Справа № 460/3949/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/289/15 Доповідач : ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 0000634 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю прокурора: ОСОБА_7

потерпілого: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_6

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 20 січня 2015 року.

Цим вироком ОСОБА_6 засуджено ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст.76 КК України ОСОБА_6 зобов`язано повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 589 /п`ятсот вісімдесят дев`ять/ грн. 68 коп. витрат за проведення комплексної судової автотехнічної експертизи №1/927 від 22.10.2014 року.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 29 вересня 2014 року близько 18 год. 30 хв., керуючи саморобним незареєстрованим транспортним засобом та рухаючись ним по автомобільній дорозі у селі Смолин Яворівського району Львівської області у напрямку до центру цього населеного пункту, при проїзді її ділянки навпроти колишнього колективного господарства, грубо порушив вимоги Р. 1 п. 1.2, 1.3. ч. 1 п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «безпечна швидкість»); Р. 2 п. п. 2.3 б), д), 2.9 а); Р. 12 п. 12.1; Р. 31 п. п. 31.1, 31.3 а) Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи переобладнаним транспортним засобом, який не відповідає вимогам норм та стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вів його якнайближче до правого краю проїзної частини дороги, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу та безпечно керувати ним, що призвело до втрати контролю над його рухом, виїзду за межі проїзної частини дороги та, як наслідок, до перекидання. Внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_6 , пасажир саморобного незареєстрованого транспортного засобу малолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась множинними переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки та тканину головного мозку, частковим руйнуванням життєво важливих структур мозку, від яких загинув на місці пригоди.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у

вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 3 роки. В решті вирок залишити без зміни.

В обґрунтування покликається на те, що приймаючи рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд врахував повне визнання ОСОБА_6 винуватості, щире каяття та примирення з потерпілим, позитивну характеристику по місцю проживання, відсутність попередніх судимостей. Разом з тим, оскільки ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в результаті його дій настали тяжкі наслідки у вигляді смерті малолітнього ОСОБА_10 , суд безпідставно застосував ст. 75 КК України та призначив покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_8 про законність і обгрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, зібраним доказам є обгрунтованим і в апеляції не оспорюється, як і питання кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 286 ч.2 КК України.

Відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції досліджувались докази лише в обсязі допиту самого обвинуваченого, оскільки фактичні обставини справи учасниками провадження не оспорювались.

Щодо апеляційної скарги прокурора, у якій він ставить питання про скасування вироку суду у зв`язку із невідповідністю призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого то колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Покликаючись на невідповідність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, прокурор в апеляції, разом із тим, ставить питання про призначення ОСОБА_6 того ж виду і розміру покарання, (як основного, так і додаткового), яке було призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції - тобто по суті не заперечує його.

При обранні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції вірно врахував обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі, обґрунтовано визнав пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування в повному обсязі шкоди потерпілим, те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, відносно якої не позбавлений батьківських прав, наявність обтяжуючої покарання обставини, на яку покликається прокурор в апеляції скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння. За таких обставин, призначене обвинуваченому основне покарання у вигляді позбавлення волі, а також додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин відповідає вимогам закону.

З врахуванням наведених вище обставин, призначивши обвинуваченому основне покарання у вигляді позбавлення волі, суд обгрунтовано прийшов до висновку про можливість застосування положень ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_6 від його відбування з випробуванням, в умовах постійного контролю за його поведінкою на протязі встановленого судом іспитового строку.

З таким висновком погоджується і колегія суддів. Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив необережний тяжкий злочин, приймаючи до уваги встановлені судом першої інстанції обставини справи, в тому числі, наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин та особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, прийняті ним заходи до відшкодування заподіяної злочином шкоди, позицію потерпілих, які вибачили обвинуваченого та просять його суворо не карати, що стверджено потерпілим ОСОБА_8 і в засіданні суду апеляційної інстанції, колегія суддів не погоджується з доводами апеляції прокурора про відсутність правових підстав до застосування ст. 75 КК України.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому, підстав до задоволення апеляції прокурора та ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції - немає.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 20 січня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді: