Справа № 204/998/26
Провадження № 1-кп/204/704/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0001272, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 листопада 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту. Окрім цього, прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Обґрунтовуючи свої клопотання прокурор зазначає, що у відповідності до п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються. Обставинами, на підставі яких сторона обвинувачення дійшла висновку про наявність вказаних ризиків є те, що кримінальні правопорушення, що інкримінуються обвинуваченим є тяжкими і передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а тому з метою уникнення відповідальності, можуть переховуватися від суду. Крім того прокурор вказує на існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачені можуть знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Також прокурор вказує на існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, щодо незаконного впливу обвинувачених на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з урахуванням того, що обвинуваченими вчинено кримінальне правопорушення із застосуванням фізичної сили та заподіянням тілесних ушкоджень потерпілому, тому існує ризик вчинення повторних таких дій щодо потерпілого, а також свідків у провадженні, оскільки останні є фізично розвинутими, чинними військовослужбовцями, проходили обов`язкову військову підготовку, мають навики рукопашного бою. Крім того, існує ризик, передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачені можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у змові намагатись ускладнити встановлення обставин кримінального правопорушення, визначення ролей кожного у його вчиненні, виконання виконавцями конкретних дій у групі задля досягнення єдиної мети. Також прокурор вказує на існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України щодо вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачені на теперішній час перебувають не у військовій частині за місцем несення служби без законних підстав, що є підставою вважати що обвинувачені є особами, які зневажливо ставляться до норм чинного кримінального процесуального законодавства України, а тому можуть вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки даний злочин вчинено із підстав користі, а також із застосуванням фізичної сили та заподіянням тілесних ушкоджень. На підставі викладеного, прокурор вважає, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків, з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, можливо лише при продовженні застосування до них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 та його представник - адвокат ОСОБА_9 просили призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та підтримали клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим.Крім того, представником потерпілого в судовому засіданні було подано цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу, який він просив прийняти до спільного розгляду з кримінальним провадженням.

Захисник ОСОБА_5 не заперечувала проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 заперечувала та зазначила що ризики є необґрунтованими.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника та просив застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою покладався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Щодо продовження строку запобіжного заходу не заперечував.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, обговоривши доводи клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Кримінальне провадження підсудне Чечелівському районному суду міста Дніпра. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Клопотання про колегіальний розгляд даного кримінального провадження від обвинуваченого не надійшло. Тому дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Враховуючи положення ст.128 КПК України суд вважає за необхідне прийняти цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу до свого провадження та розглядати його разом з кримінальним провадженням.

Розглянувши клопотання прокурора щодо продовження застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, передбачені ст.178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Так, відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч.2 ст.177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Суд виходить з вірогідності причетності обвинувачених до вчинення кримінальних правопорушень.

Оцінюючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, окрім цього існує певна ймовірність того, що обвинувачені з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінальних правопорушень, можуть вдатися до відповідних дій.

На користь реального існування вказаного ризику слід віднести те, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливого тяжкого кримінального правопорушення, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна, а тому з великою ймовірністю обвинувачені можуть вчиняти дії щодо уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, враховує, що така оцінка стосується перспективних фактів, тому суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності». Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мають міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, раніше судимі.

Судом також береться до уваги й той факт, що на території України, починаючи, з 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан, а тому у обвинувачених збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості в повному обсязі виконувати органами влади свої повноваження на певних територіях, що в свою чергу погіршує можливість здійснення контролю за поведінкою обвинувачених.

Крім того, перевіряючи наявність ризику впливу на свідків та потерпілого, суд враховує, що обвинуваченим відомі їх анкетні дані, вони ще не були допитані під час судового розгляду, у зв`язку з чим існує обґрунтований ризик впливу на них обвинуваченими, шляхом їх вмовляння чи залякування.

Щодо наявності у обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що будучи раніше неодноразово судимими за вчинення кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не стали, належних висновків для себе не зробили та продовжили вчиняти кримінальні правопорушення. Окрім цього, є особами у яких відсутнє офіційне джерело доходу, а тому судом приймається до уваги те, що в разі перебування на більш м`якому запобіжному заході останні можуть вдатися до дій щодо свого незаконного збагачення шляхом продовження вчинення кримінальних правопорушень.

Суд вважає ризик, передбачений п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, про те, що обвинувачені не перебуваючи під вартою можуть знищити, сховати або спотворити будь-які з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення не доведеним прокурором, оскільки досудове слідство, у тому числі збір доказів стороною обвинувачення у кримінальному провадженні завершено.

Що стосується доводів прокурора щодо наявності ризику перешкоджання обвинуваченими кримінальному провадженню іншим чином, то на думку суду, наявність такого ризику не доведена. Адже прокурором не наведено обґрунтованих доводів, яким саме чином обвинувачені можуть перешкоджати кримінальному провадженню та впливати на судовий розгляд, не конкретизовано способів та можливих наслідків такого перешкоджання.

Суд вважає, що обраний відносно обвинувачених запобіжний захід не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованих діянь, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що дані заходи забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, без визначення розміру застави, у відповідності п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-194, 197, 314, 315, 369- 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №0001272, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 листопада 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 289 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чечелівського районного суду міста Дніпра, за адресою: м. Дніпро, просп. Лесі України, 77-Б, о 15 годині 10 хвилин 10 лютого 2026 року.

Судовий розгляд проводити суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників процесу.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 10 квітня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 10 квітня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», для виконання.

Прийняти до спільного провадження з кримінальним провадженням відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, та ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 289 КК України, цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу.

Визначити цивільному відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк цивільний відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів цивільний відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання цивільним відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Встановити цивільному позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1