Номер провадження 11-сс/816/273/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - домашній арешт
УХВАЛА

Іменем України

19 березня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку письмового провадження кримінальне провадження №0000608, внесене до ЄРДР 28.07.2025 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми від 23.02.2026, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми від 23.02.2026 застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонено без дозволу слідчого цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 та покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першим викликом; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про зміну місця проживання та/або місця роботи; носити електронний засіб контролю; утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 , підозрюваними ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з приводу обставин кримінального провадження; здати на зберігання до відповідного органу паспорт для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України, за їх наявності; не відлучатися з м.Суми без дозволу слідчого. Встановлено строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу та покладення на підозрюваного обов`язків до 21 квітня 2026 року включно.

Не погодившись із вказаною ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду Сумської області від 23.02.2026 та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. На думку прокурора, слідчий суддя, визнавши доведеною наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, водночас безпідставно поставив під сумнів наявність у його діях ознак злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, посилаючись на відсутність достатніх доказів умислу на заволодіння чужим майном. При цьому жодних доказів належності підозрюваному чи його співучасникам грошових коштів, що перебували на банківському рахунку, відкритому на ім`я іншої особи, слідчому судді не надано, його висновок про те, що підозрювані діяли як представники власника коштів, на переконання прокурора, не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначається, що слідчий суддя безпідставно врахував відсутність конкретних фактів незаконного впливу підозрюваного на хід досудового розслідування, не взявши до уваги, що клопотання про застосування запобіжного заходу розглядалося у день повідомлення ОСОБА_6 про підозру. На думку прокурора, це об`єктивно унеможливлювало встановлення та повідомлення суду таких фактів. При цьому слідчий суддя залишив поза увагою те, що ризик у розумінні кримінального процесуального закону полягає у ймовірності настання негативних наслідків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не обов`язково у вже вчинених діях.

Прокурор також вказує, що наявність у підозрюваного постійного місця проживання та інші обставини, на які послався слідчий суддя, не можуть свідчити про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки не виключають можливості незаконного впливу на потерпілого чи свідків, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні або ухилення від органів досудового розслідування та суду. Крім того, слідчий суддя безпідставно врахував перебування на утриманні підозрюваного матері з інвалідністю без належних підтверджуючих документів, а також не взяв до уваги факт повідомлення підозрюваному про підозру у іншому кримінальному провадженні за ч.1 ст. 263 КК України за злочин проти громадської безпеки, що, на думку прокурора, свідчить про наявність ризику вчинення нового кримінального правопорушення.

За таких обставин прокурор вважає, що висновок слідчого судді про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є помилковим. У зв`язку з цим у скарзі ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про задоволення клопотання слідчого і застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор, підозрюваний та його захисник звернулись із заявами про проведення апеляційного розгляду за їх відсутності, при цьому прокурор у поданій заяві вимоги апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити, підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_10 просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності учасників у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали апеляційної скарги та кримінального провадження, а також обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

На думку колегії суддів, при вирішенні питання щодо застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Так, згідно з матеріалами клопотання, в провадженні СУ ГУНП в Сумській області знаходиться кримінальне провадження № 0000608 за підозрою ОСОБА_6 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, зокрема у тому, що вони, діючи за попередньою змовою, 07.10.2025, знаходячись у м. Суми, вимагали у потерпілого ОСОБА_7 неіснуючий борг в сумі 90 тис грн, та отримали 8000 грн з погрозою застосування психічного насильства до потерпілого.

23.02.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, за фактом вимагання передачі грошових коштів з погрозою застосування насильства над потерпілим.

У вказаному кримінальному провадженні до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми звернувся старший слідчий ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави.

Своє клопотання слідчий обґрунтовував наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та тим, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Розглядаючи вказане клопотання слідчого, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, і це підтверджується наданими суду матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається наявність достатньої інформації щодо наведених обставин. Слідчий суддя також вважав наявними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема з огляду на те, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимою особою, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, обізнаний про місце проживання потерпілого та інших осіб, причетних до кримінального провадження, а також не має постійного джерела доходу.

