Справа № 484/6319/25
Провадження № 1-кп/484/157/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Первомайську Миколаївської області, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002754, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Десантне Кілійського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді моториста відділення буксирних катерів понтонного взводу понтонно-мостової роти понтонно-мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,-

встановив:

В провадженні суду знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні прокурор подала письмове клопотання про продовження щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке підтримала в судовому засіданні, мотивуючи наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме тим, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Обставинами, що підтверджують наявність вищевказаних ризиків, вважає те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Знаючи, яка міра покарання може бути до нього застосована за вчинений злочин, ОСОБА_5 може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, змінити місце фактичного покарання, перетнути державний кордон поза пунктами пропуску, виїхати на тимчасово окуповану територію. ОСОБА_5 обізнаний про потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, тому існує вірогідність того, що обвинувачений може здійснювати незаконний вплив на вказаних осіб з метою зміни їхніх свідчень на свою користь. ОСОБА_5 вчинив тяжке кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, передбачене ч.5 ст. 407 КК України, а тому може вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даний час вказані ризики актуальність не втратили, тому рахує, що застосування до ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (більш м`якого), не забезпечить належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.

Копія клопотання про обрання запобіжного заходу вручена ОСОБА_5 24.03.2026 о 09.00 год.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора, оскільки обвинуваченийбажає продовжити проходження військової служби, має підтверджуючі документи, а захисник вважала, що ризики, наведені прокурором, є недоведеними, тому просили звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Застосування запобіжного заходу судом здійснюється у порядку, передбаченому ст. 194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинен враховувати суд при вирішенні цього питання. Відповідно до вимог цієї статті, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий і прокурор; і недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до положень ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з вимогами ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, наявні ризики, зазначені ст. 177 КПК України, а саме, переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, розуміючи тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення та покарання за його вчинення, а також свій обов`язок проходити військову службу, протягом тривалого часу перебував поза межами військової частини. Після особистого отримання повідомлення про підозру 21.04.2025 не повернувся до військової служби та став переховуватися від органу досудового розслідування. Також, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як неодноразово здійснював СЗЧ.

Враховуючи викладене, а також дані про особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, відсутність достатніх стримуючих факторів, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки під час судового розгляду в кримінальному провадженні та не зможе запобігти доведеним під час судового засідання вищевказаним ризикам.

Тому клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є таким, що підлягає задоволенню.

Обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, дозволяє застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, відповідно до абз.8 ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст.ст.12,176-178,182,183,193,194,196 КПК України, суд,-

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. с. Десантне Кілійського району Одеської області запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. с. Десантне Кілійського району Одеської області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 22.05.2026 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1