Справа № № 585/4810/25
Номер провадження 1-в/585/13/26
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

27 лютого 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби,-

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2025 року до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби звернувся засуджений ОСОБА_5 . В заяві ОСОБА_5 просить застосувати до нього ст. 81-1 КК України та мобілізувати до ЗСУ.

В судовому засіданні ОСОБА_5 подану ним заяву підтримав та просив її задоволити. Зазначив, що хоче йти служити та не має наміру уникати покарання.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання.

Захисник ОСОБА_4 підтримав подання і просив його задоволити.

Представник установи виконання покарань не заперечував з приводу задоволення подання.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного.

Встановлено, що вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.01.2025 року ОСОБА_5 засуджено за ст. ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.п. 1,5, 263 ч. 1, 163 ч.2, 70 ч.1 КК України до 10 років позбавлення волі (а.о.с.49-56).

Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 26.11.2025 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком суду, більш суворого покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.01.2025 року у вигляді 10 років позбавлення волі, визначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. У строк відбування покарання за даним вироком суду зарахувати частково відбуте покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.01.2025 року (а.о.с.74-75).

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили від 29.12.2025 року, вирок Яворівського районного суду Львівської області від 26.11.2025 року набрав законної сили 27.12.2025 року (а.о.с.76).

ОСОБА_5 з 21.03.2025 року відбуває покарання в ДУ «Роменська виправна колонія (№ 56)».

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.06.2025 року в задоволенні подання тимчасово виконуючого обов`язки начальника ДУ «Роменська виправна колонія №56» ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення про відбування покарання для проходження військової служби за контрактом ОСОБА_5 відмовлено (а.о.с.82-83).

Згідно п. 2-1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби.

Відповідно до статті 539 КПК України питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби вирішуються судом за клопотанням (поданням) органу або установи виконання покарань.

Відповідно ч. 1 статті 81-1 КПК України, під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, передбачене цією статтею, не застосовується до осіб, засуджених за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджених за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджених за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 цього Кодексу, а також до засуджених службових осіб, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 цього Кодексу займали особливо відповідальне становище. У разі застосування судом умовно-дострокового звільнення на підставі, визначеній цією статтею, така особа звільняється умовно-достроково від відбування лише основного покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Дослідивши заяву засудженого, матеріали його особової справи, заслухавши пояснення засудженого, думку прокурора та позицію захисника, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби у лавах Збройних Сил України задоволенню не підлягає.

Такого висновку суду приходить з тих підстав, що перш за все відповідно до ст. 539 КПК України, питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання для проходження військової служби вирішується судом за поданням установи виконання покарань, у якій засуджений відбуває покарання.

Отже, належним суб`єктом звернення до суду з відповідним клопотанням є саме установа виконання покарань, яка на підставі оцінки поведінки засудженого, його характеристик та інших передбачених законом обставин порушує перед судом питання про можливість застосування такого звільнення. Разом з тим у даному випадку відповідне подання установи виконання покарань відсутнє, а із заявою до суду звернувся безпосередньо сам засуджений, що не відповідає вимогам закону та виключає можливість вирішення питання у передбаченому статтею 81-1 КК України порядку.

Крім того, судом встановлено, що державна установа «Роменська виправна колонія №56», у якій засуджений відбуває покарання, вже зверталася до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання для проходження військової служби, однак ухвалою суду від 26 червня 2025 року у задоволенні такого подання було відмовлено. Нових обставин, які б свідчили про наявність передбачених законом підстав для застосування до засудженого зазначеного виду звільнення, суду не надано.

Окрім цього, відповідно до положень статті 81-1 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби не застосовується до осіб, засуджених за вчинення окремих особливо тяжких злочинів, зокрема за умисне вбивство двох або більше осіб. Як убачається з матеріалів особової справи та вироку суду, ОСОБА_5 відбуває покарання саме за вчинення такого злочину, що відповідно унеможливлює застосування до нього умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби.

Також суд враховує, що вирішення питання про умовно-дострокове звільнення для проходження військової служби передбачає наявність належних і допустимих доказів готовності відповідної військової частини прийняти засудженого на військову службу, зокрема письмової згоди командира військової частини. Проте таких документів засудженим суду не надано, що додатково свідчить про відсутність передбачених законом умов для задоволення його заяви.

Таким чином, враховуючи відсутність належного подання установи виконання покарань, наявність законодавчої заборони застосування умовно-дострокового звільнення до осіб, засуджених за умисне вбивство двох або більше осіб, а також ненадання засудженим доказів погодження військової частини на його прийняття на службу, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

За таких обставин, заява засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом у Збройних Силах України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.81-1 КК України, ст. ст. 376, ст.ст. 535, 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 12 годині 50 хвилин 3 березня 2026 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1