ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/2802/26 (1-кп/643/658/26) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/923/26 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Салтівського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2026 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.5 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 19 квітня 2026 року включно із раніше визначеним розміром застави.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати цю ухвалу та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем її проживання. В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилалася на те, що стороною обвинувачення не доведення існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважала, що судом першої інстанції не наведено об`єктивних відомосте про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченої. Посилалася також на відомості. які характеризують особу обвинуваченої, існування постійного місця проживання, а також існування соціальних зв`язків.

02 березня 2026 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява прокурора ОСОБА_10 , в якій він заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисник та просив розглянути цю апеляційну скаргу без участі прокурора.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду справи, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а також пояснення потерпілих, які заперечували щодо задоволення цієї апеляційної скарги та вважали оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Салтівського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за № 0001180 від 10.04.2025 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

У підготовчому судовому засіданні в суді першої інстанції прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на фактичні обставини кримінального провадження. Вказував на існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав недостатнім застосування до ОСОБА_6 бльш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження виду запобіжного заходу стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 суд першої інстанції вважав встановленим та доведеним стороною обвинувачення продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідка, у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченою переховування від суду; можливість незаконного впливу на свідка та потерпілого; можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачена вчинила, згідно обвинувального акту, особливо тяжкий злочин і може негативно вплинути на хід встановлення істини у справі. Крім того, обвинувачена в порядку ст. 290 КПК України ознайомлена з матеріалами кримінального провадження, в яких зазначені певні відомості, а тому може мати можливість здійснювати незаконний вплив на свідка та потерпілого, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Крім того обвинувачена ОСОБА_6 усвідомлюючи, що нею скоєно особливо тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацію майна, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченій переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка, у цьому кримінальному провадженні, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їй злочину, може вдатися до відповідних дій.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України один з цих злочинів є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а доводи апеляційної скарги правильності цього висновку не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 -залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2026 року -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :