Номер провадження: 11-сс/813/82/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «УКРАЇНСЬКА СОКО-ОЦТОВА КОМПАНІЯ» адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.11.2025 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000946 від 20.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.11.2025 частково задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, вилучене в період 31.10.2025-11.11.2025 під час обшуку приміщень за адресою: Рівненська обл., Дубенський район, м. Радивилів, вул. Невського О., буд. 64; буд. 64 нежитлове приміщення 1; буд. 64-Ж; буд. 64-Г; буд. 64-Д; буд. 64-Е; буд. 64-К, яке зазначене у резолютивній частині ухвали слідчого судді, шляхом заборони будь-кому розпоряджатися, відчужувати та користуватися зазначеним майном до скасування арешту у встановленому КПК України.

Рішення слідчого судді обґрунтоване тим, що є достатньо підстав вважати, що зазначене в клопотанні майно містять відомості про обставини вчинення злочину, отже мають значення речових доказів, оскільки воно само по собі або у сукупності з іншими доказами має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді представник власника майна ТОВ «УКРАЇНСЬКА СОКО-ОЦТОВА КОМПАНІЯ» адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Доводи обґрунтовує тим, що товариство використовує сучасні біотехнологічні методи та комбіновані технології виробництва, що не передбачають виробництво етилового спирту. Сировиною є харчовий продукт природного походження, у якому спирт виникає природно. Цей процес принципово відрізняється від технологічного використання та/або етилового спирту, на який потрібна ліцензія.

Висновки визначені в клопотанні та ухвалі про арешт майна про виготовлення спирту етилового, доказів зберігання спирту етилового з метою подальшого збуту, транспортування з метою збуту, а також їх збуту, є безпідставними та не обґрунтовані жодними доказами.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення представника, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст., для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Як вбачається з матеріалів провадження Головним підрозділом детективів БЕБ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000946 від 20.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що невстановлені особи здійснюють незаконне виготовлення спирту етилового у виробничих приміщеннях ТОВ «УКРАЇНСЬКА СОКО-ОЦТОВА КОМПАНІЯ» () за адресою: Рівненська область, Дубенський район, м. Радивилів, вул. Невського, буд. 64.

Органом досудового розслідування отримано інформацію, що на території Рівненької області за допомогою обладнання для виготовлення оцту здійснюється незаконне виготовлення спирту етилового.

Встановлено, що товариство протягом 2023-2025 років здійснювало виготовлення та реалізацію оцту спиртового 12 % масової частки оцтової кислоти у загальному обсязі понад 3,4 млн літрів.

За технологічними розрахунками згідно ДСТУ 2450:2006 «Оцти з харчової сировини загальні технічні умови» на виробництво оцту спиртового 12 % масової частки оцтової кислоти використано понад 408 тис. літрів 96% спирту.

У подальшому, згідно з інформацією Державної податкової служби України виявлено змонтоване технологічне обладнання, яке за своєю конструкцією та функціональним призначенням призначене для виготовлення етилового спирту з харчової сировини (меляси бурякової). На території також розміщено комунікації, резервуари та вузли, що забезпечують технологічний процес ректифікації.

Відповідно до інформаційно-комунікаційних систем ДПС, встановлено придбання товариством технологічного обладнання, призначеного для масового виробництва етилового спирту, зокрема: дистиляційну колону 0400 мм; змійовик дистиляційної колони (F=3,5 м' + дефлегматор); колону очищення Д400 мм (міжтарілчаста відстань 170 мм, 12 тарілок); підгрівач бражки F=2 м'; теплообмінник спиртовий F=S м'; холодильник готового продукту F=3 м'.

Зазначене обладнання є типовим комплектом брагоректифікаційної установки промислового типу, що дозволяє здійснювати повний технологічний цикл виробництва етилового спирту з меляси бурякової.

Крім того, ДПС повідомило, що виявлено рідину з характерним запахом спирту, яка знаходилась в технологічних комунікацій, обладнанні (устаткувань та ємностях) товариства. У лабораторії товариства, комісійно проведено визначення міцності кожної із відібраних рідин, за результатами якої встановлено міцність характерну для спирту етилового, а саме 86,03%, 95,74% та 96,53%. Зразки рідин направлено для проведення експертного дослідження до Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з метою визначення їх природи та відповідності вимогам ДСТУ.

Слід зазначити, що товариством не отримувалась ліцензія на право виробництва спирту.

Згідно із п. 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) до підакцизних товарів, зокрема, відносяться: спирт етиловий.

Відповідно до п. 14.1.237 ст. 14 ПКУ спирт етиловий - всі види ректифікованого спирту етилового, біоетанол, інші види спирту етилового, зазначені у товарних позиціях 2207 та 2208 згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до вимог ст. 14.1.28' ПКУ виробництво підакцизних товарів (продукції) - технологічний процес, в тому числі змішування, здійснення якого внаслідок зміни форми, властивостей або складу сировини, напівфабрикатів або готової продукції призводить до отримання підакцизних товарів (продукції, у тому числі сировини), надання таким товарам інших властивостей, що призводить або не призводить до збільшення обсягів таких товарів.

Підпунктом а) пункту 14.1.6 ст. 14 ПКУ визначено, що акцизний склад -це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території, розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів.

Згідно ст. 1 Закону України від 18 червня 2024 року № 3817-IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон) спирт етиловий - спирт, що класифікується в товарних позиціях 2207 і 2208 згідно з УКТЗЕД та вироблений із сільськогосподарської продукції або з нехарчових видів сировини за спеціальними технологіями.

Виходячи зі змісту ст. 1 Закону незаконне виробництво, зокрема, спирту етилового є його виробництво без ліцензії на провадження відповідного виду господарської діяльності.

Вимогами ч. 1 ст. 3 Закону передбачено, що виробництво спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу здійснюється суб`єктами господарювання, які мають відповідну ліцензію: на право виробництва спирту етилового, на право виробництва спиртових дистилятів, на право виробництва біоетанолу.

Таким чином, відповідна продукція не може бути введена в обіг на митній території України та підлягає конфіскації та знищенню.

Під час досудового розслідування здійснено огляд інтернет-порталу https://columbusenergy.com.ua/projects/soko-ocetova-company/ згідно якого не виявлено інформації щодо виготовлення спирту етилового.

Протиправний механізм полягає у наступному: особи в порушення вимог п.п. 14.1.56 4 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПКУ), п. 23 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів рідин, що використовуються в сигаретах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.10.2020 № 1251, п. 215.3.3-1 ПКУ, налагодили незаконне виробництво спирту етилового, які в подальшому за готівкові кошти збуваються замовникам без відображення у фінансово-господарській звітності та реалізуються кінцевим споживачам через мережі закладів роздрібної торгівлі, які не мають відповідної ліцензії, наявність якої передбачена податковим законодавством України.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що до організації виготовлення спирту етилового причетний директор ТОВ «Українська соко-оцтова компанія» ОСОБА_8 та інші особи, які на даний час встановлюються слідством.

На території Рівненська області для виробництва спирту етилового використовується складське приміщення розташоване за адресою: Рівненська обл., Дубенський район, м. Радивилів, вул. Невського О., буд. 64. У складському приміщенні знаходиться обладнання з незаконного виготовлення спирту етилового.

Разом з тим встановлено, що ТОВ «Українська соко-оцтова компанія» здійснює збут незаконно виготовленого спирту етилового замовникам без відображення у фінансово-господарській звітності.

Вищевказані особи здійснюють незаконне виготовлення спирту етилового, з метою подальшого збуту, зберігання з цією метою, транспортування з метою збуту, а також їх збут.

Опрацюванням інформації АІС «Податковий блок» по ТОВ «Українська соко-оцтова компанія» () встановлено, що основним видом діяльності підприємства є КВЕД 10.84 Виробництво прянощів i приправ. Керівник є ОСОБА_8 .

