судді ОСОБА_1
провадження № 51-1322км25
Не погоджуюсь із ухваленим Верховним Судом рішенням в цій справі.
Вважаю, що вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2024 та ухвала Вінницького апеляційного суду від 20.01.2025 підлягали скасуванню із призначенням нового судового розгляду в місцевому суді.
1. Сторона захисту, на мій погляд, небезпідставно посилалася на те, що судом першої інстанції порушені вимоги ч. 5 ст. 139 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та ухвалено рішення про здійснення спеціального судового провадження (in absentia) за відсутності підстави, визначеної законом, оскільки обвинувачені на виклики не з`явилися лише двічі, а не більш як два рази, як того вимагає закон.
Вінницький міський суд Вінницької області під час підготовчого судового засідання 12.09.2023, вважаю, необґрунтовано відмовив стороні захисту у задоволенні клопотання про відкладення підготовчого судового засідання для повторного (третього) виклику обвинувачених, натомість, на моє переконання, безпідставно задовольнив клопотання прокурора й 12.09.2023 постановив проводити спеціальне судове провадження (in absentia).
Вважаю, що вказане порушення є істотним в контексті приписів ст. 412 КПК і той факт, що як в місцевому, так і у апеляційному суді, було проведено в подальшому понад десять судових засідань, на кожне з яких обвинувачені повідомлялися у передбаченому законом порядку, проте не з`являлися до суду і не повідомляли про поважні причини своєї неявки, сам собою не компенсує безпідставного ухвалення місцевим судом рішення про здійснення спеціального судового провадження (in absentia).
2. Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК (Загальні засади кримінального провадження) зміст та форма кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Такі особливості встановлені, зокрема і ч. 5 ст. 139 КПК, яка встановлює, що ухилення від явки на виклик суду (неприбуття без поважної причини більш як два рази) обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального судового провадження.
Отже, недотримання судом вказаних приписів тягне за собою ухвалення рішення про здійснення спеціального судового провадження (in absentia) за відсутності підстав, визначених законом. Вказане, на мою думку, є підґрунтям до визнання судом вищої інстанції незаконними постановлених судових рішень за результатами такого розгляду, оскільки вони не відповідають вимогам ст. 370 КПК.
3. Вимоги ч. 5 ст. 139 КПК полягають у тому, що перед тим як ухвалити рішення про здійснення спеціального судового провадження суд має переконатися, що обвинувачений ухиляється від прибуття на виклик до суду без поважної причини.
Факт такого ухилення може бути підтверджений шляхом щонайменше трьох належних викликів обвинуваченого у порядку, визначеному положеннями КПК, його троєкратною неявкою до суду за щонайменше трьома викликами.
Таким чином, щонайменше три виклики й три факти неявки обвинуваченого до суду без поважних причин засвідчують факт ухилення обвинуваченого від прибуття за викликом до суду, як підставу до ухвалення рішення про здійснення спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого.
Натомість судом першої інстанції виклик в підготовче засідання обвинувачених здійснювався лише двічі, 30.05.2023 та 03.07.2023, які лише двічі 29.06.2023 та 12.09.2023 без поважної причини не з`явилися до суду.
Таким чином, позиція захисників про те, що місцевий суд допустив порушення положень ч. 5 ст. 139 КПК, є слушною.
Вважаю, що у цьому провадженні подальші судові засідання безпідставно здійснювались в порядку спеціального судового провадження (in absentia): 06, 09, 27.11.2023, 08.12.2023, 08 та 19.03.2024 - в суді першої інстанції; 30.09.2024, 05 та 13.11.2024, 11.12.2024 - в суді апеляційної інстанції, хоча обвинувачені й повідомлялися окремими викликами шляхом розміщення оголошень на офіційних веб-сайтах судів та через газету «Урядовий кур`єр».
Вимоги ч. 5 ст. 139 КПК носять імперативний характер, розширеному тлумаченню не підлягають, і тому їх порушення у взаємозв`язку із приписами п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК, ч. 1 цієї ж статті, вбачається істотним.
4. З метою нівелювання негативних наслідків відсутності в судовому засіданні обвинуваченого (in absentia) законодавець у ч. 2 ст. 7 КПК передбачив важливу гарантію, яка забезпечує застосування загальних засад кримінального провадження, зазначених у ч. 1 вказаної статті в спеціальному судовому провадженні.
Саме на суд в разі здійснення судового провадження в порядку in absentia покладено обов`язок забезпечити дотримання прав обвинуваченого, серед яких, право на захист, на доступ до правосуддя.
Безпідставне, в розумінні ч. 5 ст. 139 КПК, рішення суду про здійснення провадження в порядку in absentia свідчить про порушення принципів юридичної рівності, змагальності та справедливості судового розгляду, оскільки кожній стороні повинна надаватися розумна можливість представляти справу в таких умовах, коли дотримуються вагомі приписи КПК щодо здійснення судового розгляду в порядку in absentia та відповідна практика ЄСПЛ.
На мій погляд, ухвалення рішення про здійснення судового провадження в порядку in absentia, в той час як були відсутні підстави до застосування такого порядку, не узгоджується з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення права на справедливий суд.
5. До того ж, застосування до обвинуваченого належної правової процедури за приписами ст. 2 КПК є одним із завдань кримінального провадження, яке у цій справі не було вирішено в спосіб, визначений законом, що не свідчить на користь рішення про дотримання судами попередніх інстанцій вимог ст. 370 КПК.
Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань. Дотримання встановленої правової процедури здійснення спеціального судового провадження означає, що дії суду мають відповідати вимогам закону.
Дотримання належної правової процедури щодо постановлення судом рішення про здійснення судового провадження в порядку in absentia має забезпечувати його відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні і публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.
Отже, постановлення місцевим судом ухвали про здійснення судового провадження в порядку in absentia без дотримання приписів ч. 5 ст. 139 КПК, тобто за відсутності підстави до його здійснення в такому порядку, не створює жодних інших процесуальних наслідків, крім процесуальної нікчемності через недотримання вимог ст. 6 Конвенції наступних та похідних від цього рішень суду.
Суддя