печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м.Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000906 від 15.10.2024,

В С Т А Н О В И В :

22.01.2026 до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000906 від 15.10.2024.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що у провадженні слідчих Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань перебувало кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000906 від 15.10.2024 за ч.3 ст.209, ч.3 ст.365 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва у справі №757/13317/25-к від 03.04.2025 було накладено арешт на майно, вилучене 19.03.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон ОСОБА_4 марки «Redmi» чорного кольору Model: М1906G7G із сім-карткою оператора телекомунікацій з номером « НОМЕР_1 »;

- мобільний телефон ОСОБА_4 марки «Iphone» білого кольору ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора телекомунікацій ПрАТ «Київстар» з номером « НОМЕР_3 »;

- мобільний телефон ОСОБА_5 марки «Iphone 15 Pro Max» сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_4 ;

- предмети схожі на патрони до зброї калібру 5.45 у кількості 20 штук;

- відеореєстратор чорного кольору S/N: 4H048BCPAZ638FD;

- предмет зовні схожий на нарізну зброю Сайга № НОМЕР_5 ;

- флеш-накопичувач біло-зеленого кольору марки «Apacer».

Заявник зазначає, що на даний час є доцільним скасування арешту майна, оскільки для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відсутні підстави через те, що кримінальне провадження №0000906 від 15.10.2024 закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України та арешт накладено на майно особи, яка не є підозрюваною у вказаному кримінальному провадженні.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 надав заяву за змістом якої наполягав на задоволенні вимог, просив судовий розгляд провидити за їх відсутності.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання та скасування арешту майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні слідчих Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань перебувало кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000906 від 15.10.2024 за ч.3 ст.209, ч.3 ст.365 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва у справі №757/13317/25-к від 03.04.2025 було накладено арешт на майно, вилучене 19.03.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон ОСОБА_4 марки «Redmi» чорного кольору Model: М1906G7G із сім-карткою оператора телекомунікацій з номером « НОМЕР_1 »;

- мобільний телефон ОСОБА_4 марки «Iphone» білого кольору ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора телекомунікацій ПрАТ «Київстар» з номером « НОМЕР_3 »;

- мобільний телефон ОСОБА_5 марки «Iphone 15 Pro Max» сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_4 ;

- предмети схожі на патрони до зброї калібру 5.45 у кількості 20 штук;

- відеореєстратор чорного кольору S/N: 4H048BCPAZ638FD;

- предмет зовні схожий на нарізну зброю Сайга № НОМЕР_5 ;

- флеш-накопичувач біло-зеленого кольору марки «Apacer».

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а тому є підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Статтями 7, 16 КПК України, визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

31.10.2025 постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Враховуючи, що постановою слідчого від 31.10.2025 кримінальне провадження №0000906 від 15.10.2024 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, слідчий суддя позбавлений можливості дійти висновку про наявність передбачених ст. 170 КПК України підстав для подальшого обмеження права власності, а отже необхідність подальшого перебування такого майна під арештом відпала.

За таких обставин, клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 303, 305-307 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва у справі №757/13317/25-к від 03.04.2025 на майно, вилучене 19.03.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон ОСОБА_4 марки «Redmi» чорного кольору Model: М1906G7G із сім-карткою оператора телекомунікацій з номером « НОМЕР_1 »;

- мобільний телефон ОСОБА_4 марки «Iphone» білого кольору ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора телекомунікацій ПрАТ «Київстар» з номером « НОМЕР_3 »;

- мобільний телефон ОСОБА_5 марки «Iphone 15 Pro Max» сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_4 ;

- предмети схожі на патрони до зброї калібру 5.45 у кількості 20 штук;

- відеореєстратор чорного кольору S/N: 4H048BCPAZ638FD;

- предмет зовні схожий на нарізну зброю Сайга № НОМЕР_5 ;

- флеш-накопичувач біло-зеленого кольору марки «Apacer».

Ухвала підлягає негайному виконанню і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1