Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1675/26
Номер провадження 1-кс/711/561/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року

м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу забезпечення процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000060 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , звернулася до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням в якому просить накласти арешт з забороною права користування та розпорядження на мобільний телефон Samsung Galaxy A72, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з встановленими сім-картками з абонентськими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору, з встановленим графічним ключем у вигляді послідовності «1 2 3 5 7 8 9».

Клопотання мотивує тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000060 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи обізнаним про порядок призову та обізнаним щодо підстав звільнення від призову на військову службу у воєнний час громадян, маючи зв`язки, що надають можливість у сприянні та впливі на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, всупереч положень вищевказаного законодавства, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в період часу з 12.02.2026 до 22.02.2026 під час телефонних розмов із ОСОБА_8 , з метою виконання злочинного умислу, направленого на отримання для себе неправомірної вигоди в сумі 5500 доларів США за вплив на невстановлених на теперішній час службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ТЦК), військово-лікарської комісії при ТЦК (далі ВЛК) та лікарів невстановленого на даний час лікувального закладу, за вирішення питання про визнання ОСОБА_8 непридатним до військової служби, виготовлення завідомо підроблених медичних документів, вчинив дії направлені на одержання неправомірної вигоди в сумі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США від ОСОБА_8 , що поєднані з вимаганням такої вигоди.

12.02.2026 ОСОБА_7 , під час телефонної розмови з ОСОБА_8 , висловив вимогу надати йому грошові кошти в розмірі 5500 доларів США за вплив на службових осіб ТЦК, ВЛК та лікарів невстановленого на даний час лікувального закладу, за виготовлення завідомо підроблених медичних документів з метою подальшого визнання ОСОБА_8 непридатним до військової служби.

Розуміючи протиправність дій ОСОБА_7 , а також те, що останній вимагає грошові кошти за визнання непридатним до військової служби в невстановлений законом спосіб, ОСОБА_8 звернувся із заявою до правоохоронних органів та був залучений до конфіденційного співробітництва.

Так, 23.02.2026 близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Черкаси, вул. Дахнівська Січ, 1, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, на свою вимогу отримав від ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, раніше обумовлену суму неправомірної вигоди 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США за здійснення ним впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме: на невстановлених на теперішній час службових осіб ТЦК, ВЛК та лікарів невстановленого на даний час лікувального закладу, з метою визнання ОСОБА_8 , непридатним до військової служби.

Після отримання від ОСОБА_8 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 23.02.2026 становить 238010 гривень 85 копійок (двісті тридцять вісім тисяч десять гривень вісімдесят п`ять копійок), ОСОБА_7 , затримано у порядку ст.208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення, його протиправна діяльність була припинена, а зазначені грошові кошти в сумі 5500 доларів США вилучені.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

23.02.2026 ОСОБА_7 , затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

23.02.2026 ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

23.02.2026 під час затримання ОСОБА_7 , в порядку ст.208 КПК України в ході особистого обшуку у останнього виявлено та вилучено:

- мобільний телефон Samsung Galaxy A72, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з встановленими сім-картками з абонентськими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору, з встановленим графічним ключем у вигляді послідовності «1 2 3 5 7 8 9».

23.02.2026 постановою слідчого у даному кримінальному провадженні вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом, оскільки він відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Також, згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про решт майна для прийняття законного та справедливого рішення, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, необхідно враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідальності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «АНтріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та з метою яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справ «Джеймс та інші проти Сполученого королівства», п. 50, Series A N 98).

Відтак, враховуючи викладені вимоги практики Європейського суду з прав людини вважаю, що без накладення арешту на вказане майно, орган досудового розслідування буде позбавлений можливості досягти мети у встановлені істини у цьому кримінальному провадженні.

Також, слідчий вважає, що матеріали кримінального провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою збереження речового доказу, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи те, що вказана річ зберігає відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, даний мобільний телефон підлягає до визнання речовим доказом у кримінальному провадженні та долучення його до матеріалів провадження.

З цих причин накладення арешту на речі і документи, які є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, є вкрай важливим, з метою забезпечення кримінального провадження, запобігання можливостям приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження цих речових доказів, що можливо досягти лише шляхом позбавлення власників чи інших зацікавлених осіб права на їх відчуження, розпорядження чи користування ними. При цьому орган досудового розслідування вважає, що повернення речових доказів підозрюваному ОСОБА_7 , жодним чином не гарантує можливості запобігання указаним вище ризикам, адже такі ризики можуть бути вчинені, як самим власником, так і третіми, в тому числі зацікавленими, особами з будь-якою метою (перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні), враховуючи той факт, що 23.02.2026 ОСОБА_7 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, санкцією вказаної статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_9 , клопотання підтримав та пояснив, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000060 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України. Просить накласти арешт на вилучене майно підозрюваного.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти накладення арешту на вилучене майно. Окремо вказав, що враховуючи позицію його підзахисного, який не заперечує проти накладення арешту на вилучене майно, тому судове засідання просить проводили без участі ОСОБА_7 .

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській перебувають матеріали кримінального провадження №0000060 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

23.02.2026 ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст.208 КПК України.

Під час затримання ОСОБА_7 , проведено його особистий обшук, під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон Samsung Galaxy A72, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з встановленими сім-картками з абонентськими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору, з встановленим графічним ключем у вигляді послідовності «1 2 3 5 7 8 9».

Відомості про вилучене майно зазначено в протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.02.2026 доданого до матеріалів клопотання.

23.02.2026 постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , вилучений в ході затримання ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України, мобільний телефон визнаний речовими доказами у кримінальному провадженні №0000060 від 17.02.2026

Положеннями статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, передбачено, що будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Зі змісту ч.2 ст.167 КПК України вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду, передбачено ч.2 ст.168 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено в судовому засіданні, зазначені в клопотанні речі були вилучені 23.02.2026, а клопотання про арешт майна направлене до суду 24.02.2026, тобто в межах строку, передбаченого ч.ч.3, 5 ст.171 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч.2 ст.131 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Положеннями частини 2 статті 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно абзацу 2 ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.2 ст.168 КПК України).

При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч.7 ст.236 КПК України).

Відповідно до ч.9 ст.236 КПК України, другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Отже, судом встановлено, що тимчасово вилучені 23.02.2026 речі, під час затримання ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України, відомості про які зазначено в протоколі затримання особи - є речовими доказами у даному кримінальному провадженні та відповідають вимогам ст.98 КПК України, оскільки є об`єктами, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі вказані документи були об`єктом кримінально протиправних дій.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, слідчий суддя з метою забезпечення дієвості досудового розслідування, запобігання можливості приховування та зникнення майна та збереження речових доказів, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для задоволення клопотання в частині накладення арешту на тимчасово вилучене майно, під час затримання ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України, відомості про які зазначено в протоколі затримання особи.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу забезпечення процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000060 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000060 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України на:

- мобільний телефон Samsung Galaxy A72, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з встановленими сім-картками з абонентськими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору, з встановленим графічним ключем у вигляді послідовності «1 2 3 5 7 8 9», з метою збереження речових доказів.

Заборонити власнику розпоряджатись та користуватись вищевказаним майном до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалу вручити/направити учасникам судового процесу.

Ухвала суду не пізніше наступного дня з дня оголошення надсилається особі, яка не була присутня в судовому засіданні.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої її постановлено, може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 02.03.2026.

Слідчий суддя: ОСОБА_1