Провадження № 1-кп/537/148/2026
Справа № 537/681/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2026 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2026 року за №0000010, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Оржиця Лубенського району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, не працює, фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

у с т а н о в и в:

03.02.2026 року до Крюківського районного суду м. Кременчука надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.02.2026 року призначено підготовче судове засідання з розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

В підготовочму засіданні суд роз`яснив обвинуваченому та його захиснику право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження у складії колегії з трьої суддів. Проте обвинувачений та його захисник відповідного клопотання не заявили, просили розглядати кримінальне провадження одноособово суддею.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав, що обвинувальний акт відповідає положенням ст.291 КПК України, угода в кримінальному провадженні на даний час не укладалась, відсутні підстави для закриття провадження, передбачені п.п. 4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України, тому за можливе призначити судовий розгляд за обвинувальним актом у відкритому судовому засіданні.

Крім того прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти власності, а саме за ч.4 ст.187 КК України у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану, за що законом визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 є запобігання спробам останнього переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, не працює, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності із застосуванням насильства до потерпілої. Зміст та характер обвинувачення вказує на наявність ризику вплинути на свідків та потерпілу, з метою ухилення від покарання за скоєне. Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню вище перерахованих ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків. Просив призначити судовий розгляд в цей же день.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 вважали за можливе призначити судовий розгляд за обвинувальним актом. Просили призначити судовий розгляд в цей же день. Заперечували щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що прокурор не довів наявність в діях обвинуваченого ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Просили застосувати до обвинуваченого менш суворий запобіжний захід домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала позицію прокурора, просила продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строк запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки вважала, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може продовжити щодо неї свої злочинні дії з метою примусити змінити свою показання навіть шляхом застосування насильства. Не заперечувала проти призначення судового розгляду в цей же день.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У п.4, п.5 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, або до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

У відповідності до ст.5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою при провадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.

Згідно з ч. 1, 3ст. 194 КПК Українипід час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихстаттею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений, з дотриманням положень ст.199 КПК України (ст.197 КПК України).

У ст.199 КПК України встановлено порядок продовження строку тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Вирішуючи в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, суд враховує, що Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.01.2026 року у справі №537/1/26, провадження № 1-кс/537/16/2026 до підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів до 02.03.2026 року без визначення застави.

Слідчий суддя, застосовуючи до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою із визначенням застави установив обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вирішуючи в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, за який законом установлено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Судовий розгляд ще не розпочато, а тому неможливо розглянути кримінальне провадження у строк дії попередньої ухвали слідчого судді, якою обрано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_4 .

Всі інші питання про фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається чи продовжується.

Суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів, ухилення від суду, тиску на потерпілих, свідків.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, суд з дотриманням положень ст.178 КПК України враховує особу обвинуваченого.

ОСОБА_4 є особою працездатного віку із задовільним станом здоров`я, не одружений, не працює, що вказує на відсутність стійких соціальних зв`язків та відсутність легальних джерел доходу, тому є ризик вчинення ним нового кримінального правопорушення, ухилення від суду.

ОСОБА_4 не звертався до лікаря-психіатра.

Хоча ОСОБА_4 стверджував, що має дітей, проте не подав суду на підтвердження належні та допустимі докази. Хоча в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання у смт. Оржиця Полтавської області, проте сам ОСОБА_4 повідомив, що не має власного житла, не зміг пояснити суду чи має він зареєстроване місце проживання, фактично проживає без реєстрації зі співмешканкою за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, з довідки-характеристики виконавчого комітету Оржицької селищної ради вбачається, що ОСОБА_4 не зареєстрований у смт Оржиця, але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . А тому суд не вбачає підстав вважати, що у ОСОБА_4 існують стійки соціальні зв`язки, визначене зареєстроване місце проживання чи перебування, які могли зменшити наявні ризики, визначені у п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Хоча суду подано довідку виконавчого комітету Оржицької селищної ради про те, що за місцем проживання скарг на ОСОБА_4 не було. Проте суд не може вважати таку довідку його позитивною характеристикою за місцем проживання, оскільки з пояснень самого обвинуваченого вбачається, що він не проживав у смт Оржиця, а проживав у с. Павлівка Олександрійського району Кіровоградської області разом зі співмешканкою ОСОБА_7 та її 5 дітьми.

ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, оскільки погашена судимість, яку він мав за вироком Чорнобаївського райооного суду Черкаської області від 29.05.2018 року за ч.1 ст.185 КК України. Разом з тим вбачається, що Слідчим відділенням ВП №2 Полтавського РУп ГУ Нп в Полтавській області у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 03.02.2025 року за №0000039, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 оголошувався у розшук з підстав, що він переховувався від органів досудового розслідування.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, обставини вчинення злочину проти власності із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, повідомлення в іншому кримінальному провадженні про вчинення злочину проти власності, оголошення в розшук в іншому кримінальному провадженні, вказує на схильність обвинуваченого ОСОБА_4 до девіантної поведінки, а також на вірогідність переховування від суду, вчинення незаконного тиску на потерпілих та свідків з метою зміни ними показань щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, вчинення нових злочинів за відсутністю легальних доходів та стійких соціальних зв`язків, й спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню вище перерахованих ризиків, а також не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків.

До суду не зверталися особи, що заслуговують на довіру, з письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України, і зобов`язується за необхідності доставити його до суду. До суду не зверталися власники житлового приміщення з клопотанням про надання дозволу щодо використання належного їм приміщення для виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, в разі застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Суду не подані відомості про те, що ОСОБА_4 має право власності чи користування житловим приміщенням. З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_4 не має зареєстрованого місця проживання. В підготовчому засіданні ОСОБА_4 що не має власного житла.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Тому суд вважає можливим на підставі ч.4 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи наведені вище підстави та обставини, передбачені статтями177 та178 цього Кодексу, не визначити ОСОБА_4 розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину проти власності, оскільки він вчинений із застосуванням насильства щодо потерпілої.

За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 , з метою запобігання наявних ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи, що судовий розгляд ще не розпочато, а тому у строки дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не можливо закінчити судовий розгляд та ухвалити судове рішення по суті справи, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

Відповідно до ч.1ст.316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду. Судовий розгляд має бути призначений не пізніше 10 днів після постановлення ухвали про його призначення.

Враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вважає за необхідне завершити підготовче провадження, призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників процесу.

Учасники судового провадження мають право ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, з дотриманням положень ст.317 КПК України, якщо вони про це заявлять клопотання.

Керуючись ст.ст. 55, 61, 62, 128, 206, 334, 370-372, 383, 392, 393 КПК України, суд

у х в а л и в:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2026 року за №0000010, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, на 11.02.2026 року о 14 годині 40 хвилин у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука, розташованого за адресою м. Кременчук вул. Троїцька буд.37/49.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 11.02.2026 року по 11.04.2026 року включно.

Ухвала в частині продовження обвинуваченому запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

В іншій частині ухвала не підлягає окремому оскарженню, а заперечення можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складений та оголошений 13.02.2026 року о 08 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1