279/6309/25 1-кс/279/414/26 УХВАЛА
10 квітня 2026 року м. Коростень
Внаслідок протиправних дій порушено права заявника як власника суміжної земельної ділянки, створено перешкоди у користуванні ним земельною ділянкою, погіршено санітарний стан прилеглої території через розміщення споруд та відходів тваринницького походження, а також завдано моральної шкоди, пов`язаної з тривалим порушенням його прав. Зазначає, що висновок про відсутність складу кримінального правопорушення зроблено фактично лише з посиланням на розрахунок шкоди у сумі 671,90 грн, яку дізнавач пов`язує із самовільним зайняттям земель комунальної власності, при цьому вказаний розрахунок розрахований спеціалістом, є припущенням щодо розміру завданої шкоди, крім того має місце суперечності щодо статусу земельної ділянки.
У судовому засіданні заявник підтримав свою скаргу, просив задовольнити у повному обсязі.
Прокурор заперечив щодо задоволення скарги, вказав, що вона є необґрунтованою, оскільки дізнавачем проведені всі слідчі дії, встановлено розмір шкоди від самовільного заняття земельної ділянки комунальної власності, яка становить 671,90 грн, отже, не є значним. Також вказав, що за даним фактом 18.03.2024 року гр. ОСОБА_6 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 340,00 грн, який сплачений порушником. Отже, у даному кримінальному провадження встановлено відсутність складу правопорушення за ч.1 ст.197-1 КК України.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
За п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України однією із підстав закриття кримінального провадження є встановлення відсутності у діянні складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів.
За змістом ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 2 ст. 9 КПК України закріплений обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.
Дізнавач у силу ст.40-1 КПК України при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.
Згідно з ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
При цьому, за змістом ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.
Слідчим суддею встановлено, що на виконання ухвали слідчого судді від 03.07.2025 дізнавачем 05.07.2025_внесені відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення за ознаками ч.1 ст.197-1 КК України.
Згідно з ч.1 ст.197-1 КК України передбачена кримінальна відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику. Відповідно до примітки до ст.197-1 КК України шкода, передбачена частиною першою цієї статті, визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Отже, об`єктивною стороною даного кримінального правопорушення є активні протиправні дії по заволодінню (захопленню) всупереч встановленому порядку земельної ділянки. Причому земельна ділянка для винної особи є чужою, вона не має необхідних і достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження ділянкою як власник чи як особа, якій надано право постійно чи тимчасово володіти і користуватися нею. Самовільне зайняття земельної ділянки з об`єктивної сторони може полягати у різних діях - у незаконному огорожуванні ділянки, знищенні і встановленні «своїх» межових знаків, у протиправному використанні землі у своїх потребах: обробка, удобрення землі, насадження насіння, дерев чи кущів, виконання меліоративних, інших робіт, завезення і розміщення будівельних матеріалів тощо. Але у всіх випадках особа протиправно заволодіває земельною ділянкою, вчинює відносно неї певні дії як «власник» чи «законний користувач» і при цьому порушує суб`єктивні інтереси учасників земельних правовідносин у галузі правомірного використання, відтворення та охорони земель.
Це кримінальне правопорушення з матеріальним складом, тобто для встановлення його об`єктивної сторони слід встановити не тільки самовільне зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно небезпечних наслідків - спричинення її власнику чи законному володільцю значної шкоди. Шкода визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян згідно з приміткою до цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
-проведено огляд місця події від 19.08.2025, від 20.02.2026, відповідно якого встановлено, що на земельній ділянці побудовані дерев`яні споруди, паркан, огороджена сіткою територія, де розміщені кури, будівельні матеріали з фототаблицями до протоколу;
-допит свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_3 ,
-отримана інформація від ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо статусу земельної ділянки;
-отриманий тимчасовий доступ до речей і документів, а саме технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки;
-отриманий лист від ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.02.2026 року щодо розрахунку можливої шкоди в результаті самовільного заняття земельної ділянки, в якому зазначено, що у разі складання акта перевірки за результатами планового або позапланового заходу державного нагляду (контролю) та протоколу про адміністративне правопорушення шкоди за самовільне заняття земельної ділянки комунальної власності із земель житлової та громадської забудови площею 0,0161 га, може становити 671,90 грн.
Також встановлено, що 19.09.2025 року прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 дізнавачу надані письмові вказівки щодо проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст.36 КПК України у даному кримінальному провадженні, зокрема вжити заходів щодо отримання та долучення до матеріалів висновку експерта за результатами призначеної земельно-технічої експертизи, земельно-оціночної експертизи.
Згідно з ч.3 ст.40-1 КПК України дізнавач зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі.
Листом № 19/106/12/4-2556-2026 від 10.02.2026 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомило дізнавача, що питання визнання нормативно-грошової оцінки виходить за межі спеціальних знань експерта з правом проведення судової експертизи за експертною спеціальністю "Оцінка земельних ділянок".