Разом із тим, оцінюючи надані стороною обвинувачення матеріали, слідчий суддя обґрунтовано врахував, що інкриміновані підозрюваному дії мали місце 03.11.2025, після чого будь-яких даних про подальше висування вимог щодо передачі коштів матеріали провадження не містять, що свідчить про припинення можливого протиправного діяння та відсутність вагомих доказів наявності у підозрюваного умислу саме на заволодіння чужим майном, а також відсутність конкретних фактів незаконного впливу на потерпілого чи інших учасників кримінального провадження або перешкоджання досудовому розслідуванню, що свідчить про можливість запобігання встановленим ризикам більш м`якими запобіжними заходами.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що слідчий суддя безпідставно врахував відсутність конкретних фактів незаконного впливу підозрюваного на хід досудового розслідування, не взявши до уваги, що клопотання про застосування запобіжного заходу розглядалося у день повідомлення ОСОБА_6 про підозру, що, на його думку, об`єктивно унеможливлювало встановлення та повідомлення суду таких фактів.

Колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими. Так, згідно з матеріалами кримінального провадження, відомості про кримінальне правопорушення за ч.4 ст.189 КК України внесені до ЄРДР ще 28.07.2025, подія, за фактом якої ОСОБА_6 повідомлено про підозру, мала місце в період з 07.10.2025 по 03.11.2025, тоді як повідомлення про підозру здійснено лише 23.02.2026. Отже, упродовж тривалого періоду часу, понад чотири місяці після інкримінованої події та майже сім місяців з моменту внесення відомостей до ЄРДР, орган досудового розслідування мав достатню можливість зібрати відомості щодо поведінки підозрюваного та можливого впливу на потерпілого чи інших учасників кримінального провадження.

Водночас, матеріали провадження не містять даних про те, що в період з 03.11.2025 по 23.02.2026 підозрюваний вчиняв будь-які дії, спрямовані на незаконний вплив на потерпілого, свідків або іншим чином перешкоджав досудовому розслідуванню. Навпаки, зазначений тривалий період часу не став перешкодою для здійснення органом досудового розслідування необхідних процесуальних дій. За таких обставин висновок слідчого судді про відсутність конкретних даних щодо ризику незаконного впливу на хід досудового розслідування є обґрунтованим.

Слідчий суддя також урахував, що потерпілий є військовослужбовцем і це об`єктивно обмежує можливість здійснення на нього незаконного впливу. Додатково було враховано дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він має постійне місце проживання, утримує дружину та неповнолітню дитину, проживає з матір`ю, пенсійного віку та бабусею, яка має 1-у групу інвалідності і потребує постійного стороннього догляду.

З урахуванням сукупності наведених обставин, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що прокурором на виконання вимог п.3 ч.1 ст.194 КПК України не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж взяття під варту для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та не доведено те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не здатен у повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що обраний запобіжний захід із покладенням відповідних процесуальних обов`язків є співмірним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування та судового розгляду.

При цьому, доводи апеляційної скарги прокурора правильність таких висновків жодним чином не спростовують. Ні під час розгляду клопотання, ні під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали прокурором не доведено, що для забезпечення дієвості кримінального провадження виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, який є найсуворішим, є необхідним.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків, з числа передбачених ст. 177 КПК України, лише у такий спосіб.

Отже, на думку колегії суддів, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 та відсутності в клопотанні належного обґрунтування стороною обвинувачення обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, який є найбільш суворим видом запобіжного заходу, визначеним в ст. 176 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що саме такий вид запобіжного заходу як домашній арешт забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 під час досудового розслідування, а покладені на нього згідно з ч.5 ст.194 КПК України обов`язки будуть достатнім стримуючим фактором для запобігання встановленим ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми від 23 лютого 2026 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4