Справа№ 693/778/25
Провадження № 1-кп/693/68/26
У Х В А Л А

10.03.2026р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в складі: головуючого - судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Жашків кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

потерпілий - ОСОБА_5 ,

законний представник - ОСОБА_6 ,

адвокат - ОСОБА_7 ,

обвинувачена - ОСОБА_3 ,

законний представник - ОСОБА_8 ,

адвокат - ОСОБА_9

УСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Адвокат обвинуваченої подав клопотання про закриття кримінального провадження, яке підписане адвокатом, обвинуваченою та її законим представником.

В обґрунтування клопотання адвокат вказав, що ОСОБА_3 є неповнолітньою, вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Враховуючи, що неповнолітня ОСОБА_3 вперше обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, позитивно характеризується, не схильна до правопорушень та щиро розкаялася і її виправлення можливо без застосування до неї кримінального покарання, просить суд звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та застосувати до неї примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження. Кримінальне провадження закрити у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні адвокат підтримав клопотання із вказаних підстав. Обвинувачена та її законний представник підтримали захисника, просили закрити кримінальне провадження.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання. Зокрема, вказав, що обвинувачена 12.03.2026р. досягне повноліття, тому до неї неможливо застосувати примусові заходи виховного характеру. Задоволення клопотання приведе до ухвалення рішення, яке неможливо виконати.

Потерпілий просив закрити кримінальне провадження.

Адвокат та законний представник потерпілого поклались на розсуд суду.

За приписами ч. 1 ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

В свою чергу, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Застереження, яке є одним із найм?якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз?яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

ОСОБА_3 вину не визнала, про що зазначила як в першому судовому засіданні так і при допиті. Те, що потерпілий (особа з певними вадами) не має претензій до обвинуваченої, не враховується судом при розгляді клопотання.

Крім того, суд враховує, що зі змісту статті 296 КК України та судової практики Верховного Суду (постанова Великої Палати від 03 липня 2019 року провадження №288/1158/16-к, №13-28кс19), вбачається, що кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється в людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

Враховуючи викладене, на думку суду, застосування до обвинуваченої найм`якшого заходу виховного характеру, призведе до фактичної безкарності.

Застосування ж інших заходів виховного характеру, передбачених ч. 2 ст. 105 КК України, є неможливим, з огляду на те, що 12.03.2026р. ОСОБА_3 досягне повноліття. Тобто, коли судове рішення набере законної сили, застосувати заходи виховного характеру буде вже неможливо, оскільки вони застосовуються виключно до неповнолітніх.

Враховуючи викладене, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, ст. ст. 288, 371, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, застосуванні примусових заходів виховного характеру та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 відмовити.

Продовжити судовий розгляд у закритому судовому засіданні, яке відбудеться 14.04.2026р. о 14 год. 30 хв., про що повідомити учасників провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1