Житомирський апеляційний суд
Справа №279/7428/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/254/26
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000709 за апеляційною скарг ою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 листопада 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Коростенського р-ну, ст.Омелянівна, Житомирської області, громадянин України, не працюючий, з середньою освітою, має на утримані малолітню дитину, не депутат, в силу ст.89 КК України раніше судимого, інвалідом не являється, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статті 336 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати. Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що він свою вину свою визнав повністю, переглянув своє ставлення до мобілізації та добровільно пішов служити до лав Національної гвардії України.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , яке надійшло від прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_8 йдеться про безпідставність доводів апелянта та про залишення вироку суду без зміни.

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 листопада 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вирішено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, обвинувачений ОСОБА_7 відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» являючись військовозобов`язаним та придатним за станом здоров`я до військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії № 1884 від 06.11.2024, на виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-ІХ, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-ІХ, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ, Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-ІХ, Указом від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-ІХ, Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-ІХ, та Указом 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3 891-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, 06.11.2024 був у встановленому законом порядку повідомлений про час, дату та місце прибуття для відправки у складі команди зі збірного пункту, розташованого у АДРЕСА_2 (приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ), для подальшого проходження військової служби під час мобілізації, але останній відмовився від отримання повістки про виклик про що було складено відповідний акт щодо відмови від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06 листопада 2024 року.

Проте, ОСОБА_7 , діючи всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого протиправного діяння, маючи для цього можливість та не маючи права на відстрочку від призову за мобілізацією, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період, який 06.11.2024 був у встановленому законом порядку повідомлений про час, дату та місце прибуття для відправки у складі команди зі збірного пункту, розташованого у АДРЕСА_2 (приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ), для подальшого проходження військової служби під час мобілізації, але останній відмовився від отримання повістки про виклик, без поважних на те причин, умисно не прибув 07.11.2024 до пункту збору за адресою: АДРЕСА_2 (приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ), для відправлення у складі команди для проходження військової служби, чим умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Своїми умисними діями, які виразилися в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання 25 лютого 2026 року не з`явився та клопотання про відкладення апеляційного розгляду не подавав. В попередньому судовому засіданні 09.02.2026 року уточнив вимоги апеляційної скарги, просив скасувати вирок суду в частині призначеного покарання, а також проводити апеляційний розгляд без його участі, оскільки він перебуває на військовій службі, надав відповідні документи.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ст.336 КК України кваліфіковані правильно.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується матеріалами кримінального провадження, які були перевірені судом першої інстанції та яким була надана належна оцінка.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого та відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Також судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не одружений, офіційно не працюючий, має утриманні неповнолітню дитину, в силу ст.89 КК України не судимий, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, на початку судового розгляду вину не визнавав, заперечував зазначені в обвинувальному акті обставини, однак в судових дебатах та останньому слові свою позицію змінив та зазначив, що вину визнає.

За таких обставин, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, даних про особу обвинуваченого, відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст.336 КК України, та вважав, що призначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень.

При цьому суд першої інстанцій не встановив підстав для застосування до засудженого положень статті 75 КК України.

Однак, під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, вказав, що переглянув своє ставлення до мобілізації та добровільно пішов служити до лав Національної гвардії України «Хартія», щиро кається у вчиненому.

Факт перебування ОСОБА_7 на військовій службі підтверджується довідкою начальника відділення кадрової роботи військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_9 від 04 лютого 2026 року, згідно якої солдат ОСОБА_7 з 21.11.2025 року по теперішній час перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 2-го корпусу Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а також службовою характеристикою на солдата (водія-електрика) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеною 12.02.2026 року т.в.о. командира батальйону безпілотних систем 2-го корпусу Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_10 ..

За таких обставин, апеляційний суд визнає відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 визнання вини та щире каяття, що підтверджується критичною оцінкою до вчиненого.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст.336 КК України.

Проте, вважає, що виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», колегія суддів, приходить до висновку, що за наявності пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, вину визнав, щиро розкаявся та добровільно пішов служити до лав Національної гвардії України «Хартія», є військовослужбовцем, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, можливо застосувати до призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання положення ст. 75 КК України та звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, що на думку колегії суддів буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 листопада 2025 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.4 ст.76 КК України нагляд за засудженим військовослужбовцем ОСОБА_7 , звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини за місцем проходження служби, а у разі звільнення останнього з військової служби на уповноважений орган з питань пробації.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: