КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченогоОСОБА_6 з доповненнями захисника ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 08.07.2025, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1; ч.2 ст.27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України, та призначено йому покарання за:

- ч.2 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 років;

- ч.2 ст.27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30.11.2024, у громадянина України неповнолітнього ОСОБА_8 , перебуваючи у хостелі за адресою: АДРЕСА_2 , якому достовірно відомо про збройний напад російської федерації на Україну, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти власності, а також з корисливих мотивів, виник злочинний умисел спільно з ОСОБА_6 та іншими особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом підпалів транспортних засобів ЗСУ.

Так, ОСОБА_8 за допомогою власного мобільного пристрою марки «Самсунг» з абонентським номером НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (IMEI НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 ) здійснював пошук підробітку у мережі інтернет. Так, в одному із загальнодоступних каналів застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», ОСОБА_8 знайшов оголошення про високооплачувану роботу, на що відгукнувся. У подальшому, із ним розпочала діалог невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка користується акаунтом із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» із пропозицію щодо заробітку. Надалі, ОСОБА_8 повідомили щодо можливості заробітку грошових коштів у розмірі 1 000 доларів США за вчинення підпалу автотранспорту ЗСУ, який використовується в ході виконання завдань для захисту України, на що останній погодився.

Розуміючи протиправність свої дій та неможливість реалізувати свій злочинний намір самостійно, ОСОБА_8 вирішив залучити до протиправної діяльності громадянина України ОСОБА_6 , з яким познайомився напередодні у згаданому хостелі.

З цією метою, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_6 про можливість заробітку коштів у розмірі 1 000 доларів США за підпал автотранспорту ЗСУ та попросив допомогти йому. Також ОСОБА_8 надав ОСОБА_6 для огляду свій мобільний телефон, де в месенджері «Telegram», який прив`язано до абонентського номеру НОМЕР_1 , було наявне листування із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка користується акаунтом із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» щодо підпалу автомобіля. Після чого, ОСОБА_6 погодився допомогти ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а винагороду поділити порівно між собою.

У подальшому, листування із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка користується акаунтом із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», ОСОБА_8 здійснював за допомогою власного мобільного пристрою у створеному профілі «Телеграм» із назвою « ОСОБА_9 ». У той же час, невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка користується акаунтом із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», проінструктувала ОСОБА_8 щодо деталей завдання, надіслала фотографію та локацію із розташуванням автомобіля військовослужбовця ЗСУ, який запропонувала підпалити.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 02 грудня 2024 року ОСОБА_8 разом з ОСОБА_6 направились за вказаною геолокацією з метою огляду даного транспортного засобу. Оглянувши припаркований біля проїжджої частини легковий автомобіль «Nissan Pathfinder Aventure DCI», н.з. НОМЕР_5 , який був зеленого кольору, на вікні позаду була наліпка у вигляді «Хреста», останні вирішили здійснити його підпал, тим самим перешкодити законній діяльності ЗСУ у особливий період.

Для розрахунку за вказану діяльність ОСОБА_8 надіслав невстановленій досудовим розслідуванням особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка користується акаунтом із назвою «DED_MOROZ_UA» у застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», реквізити банківської картки «А-банк» ( НОМЕР_6 ), яка належала ОСОБА_6 .

У подальшому, орієнтовно о 22 год. 00 хв. 01 грудня 2024 року, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_6 покинули приміщення хостелу та направились до АЗС «Укрнафта» № 004, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Академіка Палладіна, буд. 46-А. Поруч із АЗС вони знайшли пластикову ємність об`ємом 5л, яку використали з метою наповнення бензином. При цьому, ОСОБА_8 придбав 2л бензину, а ОСОБА_6 наповнив ємність пальним та помістив у свій рюкзак. У зв`язку з тим, що на вулиці ще було вдосталь людей, які могли б побачити момент підпалу, вони вирішили зачекати більш пізнього часу, а дочекавшись пізньої пори, прибули до місця знаходження вказаного автомобіля за адресою: м. Київ, вул. Димерська, буд. 28.

Згідно з розподілом ролей, ОСОБА_6 повинен був здійснити безпосередньо підпал автомобіля та відеофіксацію на мобільний пристрій, який належить ОСОБА_8 , який у свою чергу повинен був стояти поруч та сповіщати про виявлення сторонніх осіб.

