Справа № 296/6086/26
УХВАЛА

Іменем України

про продовження строку запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

22 травня 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дерешова, Мурованокуриловецького району, Вінницької області, громадянина України, одруженого має на утриманні 2 малолітніх дітей, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 Кримінального кодексу України у кримінальному провадженні № 0001666 від 11.12.2025,-

ВСТАНОВИВ:

21.05.2026 до слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира надійшло клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України у кримінальному провадженні № 0001666 від 11.12.2025.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що СУ ГУНП в Житомирській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 11.12.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001666 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2019 року проживав разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її малолітніми дітьми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та спільними дітьми ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, в достеменно невстановлений в ході досудового розслідування час, влітку 2019 року, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло ОСОБА_8 , яка не досягла 14-річного віку, незалежно від її добровільної згоди з використанням геніталій.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування малолітньої ОСОБА_8 , використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка в силу малолітнього віку, не могла розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій, чинити опір, ОСОБА_4 , у точно не встановлений досудовим розслідуванням день та час, літа 2019 року, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , порушуючи загальноприйняті норми моралі та поведінки в суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи та розуміючи, що остання є малолітньою, вчинив дії сексуального характеру пов`язані з оральним проникненням у тіло малолітньої ОСОБА_8 з використанням своїх геніталій, таким чином зґвалтував останню.

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вчинення зґвалтування малолітньої ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем спільного проживання, протягом періоду часу з літа 2019 року по жовтень 2025 року, перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та лісовій місцевості неподалік АДРЕСА_1 , використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка в силу малолітнього віку, не могла розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій, чинити опір, повторно, неодноразово, вчиняв дії сексуального характеру пов`язані з оральним та вагінальним проникненням у тіло малолітньої ОСОБА_8 з використанням своїх геніталій, таким чином ґвалтував останню.

Крім того, в достеменно невстановлений в ході досудового розслідування час, в травні 2020 року, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло ОСОБА_9 , яка не досягла 14-річного віку, незалежно від добровільної згоди останньої.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло ОСОБА_9 , яка в силу малолітнього віку, не могла розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій, чинити опір, ОСОБА_4 , будучи особою, яка вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 152 КК України, у достеменно не встановлений досудовим розслідуванням день та час, травня 2020 року, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , порушуючи загальноприйняті норми моралі та поведінки в суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи та розуміючи, що остання є малолітньою, вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані з проникненням у тіло ОСОБА_9 , яка не досягла 14-річного віку, незалежно від її добровільної згоди, які виразилися у доторканні до її статевих органів.

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вчинення насильницьких дій сексуального характеру щодо ОСОБА_9 , в період часу з травня 2020 по вересень 2025 років, перебуваючи за місцем їх спільного проживання, використовуючи безпорадний стан потерпілої, в силу малолітнього віку, не могла розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій, чинити опір, повторно, неодноразово, вчиняв відносно потерпілої яка не досягла 14-річного віку насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в її тіло, незалежно від її добровільної згоди, а саме неодноразово торкався руками частин тіла ОСОБА_9 та змушував останню торкатись своїх статевих органів, тим самим задовольняючи свою статеву пристрасть та посягаючи на її статеву свободу та недоторканість

27.03.2026 обвинувальний акт, щодо ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України скеровано до суду.

Підготовче судове засідання яке було призначене на 21.05.2026 не відбулося у зв`язку із знаходженням одного із суддів колегій в нарадчій кімнаті в іншому кримінальному провадженні №274/2153/25.

Отже, станом на 22.05.2026 підготовче судове засідання не проведено, у зв`язку з чим прокурор звертається до слідчого судді, як те передбачено ч.6 ст. 199 КПК України

Прокурор вказує, що поряд з наявністю обвинувального акту у вчиненні ОСОБА_4 вказаних кримінальних правопорушень прокурор вказує, що проваджують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до обвинуваченого виняткового запобіжного заходу, а саме у вигляді тримання під вартою.

Слідчий та прокурор під час судового розгляду клопотання повністю підтримали та просили задовільнити з мотиві та підстав, що в ньому вказані. Прокурор стверджує, що більш м`який запобіжний захід не здатен запобігти ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду проти задоволення клопотання не заперечував.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримала позицію обвинуваченого.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання, та додані до нього докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За правилами ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

До обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12.12.2025 (справа №296/14286/25) строком до 10.02.2026 без права внесення застави. Вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/6086/26 строком до 25.05.2026.

Так ч.1 ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду встановлено, СУ ГУНП в Житомирській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 11.12.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001666 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

27.03.2026 обвинувальний акт, щодо ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України скеровано до суду.

