Рівненський апеляційний суд
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2026 року м. Рівне

Справа № 569/27049/25

Провадження № 11-сс/4815/61/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

представника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2026 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2026 року відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність уповноваженої особи Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Не погодившись з рішенням місцевого суду представник ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій вказує про порушення слідчим суддею місцевого суду вимог ст.ст.93, 214 КПК України, оскільки він під час розгляду скарги намагався встановити склад, місце, спосіб вчинення злочину, його кваліфікацію, однак на стадії розгляду справи у відповідності до вимог ст.303 КПК України, такі обставини не підлягають з`ясуванню та таким обставинам слідчий суддя не може надавати оцінку, а лише має право перевіряти законність чи незаконність дій органу, чиї дії чи бездіяльність оскаржуються.

Наголошує, що збір доказів щодо кримінального провадження проводиться органом досудового розслідування виключно після виконання вимог ст.214 КПК України, тобто після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вважає, що оскільки після подання заяви до ГУНП відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР внесені не були, витяг з ЄРДР заявнику не надано, тому в діях ГУНП в Рівненській області вбачається протиправна бездіяльність та невиконання вимог ч.1 ст.214 КУпАП.

Зауважує, що всупереч твердження слідчого судді про те, що заява не містить об`єктивних даних та є безпідставною, заявником у такій заяві чітко та послідовно викладено обставини, які за всіма ознаками підпадають під кримінальну кваліфікацію, зокрема в ній зазначено про об`єкт правопорушення автомобіль Opel Astra, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , суть протиправних дій: незаконне заволодіння, утримання та приховування вказаного майна ОСОБА_7 , ознаки самоправства тощо, тому вважає, що заява ОСОБА_6 містила конкретний перелік обставин: хто, коли, щодо якого саме майна і які саме протиправні дії вчинив.

Прокурор, будучи повідомленим про час, дату та місце судового розгляду в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, а тому з урахуванням вимог ч.4 ст.405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника заявника адвоката ОСОБА_5 на підтримання поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що 20.11.2025 року адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернулася до Головного управління поліції у Рівненській області із заявою про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.356. ч.1 ст.191 КК України.

Оскільки відомості за заявою внесені до ЄРДР не були, тому 11.12.2025 адвокат ОСОБА_5 звернулася в порядку ст.303 КПК України до слідчого судді зі скаргою про бездіяльність ГУНП, яка полягає у невиконанні вимог ст.214 КПК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано «Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженим Наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298. Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про його вчинення. Внесення до ЄРДР короткого викладу обставин, які вказують на наявні в діянні ознаки складу злочину, з одного боку, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування, а з іншого - захищає особу від необґрунтованого кримінального переслідування.

Відтак, за наявності у заяві чи повідомленні об`єктивних даних (а не суто гіпотетичних чи уявних), які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, вони повинні бути внесені до ЄРДР. Водночас, якщо заявник таких даних не наводить, його заява не може вважатися такою, що підлягає обов`язковій реєстрації в ЄРДР. Тобто, навіть якщо заявник стверджує про наявність ознак злочину та певну його кваліфікацію, це не означає, що подія злочину мала місце насправді та що склад кримінального правопорушення наявний, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.

Отже, законодавець передбачив необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Колегія суддів зауважує, що саме такий підхід є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Під час розгляду поданої скарги слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з посиланням на те, що заява адвоката ОСОБА_5 не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді та зазначає, що заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення має містити реальні факти чи відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Однак твердження адвоката ОСОБА_5 , наведені в заяві, яка подана в інтересах ОСОБА_6 про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, є лише їх припущеннями та ґрунтується на суб`єктивному уявленні, власному аналізі та баченні норм законодавства про кримінальну відповідальність. По суті заява про вчинення кримінального правопорушення містить лише суб`єктивний виклад обставин та не містить відомостей, за якими можна визначити наявність елементів об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.356, 191 КК України, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми даними, обґрунтованими та допустимими доказами.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що аналогічні заява та скарга були подані адвокатом ОСОБА_5 до ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області та до Костопільського районного суду відповідно, за результатами розгляду якої слідчою суддею Костопільського районного суду прийнято рішення про відмову в її задоволенні, оскільки наведеній в ній докази свідчать лише про незгоду заявника з поведінкою ОСОБА_7 щодо спірного автомобіля, який є предметом існуючого між сторонами цивільно-правового спору.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає, у зв`язку з чим вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2026 року про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР залишити без зміни, а її апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3