У подальшому, пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб та можливості безкарного вчинення злочину, ОСОБА_6 дістав зі свого рюкзака ємкість з паливом, взяв телефон у ОСОБА_8 , підійшов до транспортного засобу «Nissan Pathfinder Aventure DCI», н.з. НОМЕР_5 , вилив на лобове скло та передню частину автомобіля бензин та підпалив його запальничкою. Після вказаних дій автомобіль спалахнув та почав горіти, що було зафіксовано за допомогою мобільного пристрою ОСОБА_8 . Переконавшись у досягненні своєї протиправної мети, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 покинули місце вчинення злочину та попрямували до хостелу за адресою: м. Київ, вул. Робітнича, буд. 2-А. У той же час, ОСОБА_8 з метою підтвердження виконання завдання та отримання обіцяної грошової винагороди надіслав невстановленій досудовим розслідуванням особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка користується акаунтом із назвою «DED_MOROZ_UA» відеозапис із виконаними діями, тим самим довів свій злочинний умисел до кінця. За результатами вказаних протиправних дій автомобіль був знищений.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив умисне перешкоджання законній діяльності ЗСУ в особливий період за попередньою змовою групою осіб, шляхом підпалу автомобіля марки «Nissan Pathfinder Aventure DCI», н.з. НОМЕР_5 , яким розпоряджався військовослужбовець ЗСУ для виконання функцій ЗСУ. Крім того, за тих самих обставин тими ж діями ОСОБА_6 вчинив умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що він визнав свою вину у повному обсязі та щиро розкаявся. Вказує, що суд не врахував його молодий вік, оскільки на момент вчинення кримінального правопорушення йому було лише 20 років. Наголошує, що його виправлення можливе без позбавлення волі та він має намір продовжити навчання.

Захисник ОСОБА_7 подав доповнення до апеляційної скарги, в яких просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 виду та розміру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, а також наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом враховано, що ОСОБА_6 вчинені кримінальні правопорушення, які згідно із ст. 12 КК України є тяжкими, його менш активну роль у їх вчиненні, дані про особу винуватого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується в цілому позитивно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а тому дійшов висновку про відсутність сумнівів в його осудності; обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; обставини, що обтяжують покарання, - вчинення злочинів за попередньою змовою групою осіб, а за ч. 1 ст. 114-1 КК України - ще й вчинення злочину загальнонебезпечним способом, тобто, судом враховані й ті обставини, на неврахування яких посилався обвинувачений в апеляційній скарзі.

Беручи до уваги вказані обставини, а також приймаючи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченого, суд вважав за можливе виправлення обвинуваченого тільки в умовах ізоляції від суспільства, та призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення воля в межах санкції ч. 1 ст. 114-1 та ч. 2 ст. 194 КК України, а за сукупністю злочинів - обравши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нового кримінального правопорушення.

З огляду на характер вчинених правопорушень, завдану шкоду та наявність обтяжуючих покарання обставин, суд не встановив правих підстав для застосування правил ст. ст. 69 та 75 КК України, як про це просив захисник, а щодо наміру обвинуваченого приєднатися до сил оборони, то суд дійшов висновку, що такий намір може бути реалізованим і в умовах відбування призначеного судом покарання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та враховує, що санкція ч. 1 ст. 114-1 КК України передбачає покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі, санкція ч. 2 ст. 194 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від трьох до десяти років.

На думку колегії суддів, з урахуванням встановлених під час судового розгляду обставин, з огляду на те, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення мають підвищену суспільну небезпеку, зокрема, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, належить до злочинів проти основ національної безпеки України; що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим в умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що усвідомлювалось останнім; що, здійснюючи підпал автомобіля, обвинувачений також усвідомлював його належність військовому, оскільки автомобіль мав відповідні забарвлення та позначки, зважаючи на наявність обставин, як тих, що пом`якшують покарання, так і тих, що обтяжують покарання, призначене обвинуваченому покарання не є занадто суворим, відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених ним правопорушень, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання або звільнення від його відбування на підставі ст.75 КК України, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 з доповненнями захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 08.07.2025 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3