02.04.2026 ухвалою Житомирського апеляційного суду №294/572/26 було задоволено подання голови Чуднівського районного суду та передано кримінальне провадження №0001666 від 11.12.2025 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України, для розгляду до Романівського районного суду Житомирської області.

20.04.2026 ухвалою Житомирського апеляційного суду №294/572/26 було задоволено подання голови Романівського районного суду та передано кримінальне провадження №0001666 від 11.12.2025 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України, для розгляду до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

Підготовче судове засідання яке було призначене на 21.05.2026 не відбулося у зв`язку із знаходженням одного із суддів колегій в нарадчій кімнаті в іншому кримінальному провадженні №274/2153/25.

Отже, станом на 22.05.2026 підготовче судове засідання не проведено, у зв`язку з чим прокурор обгрунтовано звертається до слідчого судді, як те передбачено ч.6 ст. 199 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу стала обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявність ризиків передбачених пунктами 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК

Отже у слідчого судді наявні підстави для продовження запобіжного заходу, як те передбачено ч.6 ст.199 КПК України.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень обґрунтовується зібраними в кримінальному провадженні наступними доказами:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.12.2025;

-рапортом про надходження письмового звернення від ГО «Ла-Страда Україна» від 11.12.2025;

-протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 від 11.12.2025;

-протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 11.12.2025;

-висновком експерта №2667 від 12.12.2025;

-висновком експерта №2666 від 12.12.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11.12.2025;

-протоколом огляду місця події від 11.12.2025 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-протоколом оглядом мобільного телефону неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 від 11.12.2025;

-повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 12.12.2025 за вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4

-іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Щодо ризиків.

Прокурор вказує, що ходч досудове розслідування і завершилося продовжують існувати ризики передбачені в п. п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме:

- можливості вчинення обвинуваченим спроб переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-незаконно впливати на потерпілу, свідків, у кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою ( на що також посилався захисник під час розгляду даного клопотання), проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а також, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння. Так, ЄСПЛ з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії», зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, віднесені до категорії особливо тяжких злочинів (ч.6 ст.153 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі.)

Усвідомлюючи яке покарання він може понести, ОСОБА_4 може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування чи суду з метою уникнути відповідальності.

Ризики, передбачені п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає такими, що продовжують існувати, оскільки, перебуваючи на волі, обвинувачений може незаконно впливати на малолітніх потерпілих ОСОБА_14 з метою зміни показів чи навіть відмови їх надавати в суді, а також перешкоджати кримінальному провадженню шляхом ухилення від явки до слідчого, прокурора чи суду, у тому числі шляхом неприбуття або несвоєчасного прибуття за викликом враховуєчи, що обвинувачений є діючим військовослужбовцем.

Ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України також продовжує існувати. Зокрема встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, які за ступенем тяжкості є особливо тяжкими, тому існують всі ризики того що останній може вчинити інші кримінальні правопорушення сексуального характеру, тому вказний ризик є повністю обґрунтованим.

Отже, принаймні станом на день розгляду клопотання продовжують існувати ризики передбачені п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому слідчий суддя врахував, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який одружений, має на утриманні 2 власних малолітніх дітей та 3 неповнолітніх дітей дружини від попередніх стосунків з чоловіками (відносно 2 вчинив злочини сексуального характеру), військовослужбовець В/Ч НОМЕР_1

При цьому їх достатньо належно обґрунтувати, а не констатувати чи довести фактично.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання також врахував: вік обвинуваченого - молодий чоловік - 35 років , без вад здоров`я чи наявності тяжких хвороб, що не дозволяють утримання в умовах СІЗО; соціальний статус одружений, має на утриманні 2 власних малолітніх дітей та 3 неповнолітніх дітей дружини від попередніх стосунків з чоловіками (обвинувачується у злочинах проти статевої свободи відносно 2 дітей, які перебували на його вихованні),військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимий,

Все це в своїй сукупності дозволяє слідчому судді прийти до висновку, що слідчим та прокурором доведено слідчому судді, що наразі продовження утримання ОСОБА_4 ( з урахуванням його особи та поведінки в соціумі ) саме тримання його під вартою є виправданим та жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти ризикам (перш за все переховування та впливу на потерпілих ), що продовжують існувати, а тому клопотання слідчого слід задовольнити.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Підозрюваний перебуває під вартою з 12 грудня 2025 року, що становить менше 6 місяців

Щодо альтернативного запобіжного заходу.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, слідчий суддя, суд згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні: зґвалтування та сексуального насильства.

Отже, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 не визначити розмір застави.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 184, 193-194, 196-197, 199, 205, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 20 липня 2026 року ( включно), без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1