах без ізоляції його від суспільства.

Керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд-

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнати винними у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч.3, 304 ч.2 КК України і призначити їм покарання за ст.. 185 ч.3 КК України у виді пять років позбавлення волі кожному, за ст. 304 ч.2 КК України-у виді чотири роки позбавлення волі кожному.

На підставі ст.. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно підсудним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 призначити покарання у виді пять років позбавлення волі кожному.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, призначивши їм іспитовий строк тривалістю три роки кожному та покласти на них обовязки, передбачені п. 2, 3, 4 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця свого проживання, періодично з»являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу залишити попередній підписку про невиїзд.

Речові докази по справі - металеву рейку та 2 аеродромні плити, які передані під розписку потерпілій ОСОБА_5, мотоцикл «ІЖ», який переданий під розписку ОСОБА_2-передати за належністю; гроші-в сумі 92 гривень, які передані на депозитний рахунок Томашпільського РВ ГУМВС- передати в державу.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 15 діб до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний.

Суддя О.В.Пилипчук