Провадження №: 1-кп/336/853/2026
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районного суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003954 від 22.05.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурундай Каскеленського району Алма-Атинської області Республіки Казахстан, громадянина України, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя пепребуває зазначене кримінальне провадження, призначено судовий розгляд, обвинувачений утримується під вартою.

19.02.2026 до суду через підсистему "Електронний суд" надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах олбвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК Україги.

В обгрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_5 отримав короткострокову відпустку з 09-00 год. 19.03.2025 до 20-00 год. 19.03.2025, після завершення якої, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, 19.03.2025 вчасно, без поважних причин не з`явився на службу з відпустки до місця тимчасового дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 НГУ, розташованого у АДРЕСА_3 , після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не вживав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 22.08.2025.

Відповідно до витягу з наказу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) від 25.08.2025 № 274 ОСОБА_5 визнано таким, що прибув до місця служби після самовільного залишенн місця несення служби та поставлено на всі види забезпечення з 22.08.2025.

07 вересня 2024 року набув чинності Закон України від 20 серпня 2024 року № 3902-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану».

Указаним Законом, крім іншого, ст. 401 КК доповнено ч. 5 такого змісту: особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Також цим Законом унесено зміни до КПК, зокрема: абз. 2 ч. 2 ст. 286 та абз. 2 ч. 3 ст. 288 КПК, відповідно до яких у разі наявності підстав для звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 401 КК прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим, а в разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

З наведеного вбачається, що ч. 5 ст. 401 КК передбачає як матеріальні умови звільнення особи від кримінальної відповідальності, так і процедурний порядок реалізації такого звільнення. Зокрема, питання щодо застосування цієї норми перебуває у взаємозв`язку з абз. 2 ч. 3 ст. 288 КПК, який регламентує порядок закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Отже, умови та процедура, визначені зазначеними нормами, у сукупності утворюють механізм звільнення військовослужбовця від кримінальної відповідальності.

Однією з умов застосування ч. 5 ст. 401 КК є добровільне звернення особи з клопотанням до слідчого, прокурора або суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини чи до місця служби для продовження проходження військової служби.

Отже, із зазначеної умови вбачається, що законодавець пов`язує можливість звільнення від кримінальної відповідальності з наявністю добровільного волевиявлення особи на продовження військової служби, що свідчить про її готовність виконувати військовий обов`язок і виправити наслідки попередньої протиправної поведінки.

Захисник посилається на практику Верховного суду, викладену у Постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 15.10.2025 у справі № 484/3679/23, яка на думку захисника є аналогічною зі справою, що розглядається.

У зазначеній справі відповідне письмове клопотання обвинуваченого про звернення до слідчого, прокурора або суду з наміром повернутися до військової частини чи до місця служби для продовження проходження військової служби відсутнє.

Однак колегія суддів прийшла до висновку, що обвинувачений добровільно повернувся до військової частини, що за правовою природою відповідає змісту вимоги про добровільне звернення, передбаченої ч. 5 ст. 401 КК.

Щодо умови про наявність письмової згоди командира військової частини на продовження проходження такою особою військової служби, колегія суддів Верховного суду дійшла висновку, що КПК не містить вимог щодо конкретної форми письмової згоди командира на продовження проходження особою військової служби (лист, наказ чи розпорядження). Отже, наказ про зарахування на всі види забезпечення, є належним письмовим підтвердженням згоди командира на проходження військової служби.

В судовому засіданні захисник своє клопотання підтримав і просив задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника і просив його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував та зазначив, що ОСОБА_5 не повертався добровільно до військової частини, а був затриманий і доставлений до військової частини розшуковою групою військової частини НОМЕР_1 , про що відображено в обвинувальному акті та підтверджується матеріалами кримінального провадження, які на теперішній час на досліджувались. Крім того, прокурор надав відповідь військової частини НОМЕР_1 про те, що нею не надавалась згода на продовження проходження військової служби ОСОБА_5 та надаватись така згода не буде.

Суд, розглянувши клопотання та дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що клопотання захисника не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Як вбачається з ч. 2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно зі змістом ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі, та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Судом установлено, що 24 лютого 2022 року Президентом України видано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України видано Указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Частиною 5 статті 401 КК України визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Як було зазначено вище, КПК передбачає умови звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК на підставі ч. 5 ст. 401 КК, як то: якщо особа добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

В справі, що розглядається відсутній необхідний елемент добровільності звернення особи із клопотанням, а саме в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 з 19.03.2025 до 22.08.2025 перебував за межами місця служби до моменту встановлення його місцезнаходження та доставлення до місця служби.

Факт винесення наказу та постановки ОСОБА_5 на всі види забезпечення у військовій частині, не свідчить про добровільність його повернення.

Крім того, військова частина НОМЕР_1 НГУ на запит прокурора повідомила, що письмова згода на проходження військової служби солдату ОСОБА_5 не надавалась та надаватись не буде. Тобто відсутній і другий необхідний елемент для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , а саме надання письмової згоди командиром на продовження проходження військової служби.

Витяг з наказу №274 від 25.08.2025 командира військової частини НОМЕР_1 НГУ, який долучено захисником до клопотання і яким ОСОБА_5 поставлено на всі види забезпечення після прибуття після самовільного залишення місця служби, суд на може вважати належною письмово згодою, враховуючи останню відповідь військової частини на запит прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284 - 286, 288, 369 - 372, 376, 392 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Дата виготовлення повного тексту ухвали 13.03.2026 о 10-00 годині.

Суддя ОСОБА_1