Крім того, відповідно до огляду баз даних Державної податкової служби України встановлено, що у ТОВ «Українська соко-оцтова компанія» () відсутнє виробництво спирту етилового (у тому числі біоетанолу).

Під час досудового розслідування встановлено, що виробничі потужності для виготовлення спирту етилового знаходяться на території цілісного комплексу нежитлових, промислових, виробничих, адміністративних будівель ТОВ «Українська соко-оцтова компанія» за адресою Рівненська обл., Дубенський район, м. Радивилів, вул. Невського О., буд. 64; буд. 64 нежитлове приміщення 1; буд. 64-Ж; буд. 64-Г; буд. 64-Д; буд. 64-Е; буд. 64-К.

У подальшому, реалізовуючи ухвалу слідчої судді Київського районного суду м. Одеси від 30.10.2025 головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України, 31.10.2025-11.11.2025 в присутності двох понятих, проведено обшук за адресою Рівненська обл., Дубенський район, м. Радивилів, вул. Невського О., буд. 64; буд. 64 нежитлове приміщення 1; буд. 64-Ж; буд. 64-Г; буд. 64-Д; буд. 64-Е; буд. 64-К, яке використовується ТОВ «Українська соко-оцтова компанія» (), де знаходиться змонтована брагоректифікаційна установка (технологічне обладнання призначене для масового виробництва спирту та/або рідин що містять спирт етиловий з харчової сировини меляси бурякової, яке зкомуніковане та з`єднане), що містить повний технологічний комплекс обладнання для масового виробництва етилового спирту, ємності із рідиною із різким запахом спирту, в ході якого було виявлено та в подальшому вилучено, а саме:

1. змонтована брагоректифікаційна установка, (технологічне обладнання призначене для масового виробництва спирту та/або рідин що містять спирт етиловий з харчової сировини меляси бурякової, яке зкомуніковане та з`єднане), що містить повний технологічний комплекс обладнання для масового виробництва етилового спирту, що включає в себе:

- Бражна (дистиляційна) колона діаметром 400мм., 22 тарілки сітчастого типу з міжтарілочним простором 250мм.;

- Епюраційна колона, діаметром 400мм., ймовірно клапанного типу;

- Ректифікаційна колона, яка складається з двох частин, діаметром 400мм.

- Кип`ятильник бражної колони загальною площею теплообміну 5,5 м.кв.

- Підігрівач бражки, площею теплообміну 4 м.кв.

- Змійовиковий кип`ятильник, площею теплообміну 3,5 м.кв.

- Холодильник готового продукту (спирту), площею теплообміну 3 м.кв.

- Конденсатори, дефлегматори

- Лічильник коріолісового типу

- Датчики температури та тиску, контролери керування

- Система керування автоматикою установки

- насоси, крани, металеві труби різного діаметру, датчики тиску та температури тощо.

2. пластикова ємність об`ємом приблизно 12700 л., у якій знаходиться рідина прозорого кольору із різким запахом спирту приблизно у кількості 100 л.; пластикова ємність об`ємом приблизно 12700 л., у якій знаходиться рідина прозорого кольору із різким запахом спирту приблизно у кількості 750 л., (Дані ємності з`єднано комунікаціями, обладнанням (трубами) та устаткуванням. Тобто, після виробничого та технологічного процесу, продукція (рідина) після її виготовлення на колонах накопичується в даних ємностях);

3. 2 шт. пластикові ємності, об`ємом, приблизно 1 м.куб (1000л) з рідиною, яка має характерний запах спирту.

