Справа № 461/271/26
Провадження № 1-кс/461/1280/26
УХВАЛА

іменем України

05.03.2026 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000074 від 11.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник - адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до Галицького районного суду м. Львова з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12.01.2026 року, якою клопотання прокурора другого відділу процусуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 11.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, , було задоволено, та накладено арешт на автопоїзд у складі тягача марки «Volvo FH500» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schmitz» р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , що зареєстрований: АДРЕСА_1 (тел. НОМЕР_3 ), та заборонено: користування, розпоряджання та проведення обліково-реєстраційних операцій із автопоїздом у складі тягача марки «Volvo FH500» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schmitz» р.н. НОМЕР_2 .

Клопотання мотивує тим, що накладення такого арешту є безпідставним та обмежує права власника майна. Стверджує, що всі необхідні слідчі дії з вказаним автопоїздом вже проведено, та потреба у накладенні вказаного арешту відпала, бо всі експертизи вже проведені.

Просить постановити ухвалу, якою скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12.01.2026 року на автопоїзд у складі тягача марки «Volvo FH500» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schmitz» р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 .

Заявник адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду вказаного клопотання, в своєму клопотанні від 24.01.2026 р. просив про його розгляд без його участі.

Слідчий ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду клопотання, однак його відсутність не є перешкодою для розгляду вказаного клопотання. При цьому, слідчий ОСОБА_6 подав заяву від 03.03.2026 р., в якому просив проводити розгляд вказаного клопотання про скасування арешту без його участі. При цьому, не заперечив проти задоволення клопотання заявника про скасування арешту майна вказаного транспортного засобу з тих підстав, що вказаний транспортний засіб вже був оглянутий та досліджений експертами у вказщаному кримінальному провадженні, бо всі експертизи вже проведені,

За таких обставин, враховуючи стислі строки розгляду вказаного клопотання встановлені КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість розгляду вказаного клопотання у відсутності заявника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого та прокурора, оскільки їх неявка не є обв`язковою відповідно вимог ст. 174 КПК України, та їх неявка не перешкоджає його розгляду по суті.

Дослідивши матеріали клопотання приходжу до переконання, що клопотання слід задоволити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Стаття 7 та 16 КПК України передбачають, що одними із загальних засад кримінального провадження є верховенство права, законність та недоторканість права власності.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 11.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Дане кримінальне провадження розпочато за фактом ДТП, яке відбулося 11.01.2026 приблизно о 12:30 год., на 67 км. автодороги М-10 «Львів-Краковець», поблизу смт. Краковець, Яворівського району, Львівської області, (зіткнення ТЗ) за участю автопоїзда у складі тягача марки «Volvo FH500» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schmitz» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 та мікроавтобуса «Mercedes Sprinter» р.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_9 . В результаті ДТП пасажир мікроавтобуса «Mercedes Sprinter» р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_10 загинула на місці ДТП, а пасажири цього мікроавтобуса ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та його водій ОСОБА_9 - отримали тілесні ушкодження.

11.01.2026 після огляду місця ДТП автопоїзд у складі тягача марки «Volvo FH500» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schmitz» р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , що зареєстрований: АДРЕСА_1 - було вилучено та доставлено на територію спецмайданчика за адресою: м. Львів вул. Авіаційна, 7.

12.01.2026 автопоїзд у складі тягача марки «Volvo FH500» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schmitz» р.н. НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Оскільки на вказаному автомобілі є наявні сліди злочину та він сам є речовим доказом і в подальшому буде залучений для проведення слідчих експериментів та проведення автотехнічних та транспортнотрасологічних експертиз.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12.01.2026 року накладено арешт на автопоїзд у складі тягача марки «Volvo FH500» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schmitz» р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , що зареєстрований: АДРЕСА_1 (тел. НОМЕР_3 ), та заборонено: користування, розпоряджання та проведення обліково-реєстраційних операцій із автопоїздом у складі тягача марки «Volvo FH500» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schmitz» р.н. НОМЕР_2 .

Правовою підставою для накладення арешту на зазначене майно було збереження речових доказів, з метою проведення ряду слідчих дій, зокрема огляду транспортного засобу та проведення необхідних експертиз.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого 31.08.2023 р. власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «Volvo FH500» р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 .

У судовому засіданні також встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого 01.02.2024 р. власником спеціалізованого напівпричіпу марки «Schmitz» р.н. НОМЕР_2 є ОСОБА_4 ..

При цьому, суд враховує позицію слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , який повідомив, що вказаний транспортний засіб вже був оглянутий та досліджений експертами у вказщаному кримінальному провадженні, та всі експертизи вже проведені.

Таким чином, заявником підтверджено те, що відпала потреба у накладенні вказаного арешту на майно, внаслідок проведення експертиз в межах вказаного кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що станом на день звернення до слідчого судді з даним клопотанням про скасування арешту вищезазначеного транспортного засобу з ним було проведено усі необхідні слідчі дії, у зв`язку з чим відпала необхідність у подальшому арешті в частині заборони користування.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до положень ч.1, 4 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як наведено вище, згідно ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном і ніхто не може бути протизаконно обмежений в реалізації свого законного права власності.

Згідно зі ст.1 Першого проколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства), Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінальною розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п,35).

Обґрунтуванням накладення арешту в ухвалі про накладення арешту на зазначене майно є збереження речових доказів.

Таким чином, накладення арешту на вказаний автопоїзд у складі тягача марки «Volvo FH500» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schmitz» р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , не відповідає зазначеним вище вимогам КПК України, не є пропорційним, тобто таким, що не відповідає тяжкості можливого правопорушення і становить особистий і надмірний тягар для власника рухомого майна, адже однозначно порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема заявника.

З огляду на вищевикладене, вважаю, що такий транспортний засіб підлягає поверненню законному власнику.

Виходячи з вищевикладеного, вважаю, що підстав для арешту зазначеного вище майна, зокрема і тих, які вважав підставами накладення арешту слідчий суддя, станом на день розгляду клопотання, немає. А тому, беручи до уваги надані докази, наявні усі підстави для скасування арешту майна.

За таких обставин клопотання слід задовільнити та скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 12.01.2026 року у кримінальному провадженні № № 0000074 від 11.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, на автопоїзд у складі тягача марки «Volvo FH500» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schmitz» р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 .

Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна на автопоїзд у складі тягача марки «Volvo FH500» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schmitz» р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , - задоволити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12.01.2026 року у кримінальному провадженні № № 0000074 від 11.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, на автопоїзд у складі тягача марки «Volvo FH500» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schmitz» р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 .

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1