Справа № 598/479/26
провадження № 1-кс/598/55/2026
УХВАЛА

іменем України

"13" березня 2026 р. Слідчий суддя Збаразького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ ВП № 4 (м.Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР № 0000016 від 02 лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Карначівка Лановецького району Тернопільської області, мешканця та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, із середньою спеціальною освітою, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно клопотання,в провадженніслідчого відділення ВП №4 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 02 лютого 2026 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням з`ясовано, що за невстановлених слідством обставин у ОСОБА_5 виник злочинний намір направлений на незаконне поводження із бойовими припасами, а саме на придбання, зберігання та збут бойових припасів.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 за невстановлених слідством обставин придбав корпус наступальної осколкової ручної гранати GHO-1 разом із запалом AF11 (FD-1) та маючи реальну можливість розпоряджатись наступальною осколковою ручною гранатою GHO-1 разом із запалом AF11 (FD-1), які у сукупності є гранатою (наступальною осколковою ручною гранатою GHO-1 придатною до вибуху та являється бойовим припасом) діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпеку та наслідки своїх дій, не здав їх до правоохоронних органів, а навмисне переніс до місця свого проживання у житловий будинок в АДРЕСА_1 , яку зберігав без передбаченого на це законом дозволу з метою подальшого збуту.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 06 лютого 2026 року приблизно о 16 годині 15 хвилин, перебуваючи на території недіючої АЗС «ANP», яка розташована поблизу автомобільної дороги Р-43 сполученням «Тернопіль-Ланівці», неподалік м. Збараж Тернопільського району Тернопільської області, усвідомлюючи суспільну небезпеку та наслідки своїх дій, ОСОБА_5 з корисливих мотивів, умисно, збув шляхом продажу за грошові кошти в сумі 4000 гривень - ОСОБА_7 (анкетні дані змінено), корпус наступальної осколкової ручної гранати GHO-1 разом із запалом AF11 (FD-1), які у сукупності є гранатою (наступальною осколковою ручною гранатою GHO-1 придатною до вибуху та являється бойовим припасом).

Надалі, за невстановлених слідством обставин у ОСОБА_5 знову виник злочинний намір направлений на незаконне поводження із бойовими припасами, а саме на придбання, зберігання та збут бойових припасів.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 за невстановлених слідством обставин придбав реактивний протитанковий гранатомет РПГ-22 «НЕТТО» з гранатою «ПГ-22», який відноситься до боєприпасів, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпеку та наслідки своїх дій, не здав їх до правоохоронних органів, а навмисне переніс до місця свого проживання у житловий будинок в АДРЕСА_1 , де без передбаченого на це законом дозволу почав зберігати з метою подальшого збуту.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на реалізацію свого злочинного умислу, 11 лютого 2026 року приблизно об 11 годині 55 хвилин, перебуваючи на території недіючої АЗС, яка розташована поблизу автомобільної дороги Р-43 сполученням «Тернопіль-Ланівці», неподалік м.Збараж Тернопільського району Тернопільської області, усвідомлюючи суспільну небезпеку та наслідки своїх дій, ОСОБА_5 з корисливих мотивів, умисно, збув шляхом продажу за грошові кошти в сумі 8000 гривень ОСОБА_7 (анкетні дані змінено) реактивний протитанковий гранатомет РПГ-22 «НЕТТО» з гранатою «ПГ-22», який являється бойовим припасом.

Надалі, продовжуючи свою злочинну діяльність за невстановлених слідством обставин у ОСОБА_5 знову виник злочинний намір направлений на незаконне поводження із бойовими припасами, а саме на придбання, зберігання та збут бойових припасів.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 за невстановлених слідством обставин придбав корпус гранати РГД, запал до ручної гранати УЗРГМ-2 162-88-583, корпус гранати РГН (259-97-91) та запал до гранати УДЗ 334-35-91, після чого, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпеку та наслідки своїх дій, не здав їх до правоохоронних органів, а навмисне переніс до місця свого проживання у житловий будинок в АДРЕСА_1 , де без передбаченого на це законом дозволу почав зберігати з метою подальшого збуту.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на реалізацію свого злочинного умислу, 11 березня 2026 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, перебуваючи на території недіючої АЗС «ANP», яка розташована поблизу автомобільної дороги Р-43 сполученням «Тернопіль-Ланівці», неподалік м. Збараж Тернопільського району Тернопільської області, усвідомлюючи суспільну небезпеку та наслідки своїх дій, ОСОБА_5 з корисливих мотивів, умисно, збув шляхом продажу за грошові кошти в сумі 8000 гривень ОСОБА_7 (анкетні дані змінено) корпус гранати РГД, запал до ручної гранати УЗРГМ-2 162-88-583, корпус гранати РГН (259-97-91) та запал до гранати УДЗ 334-35-91, які відносяться до боєприпасів.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Цивільного Кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Оскільки спеціальним законом не врегульовано порядок набуття у власність та цивільного обігу таких предметів фізичними особами загального статусу, законний дозвіл на володіння ними у даному випадку відсутній.