4. документи:

-Рахунок на оплату № 4 від 09.01.2023 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 1 від 03.01.2023 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 788 від 18.12.2023 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 107 від 20.03.2024 на 1 арк.,

-Копія рахунку на оплату № 58 від 25.07.2024 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 56 від 24.07.2024 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 292 від 13.09.2024 на 1 арк.;

-Роздруківка видаткової накладної № 183 від 24.09.2024 на 1 арк.;

-Роздруківка накладної № 1 від 30.07.2024 на 1 арк.;

-Роздруківка накладної № 3 від 30.09.2024 на 1 арк.;

-Роздруківка накладної № 4 від 30.11.2024 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 138 від 25.10.2024 на 1 арк.;

-Видаткова накладна № 269 від 28.11.2024 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 152 від 11.12.2024 на 1 арк.;

-Роздруківка накладної № 3 від 31.03.2024 на 1 арк.;

-Договір підряду про виготовлення продукції № 11/08-2025 від 11.08.2025 року на 1 арк.;

-Акт № 9 приймання-передачі давальницької сировини на 1 арк.;

-Акт № 9 приймання-передачі наданих послуг по виготовленню продукції

з давальницької сировини від 11.08.2025 на 1 арк.;

-Акт № 9 приймання-передачі готової продукції на 1 арк.;

-Звіт № 9 про виробництво продукції та використання давальницької сировини на 1 арк.;

-Акт № 1 приймання-передачі наданих послуг по виготовленню продукції від 12.08.2025 на 1 арк.;

-Акт № 1 приймання-передачі наданих послуг по виготовленню продукції від 12.08.2025 на 1 арк.;

-Звіт № 1 про виробництво продукції у 2 примірниках на 1 арк. кожний;

-Договір підряду про виготовлення продукції № 11/08-2025 від 11.08.2025

у 2 примірниках на 1 арк. кожний;

-Акт № 1 приймання-передачі наданих послуг по виготовленню продукції

від 12.08.2025 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 236 від 19.10.2023 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 253 від 08.11.2023 на 1 арк.;

-Роздруківка посвідчення про якість № 7 на 1 арк.;

-Посвідчення про якість № 56 на 1 арк.;

-Роздруківка посвідчення про якість № 54 на 1 арк.;

-Чорнові рукописні записи на 3 арк.;

-Рахунок на оплату № 2 від 24.04.2025 на 1 арк.;

-Роздруківка листа до Державної податкової служби України вих. № 03

від 06.01.2022 на 10 арк.;

-Роздруківка рецептури засобу для дезінфекції рук на 1 арк.;

-Роздруківка рецептури засобу для дезінфекції рук на 1000л. на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 163 від 11.08.2025 на 1 арк.;

-Роздруківка рахунку на оплату № 55 від 12.06.2025 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 44 від 23.05.2025 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 48 від 29.05.2025 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 147 від 26.09.2025 на 1 арк.;

-Роздруківка прибуткової накладної № 137 від 24.07.2024 на 1 арк.;

-Роздруківка рахунку на оплату № 65 від 07.08.2024 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 120 від 26.09.2025 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 115 від 24.09.2025 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 5 від 29.05.2025 на 1 арк.;

-Роздруківка рахунку на оплату № 44 від 23.05.2025 на 1 арк.;

-Роздруківка рахунку на оплату № 48 від 29.05.2025 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 37 від 07.05.2025 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 55 від 12.06.2025 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 64 від 03.07.2025 на 1 арк.;

-Рахунок на оплату № 80 від 17.07.2025 на 1 арк.

системний блок комп`ютера чорного кольору «Vinga»;

- копія договору оренди нежитлового приміщення № 4-Н від 15.01.2020 на 3 арк.;

-копія акту № 1 приймання-передачі нежитлового приміщення від 15.01.2020 на 1 арк.;

-копія договору поставки № ПБФ 230724 від 24.07.2024 на 2 арк.

