Справа № 699/245/26
Номер провадження № 1-кс/699/70/26
УХВАЛА

щодо запобіжного заходу

26.03.2026 року м. Корсунь-Шевченківський

Слідчий суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши в межах кримінального провадження № 0000029 клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України,

УСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється в тому, що вона 24 березня 2026 року, о 16 годині 15 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме на території домоволодіння, що по АДРЕСА_1 , переслідуючи злочинний намір спрямований на порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під час проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів в м. Городище, Черкаського району Черкаської області, умисно, незаконно, в корисливих цілях, збула, продавши за грошові кошти в сумі 200,00 гривень, особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав добровільну згоду на участь у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій, 2 таблетки білого кольору, в чарунковій упаковці з написом «...Метадон - ЗН...», які, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-26/3670-НЗПРАП від 25.03.2026, містять в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, загальною масою 0, 047 г, які вона отримала в якості курсу лікування (замісної терапії).

За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження №0000029 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст.307 КК України незаконний збут наркотичних засобів.

24.03.2026 о 19:52 год ОСОБА_5 затримана в порядку ст.208 КПК України.

24.03.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Органом досудового розслідування є відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

26.03.2026 старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , за погодженням з начальником Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи внесене клопотання тим, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме:

-підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення;

-незаконно впливати на свідків;

-в ході проведення досудового розслідування було зібрано достатньо доказів причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй діяння;

- злочин, вчинений останньою являється тяжким та тягне за собою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 8 років;

- в ході досудового розслідування не здобуто даних, які вказували б на наявність в останньої хвороби, яка б унеможливила застосування відносно неї запобіжного заходу;

-відомості щодо перебування на утриманні підозрюваної близьких осіб відсутні;

-зареєстроване місце проживання не відоме.

Також просить визначити ОСОБА_5 , як альтернативу, розмір застави у розмірі 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240,00 грн, з покладенням обов`язків.

У судовому засіданні прокурор повністю підтримав внесене клопотання про обрання запобіжного заходу і просив суд його задовольнити.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у суді просив обрати підозрюваній більш м`який запобіжний захід нічний домашній арешт. Свою позицію обгрунтовує тим, що ризики, які зазначені у клопотанні не підтверджені.

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала позицію захисника.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали внесеного клопотання, вважаю, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити частково в силу наступного.

Обставинами, які дають підстави для обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення є:

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000029 від 22.01.2026;

-протокол огляду грошових купюр від 24.03.2026;

-протокол огляду покупця та вручення грошових купюр від 24.03.2026;

-протокол вилучення від 24.03.2026;

-протокол обшуку від 24.03.2026;

-протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 25.03.2026 про відомі обставини вчинення кримінального правопорушення;

-протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 25.03.2026 про відомі обставини вчинення кримінального правопорушення;

-протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 25.03.2026 про відомі обставини вчинення кримінального правопорушення;

-протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 25.03.2026 про відомі обставини вчинення кримінального правопорушення;

-висновок експерта № СЕ-19/124-26/3670-НЗПРАП від 25.03.2026;

-протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.03.2026, відповідно до якого затримано ОСОБА_5 ;

-повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 25.03.2026.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, та згідно п.9 ч.2 ст.131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Тримання під вартою, відповідно до п.5 ч.1 ст.176 КПК України, є запобіжним заходом, що застосовується під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора ч.4 ст.176 КПК України.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За нормами ст.178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За нормами ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою - ч.3 ст.176 КПК України.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, суд повинен розглядати питання, чи тримання особи під вартою є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи, бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України - обґрунтована.

При дослідженні матеріалів клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше не судима.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею враховано вік та стан здоров`я, матеріальний стан та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Стороною обвинувачення не доведено, що підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків.

У зв`язку з викладеним вважаю, що в даному випадку прокурором у суді доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Захисником в ході розгляду даного клопотання доведено, що відсутня необхідність тримання під вартою підозрюваної та вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби може забезпечити належну поведінку підозрюваної, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.181, 184, 193, 194, 196, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України задовольнити частково.

Обрати підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці м. Нефтеюганськ, Тюменська область, РФ, жителька АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на шістдесят днів.

Покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

-не залишати місце свого постійного проживання, а саме АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 години по 06:00 годину наступної доби;

-прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваної, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на неї обов`язків.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення.

Ухвалу про застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання до Відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту становить 60 днів який обчислювати з дати фактичного затримання, тобто з 24.03.2026 до 22.05.2026 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити підозрюваній.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1