Справа № 466/1604/26
Провадження № 1-кс/466/633/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 28.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України

в с т а н о в и в:

04.03.2026 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова з клопотанням про скасування арешту з майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 28.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова у кримінальному провадженні №0000238 від 28.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на транспортний засіб марки HYUNDAI ELANTRA білого кольору із д.н.з. НОМЕР_1 2018 року випуску із vin код НОМЕР_2 та передати автомобіль власнику на відповідальне зберігання.

Свої вимоги мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 03 березня 2026 року у кримінальному провадженні №0000238 від 28.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, накладено арешт на транспортний засіб марки HYUNDAI ELANTRA білого кольору із д.н.з. НОМЕР_1 2018 року випуску із vin код НОМЕР_2 який відповідно до інформації з ІПНП належить на праві власності ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Власник уповноважила ОСОБА_3 довіреністю НКК 370492 на передачу автомобіля в найм (оренду) та експлуатувати вказаний автомобіль. Відтак заявник є законним користувачем (власником за довіреністю), що підтверджується відповідною нотаріально посвідченою довіреністю та заявник використовує його для здійснення підприємницької діяльності - здачі в оренду.

Відповідно до ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна може бути скасовано, якщо відпала необхідність у його застосуванні або арешт накладено необґрунтовано.

На даний час: автомобіль був визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні однак всі необхідні слідчі (розшукові) дії з ним вже проведені. Транспортний засіб не використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а предмети які є об`єктом дослідження вказаного кримінального провадження вилучені прилеглої території яка була поруч з автомобілем. Законний користувач автомобіля ОСОБА_3 не є підозрюваною у кримінальному провадженні. Заявник, як власник за довіреністю, користується автомобілем на законних підставах. Даний автомобіль є єдиним джерелом доходу заявника, а його арешт фактично позбавляє можливості отримувати засоби до існування, що суперечить принципу пропорційності втручання у право власності та право на підприємницьку діяльність. Подальше утримання автомобіля під арештом створює надмірний та необґрунтований тягар, що не відповідає вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 41 Конституції України. Таким чином, правові підстави для подальшого застосування арешту відсутні.

В судовому засіданні заявник доводи, викладені в клопотанні підтримала та просила клопотання задовольнити та передати автомобіль на відповідальне зберігання.

Слідчий СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП України у Львівській області в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту вважаю, що таке підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 03.03.2026 року по справі № 466/1604/26, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 28.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, накладено арешт на транспортний засіб марки HYUNDAI ELANTRA білого кольору із д.н.з. НОМЕР_1 2018 року випуску із vin код НОМЕР_2 який відповідно до інформації з ІПНП належить на праві власності ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, з клопотання вбачається, що на даний час відсутні будь-які обставини, що могли б вказувати на необхідність продовження арешту вказаного майна.

Проте, матеріалів кримінального провадження №0000238 від 28.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, слідчому судді не надано, а тому неможливо встановити, чи дійсно необхідні слідчі дії проведені.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права. У даній справі суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для подальшого утримання слідчим майна заявника, що тягне за собою необхідність повернення цього майна його власнику.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У рішеннях по справам «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом вказано на те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів, або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що подальше застосування арешту майна заявника може спричинити неправомірне втручання держави в мирне володіння майном, що буде порушенням ст.1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є неприпустимим, тому дане клопотання є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 170, 174 КПК України слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 03.03.2026 року по справі №466/1604/26, в межах кримінального провадження №0000238 від 28.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України на транспортний засіб марки HYUNDAI ELANTRA білого кольору із д.н.з. НОМЕР_1 2018 року випуску із vin код НОМЕР_2 який відповідно до інформації з ІПНП належить на праві власті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині позбавлення права на розпорядження та користування даним транспортним засобом та передати автомобіль марки HYUNDAI ELANTRA білого кольору із д.н.з. НОМЕР_1 2018 року випуску із vin код НОМЕР_2 , на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1