Справа № 278/444/26
В И Р О К

Іменем України

03 березня 2026 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцята мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина та матір з інвалідністю ІІ групи, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

26 січня 2026 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000017.

З угоди вбачається, що 09.11.2025 близько 09 год. ОСОБА_4 перебував на території домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , увійшов до господарського приміщення, де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій умисел, в цей же день, час та місці ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно шляхом вільного доступу викрав системний блок торгівельної марки «НЕХО» з комплектуючими вартістю 44 301 грн 82 коп. та монітор «GIGABYTE», торгівельної марки «GS25F2», вартістю 5 469 грн 86 коп., які належали ОСОБА_6 . З викраденим майном ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись ним на власний розсуд.

Сторони угоди кваліфікували діяння ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та узгодили покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк п`ять років зі звільненням обвинуваченого на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи в порядку ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) питання про можливість затвердження судом вищезазначеної угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного.

Інкриміноване ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковане за ч. 4 ст. 185 КК, оскільки він таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 12 КК кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , є умисним тяжким злочином; угоду укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні названого кримінального правопорушення; потерпілою надано письмову згоду на укладення цієї угоди. Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч.ч. 4 та 5 ст. 469 КПК.

Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК, угода також містить передбачені ст. 473 КПК наслідки її укладення та затвердження.

Укладення угоди між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки угоди, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання умов угоди.

Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання, а також звільнення від його відбування з випробуванням відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, який не судимий, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Суд вважає, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Сторони угоди просили суд затвердити угоду про визнання винуватості. Потерпіла просила в затвердженні угоди відмовити, посилаючись на те, що вона змінила думку щодо необхідності звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки останній не визнає своєї винуватості. При цьому потерпіла підтвердила, що надавала згоду на укладення угоди, а шкода, заподіяна діями обвинуваченого, відшкодована шляхом повернення викраденого майна.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК суд відмовляє у затвердженні угоди, зокрема, у випадку, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства або порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб. Укладена між прокурором та обвинуваченим угода відповідає інтересам суспільства, оскільки, як зазначалось вище, покарання, про яке домовились сторони, та звільнення від його відбування буде достатнім для виправлення обвинуваченого. Укладена угода не порушує прав потерпілої, оскільки як вона сама зазначила, заподіяна ій шкода відшкодована.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Арешт, накладений на речові докази, на підставі ст. 174 КПК підлягає скасуванню, а самі докази залишено в розпорядженні власника.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК, суд,

у х в а л и в:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000017 угоду про визнання винуватості від 26 січня 2026 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом двох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 6 685 (шість тисяч шістсот вісімдесят п`ять) грн 50 коп. судових витрат на залучення експертів при проведенні судових експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 09.01.2026 на майно: а саме системний блок торгівельної марки "НЕХО Gaming TwinFront Pro", а також монітор торгівельної марки "GIGABYTE" - скасувати, а самі речові докази - залишити в розпрорядженні потерпілої.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому вирок може бути оскаржений лише з підстав, визначених у ч. 4 ст. 394 КПК.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Потерпіла та захисник мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1