Провадження 1-кп/193/25/26
У Х В А Л А

іменем України

24 лютого 2026 року сел. Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін судового провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у сел. Софіївка кримінальне провадження №0000144 від 13.07.2024 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с-ще Девладове Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України -

встановив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наприкінці травня 2024 року зранку о 09:00 год (під час проведення досудового розслідування точної дати не встановлено) перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 та до нього прийшов ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для спільного розпиття спиртних напоїв, які ОСОБА_6 приніс із собою. По закінченню вживання спиртних напоїв наступного ранку ОСОБА_6 , пішов за місцем свого мешкання, при цьому забувши свій мобільний телефон марки Nokia С21 ТА-1352 DS 2/32 сірого кольору, на дивані у вітальні кімнаті. Перебуваючи за місцем свого мешкання ОСОБА_7 на дивані в кімнаті вітальні побачив мобільний телефон та знаючи, що він належить ОСОБА_6 у останнього виник раптовий умисел на таємне викрадення вказаного мобільного телефону. Після чого, ОСОБА_7 впевнившись що його дії носять таємний характер, діючи з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, розуміючи, що діє в умовах воєнного стану, запровадженого на території України Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, його караність та настання суспільно-небезпечних наслідків умисно, таємно, з корисливих мотивів здійснив крадіжку мобільного телефону марки Nokia С21 сірого кольору, який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Своїми діями ОСОБА_7 , спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток згідно висновку експерта №3633/24 від 22.07.2024 на суму 2939 грн 30 коп. (дві тисячі дев`ятсот тридцять дев`ять гривень 30 коп.)

Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з усним клопотанням про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене ним діяння.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, прокурор посилається на Закон України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, ч.1 та 2 якої визначає момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 та 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з викладеним, прокурор просила закрити кримінальне провадження, оскільки матеріальні збитки, вчиненим діянням, не перевищують 2 неоподатковуваних мінімумів, а тому підпадають декриміналізації.

Обвинувачений підтримав позицію прокурора, вину визнав. Інших клопотань не мав.

Потерпілий до суду не з`явився, цивільний позов не поданий, подано клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, доходить таких висновків.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України», «C.G. та інші проти Болгарії» та ін).

Відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах «Вєренцов проти України», «Кантоні проти Франції»).

Європейський суд з прав людини вважає, що стаття 7 Конвенції (nullum crimen, nulla poena sine lege) є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону.

На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03).

Законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права (ч. 1 ст. 3 КК України).

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Скасування злочинності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: а) скасування норм Особливої частини КК; б) внесення змін до норм Особливої частини КК - включення до диспозицій додаткових ознак або виключення ознак, які були у попередній редакції норми; в) внесення змін до норм Загальної частини КК (наприклад, доповнення КК додатковою обставиною, що виключає злочинність діяння); г) нового офіційного тлумачення кримінально-правової норми, яке змінює обсяг забороненої цією нормою поведінки без зміни її змісту (без зміни "букви" закону).

Закон, який має зворотну дію в часі, поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання цим законом чинності та: а) не були притягнуті до кримінальної відповідальності (у цьому випадку кримінальна справа не може бути порушена у зв`язку з відсутністю події злочину); б) котрим пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину (кримінальна справа підлягає закриттю за відсутністю події злочину); в) засуджені обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, і відбувають покарання; г) відбули покарання, але мають непогашену чи незняту судимість.

Так, 09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було посилено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна та змінено поріг притягнення до адміністративної відповідальності. (далі Закон № 3886-ІХ).

Відповідно до частини другої статті 51 КУпАП (в новій редакції) адміністративна відповідальність настає за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, викрадення чужого майна стане кримінально караним діянням, якщо його вартість становитиме більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У 2024 році такий розмір становить 3028,00 гривень.

Враховуючи прийняті законодавцем зміни щодо кількісного критерію дрібного викрадення, дії ОСОБА_5 на сьогодні не є кримінально-караними діяннями.

Згідно зі ст. 147 Конституції України офіційне тлумачення законів України дає Конституційний Суд України.

Виходячи з положень рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997 щодо офіційного тлумачення ст. 58 Конституції України, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному, загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

У абз. 3 п. 2, абз. 4 п. 3 мотивувальної частини рішення, Конституційний Суд України № 6-рп/2000 від 19.04.2000 року офіційно розтлумачив положення ст. 58 Конституції України саме щодо зворотної дії в часі кримінально-правової норми, котра пом`якшує або скасовує відповідальність особи, вказавши, що це, зокрема, стосується випадків, коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено із складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.

Пункт 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначає, що кримінальне провадження закривається у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд вважає, що оскільки Законом № 3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1ст.284 КПК України.

За таких обставин провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України підлягає закриттю.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись п.4-1 ч.1 ст.284, 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження №0000144 від 13.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000144 від 13.07.2024 мобільний телефон Nokia залишити власнику потерпілому ОСОБА_8 .

Матеріали кримінального провадження № 0000144 від 13.07.2024 на 64 арк. зберігати при кримінальній справі № 193/1304/24.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1