Справа № 404/5323/24
Номер провадження 1-кс/404/1481/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі судових засідань Фортечного районного суду міста Кропивницького матеріали клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, застосованого на підставі ухвали слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 12 вересня 2025 року по кримінальному провадженню №0000942 за ч.2 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся з клопотанням до слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького з вимогою скасувати арешт майна з вилученого 19.08.2025 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , на яке згідно ухвали слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 12 вересня 2025 року накладений арешт.

В обґрунтування заявлених вимог представник заявника вказав, що ОСОБА_4 не є підозрюваною особою, не є свідком у кримінальному провадженні, а також не залучався до участі у провадженні в будь якому іншому процесуальному статусі, передбаченому КПК України. При цьому необхідно підкреслити, що кримінальне провадження було розпочате ще у 2024 році, а з моменту вилучення та арешту майна минуло вже більше шести місяців, що є суттєвим проміжком часу для органу досудового розслідування для проведення всіх необхідних слідчих дій з арештованим майном, його дослідження, зняття інформації з накопичувачів та встановлення всіх інших відомостей, які можуть бути використані у кримінальному провадженні. За таких обставин подальше обмеження права власності ОСОБА_4 шляхом арешту майна фактично є необґрунтованим та непропорційним втручанням. Складається ситуація, за якої власник майна несе всі негативні наслідки втручання держави у його право власності.

Слідчий відділ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області проводить досудове розслідування за фактом можливого заволодіння чужим майном або придбання права на нього через обман чи зловживання довірою.

12 вересня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького, задоволено клопотання слідчого та застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту із забороною відчуження, користування та розпорядження майном, вилученим 19.08.2025 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , на майно власником та володільцем якого є ОСОБА_4 .

Клопотання про накладення арешту на майно вирішено за правилами ст.ст. 170-1481 КПК України, та прийнято законне і обґрунтоване рішення. З`ясовано, завдання кримінального провадження, мета та підстави передбачені чинним КПК України, для застосування співмірного арешту на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Під час розгляду клопотання були правильно з`ясовані всі обставини, з якими Закон пов`язує можливість накладення арешту на вилучене майно, додержана співрозмірність і потреби кримінального провадження. Відповідно до ст. 100 КПК України, на речовий доказ може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України.

У зв`язку із цим, згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, накладений арешт на майно, оскільки воно відповідає критеріям визначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України. Майно яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Предметом доказування є майно, що могло бути використано як знаряддя вчинення злочину, без дослідження якого не будуть виконані завдання цього кримінального провадження, які мають значення для повного та всебічного розслідування.

Продовжують існувати розумні підстави вважати, що вказане майно може бути приховано, передано, пошкоджено або знищено. За таких підстав, існують реальні потреби для збереження майна у первинному/незмінному стані.

Слідчі дії тривають, кримінальне провадження не закрито та не зупинено, досудове розслідування проводиться у розумні строки. Вилучене майно є речовим доказом та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. З огляду на перераховані обставини констатую, що долю речових доказів вирішує суд, або слідчий з прокурором.

Досудове розслідування триває, тому скасування арешту буде незаконним і безпідставним.

Продовження дії арешту узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно залишається чинною, законна і не скасована. Не змінились умови, підстави та обставини для застосування і продовження такого заходу забезпечення щодо арештованого майна. Ініціатор клопотання не довів, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Негативних наслідків від продовження застосування заходу забезпечення-арешту на вказані речі, на умовах визначених в ухвалі слідчого судді, не надано.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У випадку повернення арештованого майна не буде досягнута мета кримінального провадження (ст. 2 КПК України), оскільки представники сторони обвинувачення будуть позбавлені можливості виконати вимоги ст. 290 КПК України та відкрити стороні захисту зібрані ними матеріали досудового розслідування. Внаслідок недодержання цієї вимоги речові докази стануть недопустимими і не будуть використані при доказуванні в суді. За таких умов скасування арешту і повернення майна суперечить закону.

Обмеження прав на мирне володіння арештованим майном є строковим, істотно не впливає на заявленого власника та володільця.

Керуючись ст. 174 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, застосованого на підставі ухвали слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 12 вересня 2025 року по кримінальному провадженню №0000942 за ч.2 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст. 190 КК України, - відмовити.

Ухвала не оскаржується в апеляційному порядку. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого судового засідання.

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1