Враховуючи наведене, ОСОБА_5 , не маючи будь-якого дозволу на такі дії, придбав, носив, зберігав та збув бойові припаси, чим порушив вимоги: п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за № 901-VIII від 13.12.2015, Постанови Верховної Ради України за № 2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 та Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС № 622 від 21.08.1998.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у придбанні, носінні, зберіганні та збуті бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

12 березня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозруу вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 03.02.2026; протоколом вилучення від 06.02.2026; висновком експерта від 13.02.2026 №СЕ-19/120-26/1646-ВТХ; протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину від 11.02.2026; протоколом вилучення від 11.02.2026; протоколом огляду від 11.02.2026; висновком експерта від 24.02.2026 №СЕ-19/120-26/2002-ВТХ; протоколом затримання за підозрою у вчиненні злочину від 11.03.2026; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 11.03.2026; довідкою від 11.03.2026 про категорії небезпечності предметів схожих на гранати; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В процесі досудового розслідування вказаного кримінального провадження отримано докази, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, кожне з яких відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого не передбачено інших альтернативних видів покарання, окрім як позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що він є уродженцем с.Карначівка, Лановецького району та житель АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується посередньо, із середньою спеціальною освітою, не працює - без постійного місця роботи, без постійного джерела доходів, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, в силу ст.89 КК України не судимий.

Указом Президента України від 12 січня 2026 року № 40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 14 січня 2026 року № 4757-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 3 лютого 2026 року строком на 90 діб.

А тому, підозрюваний ОСОБА_5 вчинив придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, під час воєнного стану в Україні, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Крім того, недбале або необережне поводження з бойовими припасами, може призвести до випадкової вибухової дії та спричинити шкоду здоров`ю оточуючих та/або позбавити їх життя.

Метою застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні, а також запобігання спробам передбачених ст.177 КПК України ризиків, а саме:

1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

2) незаконно впливати на свідка та інших учасників кримінального провадження у цьому ж кримінальному провадженні;

3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

4) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчий, за погодженням з прокурором звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 з метою виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка, продовжувати злочинну діяльність, перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином. Інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, обсягу пред`явленої йому підозри.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав наведених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 , якого підтримав захисник ОСОБА_6 , в судовому засіданні не заперечили щодо обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Положеннями ст.ст.177, 178 КПК України передбачено підстави застосування запобіжного заходу.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Перевіривши наданні матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слід задовольнити, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому, враховую те, що ОСОБА_5 об`єктивно підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень в період дії воєнного стану, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, наявність вагомих доказів підозри у їх вчиненні, вік та стан здоров`я підозрюваного, його майновий стан, відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного.

Також, враховуючи зокрема викладені вище обставини, приходжу до висновку, що підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, та, розуміючи наслідки, які спричиненні його діями, і відповідно міру покарання, яку він може понести у зв`язку з цим, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, у разі відсутності обраного стосовно підозрюваного запобіжного заходу та покладених відповідних обов`язків, він може незаконно впливати, в тому числі залякувати, схиляючи до дачі неправдивих показань свідка та інших учасників кримінального провадження по справі (понятих, учасників, спеціалістів), намагатиметься встановити справжні дані особи із зміненими анкетними даними ОСОБА_7 , та його місцезнаходження з метою незаконного впливу, оскільки серед іншого, саме показання вказаної особи дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку про існування ризиків неявки ОСОБА_5 до органів досудового слідства, незаконному впливу на свідка у даному кримінальному провадженні, продовження ним злочинної діяльності та переховування від органів слідства та суду, що буде перешкоджати кримінальному провадженню, а обрання більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги запобігти цим ризикам.

Також, враховую те, що прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не вбачається.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбаченого законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтересам забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинених злочинів, в яких об`єктивно підозрюється ОСОБА_5 , його суспільну небезпечність та даних про особу підозрюваного, сімейний стан підозрюваного, санкції, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, відсутність обставин, що свідчили б про зменшення або відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також зважаючи на необхідність забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням, відповідно до ст.182 КПК України, застави у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 166400 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.176 - 178, 183, 184, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 10 травня 2026 року.

Визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 166400 гривень, для внесення на депозитний рахунок ДСА України: банк ДКСУ, м.Київ, рахунок отримувача UA0003454, код отримувача 26198838, код банку отримувача (МФО) 820172, призначення платежу «Застава від кого, згідно ухвали слідчого судді Збаразького районного суду від 31 жовтня 2025 р. по кримінальному провадженні №0000016».

У випадку внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8