КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/9850/21 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2811/2026 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

05 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у провадженні - прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2022 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197 КК України, повернуто прокурору.

Як зазначено в ухвалі, обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить конкретного формулювання обвинувачення, а саме у ньому не зазначено дату вчинення кримінального правопорушення, про що також було зазначено в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 20.07.2020, якою повернуто прокурору попередній обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , а також не зазначено місце вчинення кримінального правопорушення.

Також суд зазначає, що з тексту обвинувального акту вбачається, що формулювання обвинувачення не містить викладу суб`єктивної сторони злочину, яка входить до предмету доказування, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , а тому не може вважатися висунутим в порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, судом вказано, що в обвинувальному акті не зазначено наявність чи відсутність потерпілого та матеріальної шкоди у даному кримінальному провадженні.

Також, правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність викладена в обвинувальному акті не після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а після формулювання обвинувачення.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2022 про повернення обвинувального акту скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт вказує, що обвинувальний акт відповідає всім вимогам ст. 291 КПК України, а саме у тексті обвинувального акта міститься виклад фактичних обставин справи, тобто формулювання фактичного складу діяння, конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину та окремо вказано на формулу кваліфікації - здійснено вказівку на статтю Особливої частини КК України, якою передбачено вчинене діяння.

Також апелянт вказує, що в обвинувальному акті зазначено суб`єктивну сторону кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що обставини, на які посилається суд у своєму рішенні, не перешкоджали об`єктивному розгляду кримінального провадження, не порушували права учасників кримінального провадження та не були правовою підставою для повернення матеріалів обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні може ухвалити рішення про повернення прокурору обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Вимоги до обвинувального акту визначені у ст. 291 КПК України. За змістом пункту п`ятого частини другої цієї статті обвинувальний акт має містити, крім іншого, виклад фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію злочину з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, які мають значення для кримінального правопорушення, - покладається на слідчого, прокурора.

Отже, як зазначалось вище, суд у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України повинен з`ясувати те чи сформульоване у обвинувальному акті обвинувачення. Аналіз положень п.13 ч.1 ст.3, ст. 20, ст.91 та п.5 ч.2 ст. 291 КПК України у їх взаємозв`язку дає підстави стверджувати, що тільки конкретне обвинувачення, зрозуміле обвинуваченому за змістом, яке відповідає вимогам як матеріального, так і процесуального закону і яке не містить у собі суперечностей вважається належним чином сформульованим і таким, яке породжує у особи необхідність здійснення захисту від нього. Зазначені положення закону перебувають у відповідності із практикою Європейського суду із прав людини, який неодноразово у рішеннях наголошував на необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, щодо якої порушено кримінальну справу, а також на те, що надання повної та детальної інформації стосовно пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право бути детально проінформованим про характер і причини обвинувачення повинно розглядатися у контексті наявності у обвинуваченого права підготуватися до свого захисту (рішення у справах "Абрамян проти Російської Федерації", "Пелісьє та Сассі проти Франції", "Даллос проти Угорщини" та інші).

Водночас, як вбачається з обвинувального акту, та як правильно встановив суд першої інстанції, в ньому неповно викладено формулювання обвинувачення, зокрема, воно викладено без зазначення дати та місця вчинення кримінального правопорушення, не викладено змісту суб`єктивної сторони злочину, яка входить до предмету доказування, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , що унеможливлює сприйняття обвинуваченим обсягу та змісту висунутого йому обвинувачення, позбавляє сторону захисту можливості ефективно здійснювати свій захист, перешкоджає призначенню справи до судового розгляду та позбавляє, суд першої інстанції визначити межі судового розгляду з огляду на положення ч. 1 ст. 337 КПК України.

Слід зазначити, що з даних підстав обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні вже повертався прокурору ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року, яка до того ж, не оскаржувалася в апеляційному порядку, разом з тим, при направлені нового обвинувального акта до суду недоліки, вказані в цій ухвалі усунуті не були.

Окрім того, відповідно до положень п. 3 ч. 1 статті 91 КПК України до переліку обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні включені вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Між тим, в обвинувальному акті не зазначено наявність чи відсутність потерпілого та матеріальної шкоди у даному кримінальному провадженні.

За наявності зазначених недоліків, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що висунуте обвинувачення є не конкретним та неповним. Сукупність указаних порушень закону указує на невідповідність обвинувального акту вимогам п. 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України у зв`язку із чим суд першої інстанції правильно ухвалив рішення про повернення обвинувального акту, належним чином це рішення мотивувавши.

Таким чином доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 містить всі, передбачені ч.2 ст. 291 КПК України дані, колегія суддів вважає непереконливими.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу прокурора належить залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2022 рокубез змін.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні - прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2022 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197 КК України, повернуто прокурору - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3