В И Р О К

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
Справа № 1-кп/489/261/15 р.

07.08.2015 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ізюмівка, Кіровського району, АР Крим, громадянина України, не одруженого, з базовою середньою освітою, не працюючого, раніше судимого:

-23.03.2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі та який був звільнений від покарання на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію»,

-05.05.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна,

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:
31.12.2014 року приблизно о 22:30 годині, ОСОБА_5 , знаходячись на території автозаправного комплексу ANP, розташованого по пр. Жовтневому в м. Миколаєві, діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, проник через двері до салону автобусу марки «Богдан» д.н. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_4 на праві власності, де знайшов ключі від вказаного транспортного засобу та незаконно заволодів ним.

З місця скоєння злочину ОСОБА_5 на викраденому автобусі зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Так обвинувачений вину в інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив суду, що 29.12.14 року він забрав автобус який належить потерпілому та поїхав на ньому. У нього були ключі від автобусу які йому залишив потерпілий власник автобусу для того щоб він наглянув за автобусом. Він раніше працював водієм на 8, 21 маршруті і потерпілого він знає 1,5 роки. Він не збирався уганяти автобус, йому просто потрібно було поїхати на Намив до свого знайомого. Він поїхав на автобусі без дозволу. На перехресті вулиць Морехідній та ОСОБА_6 автобус зламався і він його залишив. Документи та ключі повернув потерпілому.

Він забирав автобус з заправки та сказав чоловіку який там працює, що він знає власника який попросив забрати залишений ним автобус на заправці. Він доїхав на автобусі до вул. Морехідна в м. Миколаєві та залишив його там.

Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 29.10.2014 року він їхав з м. Одеси до м. Миколаєва та заїхав на заправку заправитись але виїхали не міг, тому що автобус був зламаний. Тоді він залишив свій автобус на заправці яка знаходиться біля автовокзалу в м. Миколаєві, це було приблизно о 14:00 годині та повернувся до м. Одеси. 03.01.2015 року він приїхав до м. Миколаєва щоб забрати автобус але йому повідомили на заправці, що 29.12.2014 року приблизно о 16:00 годині прийшов чоловік який сказав, що він за його проханням повинен забрати автобус. Поро це він нікого не просив і обвинуваченого не знає. Випадково він побачив свій автобус на трасі за м. Миколаєвом у той самий день коли повернувся за автобусом на заправку. З автобусу було викрадено майно, а саме каністра диз. паливо, телевізор та інше. Документи на автобус повернули працівники міліції. Цивільний позов він не заявляв.
Свідок ОСОБА_7 пояснив, що 29.12.2014 року він працював на заправці, була його зміна. І хтось, він не бачив водія, приїхав на автобусі на заправку але виїхати не зміг та залишив автобус та пішов. Потім приблизно о 20:00 21:00 годині прийшов чоловік та сказав, що він прийшов за автобусом. Чоловік представився ОСОБА_8 та залишив свій номер мобільного телефону та домовився що прийде наступного ранку за автобусом. Наступного ранку він зателефонував ОСОБА_8 . Зміна його закінчилась о 08:00 годині але за автобусом ніхто не приходив, він залишався на території заправки коли він уходив вже з роботи.
Свідок ОСОБА_9 пояснив, що він працює на заправці. 30.12.2014 року він прийшов на роботу біля 08:00 годин і на території заправки стояв автобус. 30.12.14 року автобус не забрав ніхто. 31.12.14 року о 17:30 годині прийшов він на роботу автобус ще був. Приблизно о 21:30 годині прийшов хлопець та сказав, що він за автобусом він показував йому документи на автобус. Приблизно о 23:15 він виїхав на автобусі з території заправки.
Свідок ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_11 прийшов до нього та дав папку з якимись документами, він не дивився що там було у тій папці. ОСОБА_11 взяв іншу папку з документами на автомобіль та уїхав. Пізніше йому подзвонили та сказали, що був угнаний автобус.

Даючи аналіз показам суд приходить до наступного, обвинувачений не визнаючи вину у вчинені злочину, визнав фактичні обставини справи і не заперечував проти того, що поїхав(заволодів) з місця стоянки на автобусі який йому не належить і без дозволу власника у своїх справах. Після того як автобус перестав їхати(заглох) покинув його без догляду. Ствердження ОСОБА_5 що його знає потерпілий не найшли свого підтвердження тому що потерпілий проти цього заперечував. Свідок ОСОБА_10 підтвердив, що ніхто інший як обвинувачений з стоянки поїхав на автобусі, тобто заволодів автобусом.
Покази допитаних в судовому засіданні осіб узгоджуються між собою у місці, часу предмету злочину.
Приймаючи до уваги наведене суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно.
Також вина обвинуваченого доведена письмовими доказами які були досліджені в судовому засіданні з яких вбачається, що 03.01.2015 року протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення було прийнято заяву потерпілого ОСОБА_4 в якій він повідомив про незаконне заволодіння його транспортним засобом, а саме автобусом марки «Богдан», невідомою особою.

Протоколом огляду місця події від 03.01.2015 року було оглянуто ділянку місцевості на заправці «ANP», що розташована по пр. Жовтневому в м. Миколаєві, до протоколу додані фото таблиці. Також протоколом огляду місця події від 03.01.2015 року було оглянуто автобус марки «Богдан-100» жовтого кольору, з доданими фото таблицями.

Постановою від 05.01.2015 року було визнано речовими доказами по кримінальному провадженню автобус марки «Богдан-100», д.н. НОМЕР_1 , який був викрадений у потерпілого ОСОБА_4 та був зданий під розписку на зберігання потерпілому, що підтверджується розпискою потерпілого ОСОБА_4 від 03.01.2015 року.

Таким чином суд вважає що прокурором доведена вина обвинуваченого в скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

При вивченні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, відбуває покарання за аналогічний злочин на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, страждає захворюванням легенів, характеризується задовільнено.

Обставин обтяжуючих покарання судом не встановлено, обставини пом`якшуючи покарання обвинуваченого не встановлено.

При призначенні покарання, суд приймав до уваги, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин і вважає, що покарання йому необхідно призначити у вигляді позбавлення волі, а приймаючи до уваги захворювання в мінімальних межах за вчинення цього злочину, врахувавши вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.05.2015 р. з застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України приймаючи до уваги те що злочини за цим вироком вчинений до постановлення вироку Заводського районного суду м. Миколаєва.

Таким чином суд вважає, що даний вид покарання є достатнім для його виправлення та перевиховання.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст.374, 375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання з урахуванням вироку Заводського районного суду м. Миколаєва яким він засуджений 05.05.2015 р. за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обчислювати з 04.02.2015 року.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.
Головуючий
ОСОБА_1
Згідно ст. 376 ч. 3 КПК України обвинувачений, захисник, його законний представник, потерпілий, його представник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання, апеляційної інстанції.