8. Копія системи управління безпечністю харчових продуктів від 03.09.2024 на 4 арк.;

-Копія ДСТУ 3099-95, технічні умови «Спирт етиловий ректифікований» із меляси високоякісний» на 3 арк.;

-Копія ДСТУ 5072:2008, біологічний метод визначання цукру «Сировина цукровмісна для спиртового виробництва» на 6 арк.;

-Копія ДСТУ 2450:2006, загальні технічні умови «Оцти з харчової сировини» на 11 арк.;

-ДСТУ 4181:2003, ДСТУ 4221:2003, ДСТУ 4222:2003 «Спирт етиловий, горілки та водно-спиртові розчини» на 6 арк.

5. блокнот із чорновими записами синього кольору, який знаходився на робочому столі у робочому кабінеті директора філії ОСОБА_9 на 183 арк., у якому знаходяться чорнові записи на 12 арк.

6. системний блок комп`ютера чорного кольору ASUS;

7. аркуші із написом «Порядок роботи з обладнанням системи автоматизації процесу дистиляції на 2 арк.; та журнал із рукописним текстом з можливою інформацією роботи обладнання;

8. пачку із написом «Дріжджі спиртові сухі «Р» 0,5 кг» партія : Д283DC дата «вжити до 22.10.2027», журнал перевірки знань на 1 групу з електробезпеки із рукописними записами, які можуть свідчити про незаконне виготовлення сировини для виготовлення спирту етилового; чорнові записи на 4 арк.; журнал із чорновими записами; зошит із чорновими записами помаранчевого кольору; журнал обліку та збереження засобів захисту із рукописними записами, які можуть свідчити про незаконне виготовлення сировини для виготовлення спирту етилового.

Зазначені предмети, речі та документи, являються речовими доказами та відповідають вимогам, передбаченим ст. 167 КПК України, оскільки являються засобами та знаряддям вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим постановою детектива від 12.11.2025 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Виходячи із зазначених у клопотанні фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, наданих матеріалів, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що арешт майна необхідний з метою збереження речових доказів, які мають значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, а також швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на майно для забезпечення збереження речових доказів.

Отже вжиття заходу забезпечення кримінального провадження, шляхом накладання арешту на майно, є необхідним запобіжним заходом, передбаченим зазначеними нормами закону, оскільки у випадку приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна можуть настати негативні наслідки для здійснення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КК України.

На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин справи, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що для розслідування цього кримінального провадження на даній стадії досудового слідства, вжиття заходів забезпечення кримінального провадження саме в такому виді відповідатиме положенням кримінального процесуального закону.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі існують реальні підстави, для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки воно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, є всі підстави вважати що майно могло бути знаряддям вчинення злочину, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Вилучене стороною обвинувачення під час обшуку майно може свідчити про незаконний збут, незаконно виготовлених підакцизних товарів, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей, зокрема за допомогою обладнання для виготовлення оцту здійснюється незаконне виготовлення спирту етилового, а тому є важливим доказом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України.

Так, вилучене технологічне обладнання, яке за своєю конструкцією та функціональним призначенням може бути призначене для виготовлення етилового спирту з харчової сировини (меляси бурякової), яке є предметом кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні і містить ознаки, передбачені ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки у вилученому під час обшуку майні, містяться відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Зазначене технологічне обладнання, яке знаходиться на території (комунікації, резервуари та вузли, що забезпечують технологічний процес ректифікації), можуть містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема про осіб, задіяних в описаній злочинній схемі, фактичні дані, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, може бути використаний для проведення експертиз ідентифікації осіб, причетних до цього кримінального правопорушення тощо, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні у відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України.

Накладення арешту на вилучені електронні носії інформації та документи необхідно для проведення їх детального огляду, проведення судових експертиз, які неможливо провести без наявності у органу досудового розслідування вилученого майна, з метою встановлення наявності доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.

З огляду на вищевикладене, будь яких даних, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів суд не вбачає та стороною захисту надано не було.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у відповідності до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ст. 174 КПК України).

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «УКРАЇНСЬКА СОКО-ОЦТОВА КОМПАНІЯ» адвокат ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді слідчого Київського районного суду м. Одеси від 19.11.2025 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000946 від 20.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4