ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1427/26
провадження № 1-кс/753/839/26
У Х В А Л А

"18" березня 2026 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 за участі захисника ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002473,

В С Т А Н О В И В:

16.03.2026 прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт транспортного засобу BMW 730D, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 і був вилучений у неї 14.03.2025.

Клопотання подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002473 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 4, 5 статті 190 КК України, та обґрунтоване такими обставинами.

ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою реалізації заздалегідь сформованого злочинного плану, спрямованого на шахрайське заволодіння грошовими коштами громадян під виглядом надання так званих «езотеричних послуг», усвідомлюючи, що фактично такі послуги надаватися не будуть, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше вересня 2025 р., спільно з невстановленою особою у невстановленому місці, використовуючи електронно-обчислювальну техніку та мережу Інтернет, організувала створення та функціонування веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_1, на якому були розміщені оголошення про надання послуг з «ворожіння», «зняття негативного впливу», «очищення енергії» та інших подібних дій, а також вказаний контактний телефонний номер НОМЕР_3 , за яким здійснювався зв`язок з потенційними клієнтами.

04.09.2025 потерпілий ОСОБА_6 , перебуваючи у складних життєвих обставинах, з реклами у мережі Інтернет перейшов за відповідним посиланням та зв`язався з ОСОБА_5 через месенджер Telegram за вищевказаним телефонним номером.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 шляхом обману, ОСОБА_5 повідомила йому завідомо неправдиву інформацію про необхідність проведення платних консультацій та обрядів, переконуючи у необхідності здійснення оплати для вирішення його проблеми.

В період з 04.09.2025 по 04.09.2025 ОСОБА_6 , будучи введеним в оману та вважаючи, що йому буде надана реальна допомога, перерахував за повідомленими ОСОБА_5 банківськими реквізитами грошові кошти в сумі 3 500 грн.

Отриманими грошовими коштами ОСОБА_5 розпорядилася на власний розсуд.

Окрім того в ході санкціонованої прокурором контрольованої закупки ОСОБА_7 здійснив перерахування грошових коштів за повідомленими ОСОБА_5 банківськими реквізитами на загальну суму 7 390 грн.

12.03.2026 ОСОБА_5 заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України.

З метою забезпечення належного досудового розслідування та встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення на підставі доручення слідчого про проведення слідчих (розшукових) дій від 14.03.2026 працівниками СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області вилучено транспортний засіб BMW 730D, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 .

Постановою слідчого від 15.03.2026 вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом.

Клопотання мотивоване тим, що незастосування заявленого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до наслідків у вигляді відчуження майна, що перешкодить завданню кримінального провадження та унеможливить всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_4 подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Захисник підозрюваної ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що було порушено процедуру вилучення майна, клопотання подане після спливу строку, встановленого частиною п`ятою статті 174 КПК України, а заявлений до арешту транспортний засіб не відповідає ознакам речового доказу.

Дослідивши клопотання, подані на обґрунтування його вимог копії матеріалів досудового розслідування, зваживши доводи і аргументи захисника, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність прокурором обставин, які є підставою для арешту майна у кримінальному провадженні.

Так, за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, встановленими статтею 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор, не доведе, зокрема, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з частиною другою цієї норми завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правого характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (частина третя статті 170 КПК України).

За змістом клопотання метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів, а відтак згідно з приписами частини третьої статті 170 КПК України таке майно повинно відповідати критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України дає визначення речових доказів як матеріальних об`єктів, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідженням змісту клопотання установлено, що у ньому не приведено жодних даних про те, якому з критеріїв відповідає вилучений у ОСОБА_5 транспортний засіб як матеріальний об`єкт в розумінні статті 98 КПК України.

Не послався прокурор і на завдання, які він ставить, звертаючись з клопотанням про арешт транспортного засобу, та на будь-які обставини, які б давали підстави вважати, що ненакладення на нього арешту може перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя також не вбачає будь-якого зв`язку між майном, про яке йдеться у розглядуваному клопотанні, та предметом доказування у зазначеному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, правові підстави для арешту майна відсутні.

Керуючись статтями 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про арешт належного ОСОБА_5 транспортного засобу BMW 730D, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: