Справа № 361/2053/25
Провадження № 1-кс/359/261/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

за участі потерпілого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 та захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву потерпілого ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження №0001177 від 17 липня 20244 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення (проступ-ку), передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, -

встановив:

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження №0001177 від 17 липня 20244 року за обвинува-ченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), перед-баченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України.

10 лютого 2026 року потерпілим ОСОБА_3 подано клопотання про відвід головуючого судді ОСОБА_7 від розгляду вказаного кримінального провадження.

Заяву обґрунтовано тим, що 06 лютого 2026 року о 10-40 год. на електронну адресу потерпілого ОСОБА_3 надійшов лист Бориспільського міськрайонного суду Київської області 06 лютого 2026 року №08/05-06/2026 щодо перебування голови суду ОСОБА_7 у відпустках, на навчанні та на підвищені кваліфікації. Потерпілий зазначив, що в нього є привід сумніватися у неупередженості судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7 з наступних причин. У березні 2012 року (Указом Президента України ОСОБА_11 ) ОСОБА_7 призначений на посаду судді Бориспільського міськрайоного суду Київської області. 14 річний досвід здійснення правосуддя дозволяє здійснити розгляд справи так званого «Хуліганства» у розумні строки. З квітня 2025 року до лютого 2026 року суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_7 мав можливість здійснити розгляд справи, яка не є складною та багатоепізодною та з огляду на те, що суддя не значний час перебував у відпустках, конференціях, тощо. Потерпілий ОСОБА_3 стверджує, що суддя ОСОБА_7 фактично самоусунувся від розгляду кримінального провадження №0001177 від 17 липня 20244 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Це пояснюється тим, що суддя в дні призначеного судового засідання брав відпустку на 1 день, як наприклад 18 грудня 2025 року та 20 січня 2026 року.

Щодо тривалого розгляду справи суддею потерпілий вказав, що за наявною у нього інформацією суддя ОСОБА_7 в певні дні тижня з понеділка по п`ятницю упродовж 2025 року без поважних на те причин міг не перебувати на робочому місці, хоча згідно табелю обліку робочого часу виконував свої обов`язки та знаходився на робочому місці. Зазначені обставини свідчать про порушення принципу розумних строків кримінального провадження, передбаченого ст. 28 КПК України, а також права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, під час судового розгляду справи суддя дозволяв собі висловлювання в сторону прокурора про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України в діях ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , хоча фактично ще не були досліджені матеріали провадження, не були допитані свідки обвинувачення та потерпілі.

За наявною інформацією суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7 має домовленості з певними особами щодо затягування розгляду даного кримінального провадження, яке, в подальшому, має намір закрити за строками давності, оскільки вбачає інший склад кримінального правопорушення, тобто за менш тяжкий злочин.

Відповідно інформації в мережі інтернет суддя ОСОБА_7 є кандидатом на посаду судді апеляційного суду. Згідно висновку Громадської ради доброчесноті, який затверд-жено 10 грудня 2025 року ОСОБА_7 , як кандидат на посаду судді апеляцій-ного суду, не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики, оскільки одним із доводів є те, що не перебуваючи на робочому місці ухвалював судові рішення.

Вказані вище обставини викликають у потерпілого обґрунтовані сумніви у не уперед-женості судді ОСОБА_7 , а тому ОСОБА_3 просив відвести суддю ОСОБА_7 від розгляду вказаного кримінального провадження.

Дане клопотання про відвід судді передано 10 лютого 2026 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями на розгляд судді ОСОБА_1 ..

Потерпілий ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду даного кримінального провадження підтримали та просили задовольнити з підстав, вказаних в ній.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засідання проти задоволення заяви заперечував, оскільки вважає, що в ній не зазначено підстав, передбачених ст. 75 КПК України, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду даного кримінального провадження.

Обвинувачені та потерпіла ОСОБА_13 будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили, заяв чи клопотань на адресу суду не направили.

Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні при розгляді заяви потерпілого ОСОБА_3 про відвід головуючого від розгляду даного кримінального провадження поклалась на розсуд суду, а тези, вказані у заяві, вважає необґрунтованими та безпідставними.

Суддя ОСОБА_7 про дату, час і місце розгляду заяви про відвід повідомлений у встановленому законом порядку. На розгляд заяви про відвід не з`явився, заяв чи письмових пояснень не подав.

Дослідивши заяву потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді та матеріали кримінального провадження за №1кп/359/261/2026, суд прийшов наступного висновку.

При вирішенні цієї заяви, суд керується положеннями Кримінального процесуального законодавства України, а також враховує практику Європейського суду з прав людини.

У справі за заявою Мироненка і Мартиненка проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності суду має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка судді, тобто чи виявляв суддя уперед-женість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначає-ться серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. у справі Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії). У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаю-ться, таку природу та сутність, що свідчать про те, що суд є безстороннім (справа Пуллар проти Сполученого королівства).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (справа Ветштайн проти Швейцарії).

За змістом ст. 2, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. У п.п. 1, 2, 4 ч. 7 ст. 56 цього Закону зазначено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів; виявляти повагу до учасників процесу.

Відповідно ч. 81 ст. КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Надаючи оцінку доводам потерпілого ОСОБА_3 , суддею враховується передбачене п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним та безстороннім судом, встановленим законом.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини зазначив, що безсторонність суду, зазвичай, означає відсутність упередженості й включає в себе суб`активний та об`єктивний критерії. Визначаючи суб`єктивну складову вказаного поняття, ЄСПЛ у справі «Гаусшильдт проти Королівства Данії» вказав, що в процесі об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі, при цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки. Таким чином, критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його об`єктивності.

Об`єктивну складову категорії «безсторонній суд» Європейський суд з прав людини визначив у справі «Фей проти Австрії», зазначивши, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів у тому, що її забезпечено й гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, що можуть бути встановлені та змусити сумніватися в неупередженості судді. В рішенні у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» ЄСПЛ констатував необхідність визначення в кожній окремій справі, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, яка свідчить про небезсторонність суду.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Так, посилання потерпілого ОСОБА_3 на затягування розгляду справи у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_7 у відпустках, конференціях або навчаннях не можуть бути прийняті судом як підстава для відводу. Вказані обставини є об`єктивними та не свідчать про наявність упередженості чи зацікавленості судді у результатах розгляду кримінального провадження.

Щодо відсутності судді ОСОБА_7 без поважних причин на робочому місці та щодо наявності у нього домовленостей з певними особами про затягування розгляду даного кримінального провадження, то потерпілим ОСОБА_3 не надано жодних доказів, які б це підтверджували.

Відповідно ч. 1 ст. 318 КПК України судовий розгляд має бути завершений протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, дані обставини не дають підстав стверджувати про упередженість та необ`єктивність судді при розгляді справи.

Згідно ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Наведений перелік підстав для заявлення відводу чи самовідводу судді є вичерпним.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивованим, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо відвід не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Разом з тим, потерпілим ОСОБА_3 не надано суду жодних доказів в обґрунтування тверджень щодо судді ОСОБА_7 про те, що відсутні підстави вважати суддю таким, що виявлятиме та підтримуватиме високі стандарти поведінки під час розгляду криміналь-ного провадження та буде розглядати її неупереджено, об`єктивно, законно та справедливо.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві потерпілого ОСОБА_3 , як підстави для відводу судді ОСОБА_7 , не можуть викликати сумнів в не упередженості, безсторонності судді, чи свідчити про його певну особисту зацікавленість в розгляді справи, а також враховуючи презумпцію неупередженості судді. Зважаючи на це суд приходить висновку, що заява про відвід судді є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

За таких обставин, керуючись ст. 75, 81, 94, 242-244 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 2, 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя -

постановив:

У задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження №0001177 від 17 липня 20244 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, - відмовити. Ухвала судді окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1