Слідчий суддя враховує, що відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Згідно зі ст.8 цього Закону методики проведення судових експертиз (крім судово-медичних та судово-психіатричних) підлягають атестації та державній реєстрації в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень регулюється Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністрества юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, зареєстрованого в МЮ України 03.11.1998 за № 705/3145 (далі- Інструкція № 53/5)
Судова інженерно-екологічна експертиза це процес дослідження явищ, процесів та матеріальних об`єктів, пов`язаних з впливом техногенних факторів на стан екосистем, з метою встановлення фактичних даних, що мають значення для справи (виявлення обставин виникнення негативного впливу на навколишнє природне середовище, оцінки наслідків, що настали, та визначення розмірів відшкодування збитків, завданих державі, внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства).
Згідно з п.п. 11.1 п.11 Інструкції № 53/5 об`єктом інженерно-екологічної експертизи є матеріальні і матеріалізовані джерела інформації, що містять фактичні дані про обставини надзвичайної екологічної ситуації, у тому числі речові докази, фрагменти місця події, устаткування, комунікації, засоби виробництва, що забезпечують екологічно безпечне функціонування підприємства, а також будь-які інші обставини події, зафіксовані (описані, відображені у схемах, фотографіях, планах тощо) в матеріалах справи.
Підпунктом 11.2 п.11 Інструкції № 53/5 визначено, що до основних завдань інженерно-екологічної експертизи належать: визначення обставин, що пов`язані з настанням надзвичайної екологічної ситуації; встановлення технічних та організаційних причин порушень технологічного процесу виробництва, якщо це сприяло виділенню забруднюючих речовин, енергії та викидам інших шкідливих речовин і накопиченню промислових відходів; встановлення відповідності дій осіб (або їх бездіяльності), причетних до надзвичайної екологічної ситуації, вимогам нормативних актів у сфері екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів; встановлення причинно-наслідкових залежностей між діями/бездіяльністю спеціально уповноважених осіб (у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів та екологічної безпеки) і наслідками, що настали.
Разом з тим, згідно із Законом України «Про оцінку землі» нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Частиною 4 ст.5 цього Закону визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, плати за суборенду (у разі передачі в суборенду земельних ділянок державної власності, які орендуються акціонерним товариством, товариством з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, що утворилося шляхом перетворення державного підприємства, у постійному користуванні якого перебували такі земельні ділянки), втрат лісогосподарського виробництва, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель. Експертна грошова оцінка земельних ділянок та прав на них проводиться з метою визначення вартості об`єкта оцінки. Експертна грошова оцінка земельних ділянок використовується при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок та прав на них, крім випадків, визначених цим Законом, а також іншими законами.
Виходячи із завдань та мети проведення конкретного виду експертиз слід враховувати, що питання, поставлене дізнавачем на вирішення експертів ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо визначення нормативно-грошової оцінки не здатне встановити розмір шкоди, завданої самовільним заняттям земельної ділянки та самовільним будівництвом, що є особов`язковою ознакою об`єктивної сторони кримінального правопорушення за ч.1 ст.197-1 КК України.
Кримінальне правопорушення за ч.1 ст.197-1 КК України відноситься до кримінальних проступків.
Слідчий суддя враховує, що відповідно до положень ч.2 ст.87 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно зі ст.298-1 КПК України процесуальними джерелами доказів у кримінальному провадженні про кримінальні проступки, крім визначених статтею 84 цього Кодексу, також є пояснення осіб, результати медичного освідування, висновок спеціаліста, показання технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ч. 1 ст.71 КПК України спеціалістом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками і може надавати консультації, пояснення, довідки, висновки та інші документи під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок.
Спеціаліст має право надавати довідки, висновки з питань, що належать до сфери його знань, щодо ідентифікації особи, зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв, слідів вибуху або пострілу, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, сильнодіючих лікарських засобів.
Враховуючи, що органом досудового розслідування не було проведено необхідного та повного переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, зокрема на підтвердження розміру шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки, чи завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику, слідчий суддя робить висновок про необґрунтованість та передчасність висновків, які містяться в постанові дізнавача про закриття кримінального провадження від 02.03.2026.
За результатами розгляду скарги слідчий суддя може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого чи прокурора (п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України).
Вимоги ОСОБА_3 щодо зобов`язання органу дізнання вчинити дії, необхідні для виконання ухвали слідчого судді від 11.03.2026 року у справі № 279/6309/25, а саме: повторно розглянути заяву про визнання потерпілим, не підлягають задоволенню, оскільки питання щодо скасування постанови дізнавача про відмову у визнанні заявника потерпілим та зобов`язання розглянути заяву ОСОБА_3 потерпілим вже було предметом судового контролю та вирішено слідчим суддею в ухвалі від 11.03.2026 року.
Крім того, стаття 307 КПК чітко розрізняє «рішення» і «дії». Верховний Суд у постанові від 14.02.2023 року у справі № 405/680/22 вказав, що враховуючи різну правову природу «рішень» і «дій», частина 2 статті 307 КПК визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження. При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК). Таким чином, Суд робить висновок, що стаття 307 КПК не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати повторно розглядати питання, що були предметом судового контролю.
Враховуючи викладене, вимога заявника про зобов`язання вчинити дію не може бути прийняте у результаті розгляду скарги на рішення (постанову) дізнавача.
Керуючись ст. ст. 303-309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити частково.
В іншій частині скарги відмовити.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарежнню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9