печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «БЕНІШ ДЖІ ПІ ЕС УКРАЇНА» на бездіяльність слідчого ТУ ДБР в м. Києві у кримінальному провадженні №0001277, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «БЕНІШ ДЖІ ПІ ЕС УКРАЇНА» звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого Т У ДБР в м. Києві у кримінальному провадженні № 0001277, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Свої вимоги мотивує тим, що 26.07.2017 року на підставі ухвал слідчого судді Новозаводського районного суду м.Чернігова було проведено обшуки за адресами місцезнаходження, відповідно до ухвали слідчого судді, ТОВ «БЕНІШ ДЖІ ПІ ЕС Україна»: АДРЕСА_1, АДРЕСА_3, та АДРЕСА_2 .Однак, як стверджує заявник, за вказаною адресою розташовувались приміщення не ТОВ «БЕНІШ ДЖІ ПІ ЕС УКРАЇНА», а ТОВ «БЕНІШ ДЖІ ПІ ЕС», які є різними юридичними особами, з огляду на що, майно підлягає поверненню з огляду на непричетність ТОВ «БЕНІШ ДЖІ ПІ ЕС УКРАЇНА» до кримінального провадження.

Особа, що подала скаргу, в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подано заяву про розгляд скарги у відсутність заявника, вимоги скарги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник ТУ ДБР в м. Києві у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що ТУ ДБР в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001277 від 26.04.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.5 ст.191 КК України.

26.07.2017 року на підставі ухвал слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова №1-кс/751/1850/17 та 1-кс/751/1873/17 було проведено обшуки за адресами місцезнаходження ТОВ «БЕНІШ ДЖІ ПІ ЕС УКРАЇНА»: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, в ході якого було вилучено речі та документи.

За викладених обставин вбачається, що скаргу подано в передбачений законом спосіб та з урахуванням правил територіальної підсудності для розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, які розглядаються слідчим суддею місцевого суду за місцем розташування органу досудового розслідування, що регламентовано ч. 1 ст. 306 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів скарги, заявник стверджує, що речі та документи, які були вилучені під час проведення обшуку, належать ТОВ «БЕНІШ ДЖІ ПІ ЕС». На підтвердження своєї позиції, до скарги долучено договори оренди, акти прийому-передачі приміщень, додаткові угоди до Договору оренди, договори суборенди нежитлових приміщень,

В той же час, наявні в матеріалах судового провадження протоколи обшуку спростовують доводи заявника.

Так, відповідно до долученої до матеріалів скарги копії протоколу обшуку від 26.07.2017, проведеного на підставі ухвали слідчого судді №1-кс/751/1873/17, за адресою: АДРЕСА_2, вбачається, що під час здійснення даної слідчої (розшукової) дії був присутній представник ТОВ «БЕНІШ ДЖІ ПІ ЕС УКРАЇНА» .Заперечень та зауважень щодо неналежності вилученого майна підприємству, представником якого він є протокол обшуку не містить.

Крім того, з долученої до матеріалів скарги копії протоколу обшуку від 26.07.2017-28.07.2017, проведеного на підставі ухвали слідчого судді №1-кс/751/1850/17, за адресою: АДРЕСА_1, вбачається, що під час здійснення даної слідчої (розшукової) дії був присутній представник ТОВ «БЕНІШ ДЖІ ПІ ЕС УКРАЇНА». Заперечень та зауважень щодо неналежності вилученого майна підприємству, представником якого він є протокол обшуку не містить.

Матеріали судового провадження, окрім твердження заявника у тексті скарги, не містять документального підтвердження проведення обшуку за адресою АДРЕСА_3 та, відповідно, вилучення вказаних заявником речей і документів.

Таким чином, враховуючи вище викладене та наявні в матеріалах провадження документи, на переконання слідчого судді, в своїй сукупності не доводять обґрунтованості та свідчать про безпідставність заявлених вимог щодо повернення майна, оскільки заявником не підтверджено, що майно, яке було вилучено в ході проведення обшуків 26.07.2017 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, належить саме ТОВ «БЕНІШ ДЖІ ПІ ЕС УКРАЇНА», а також не доведено факт проведення обшуку за адресою АДРЕСА_3.

З огляду на це, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги, оскільки викладені у ньому відомості є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення ЄСПЛ у справі «Коробов проти України» 21.07.2011 р.), що цілком узгоджується з приписами ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «БЕНІШ ДЖІ ПІ ЕС УКРАЇНА» на бездіяльність слідчого ТУ ДБР в м. Києві у кримінальному провадженні №0001277, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1