Номер провадження: 11-кп/813/580/26
Справа № 507/1870/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_7 про застосування недозволених методів під час досудового розслідування в межах розгляду апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_11 на вирок Любашівського райсуду Одеської обл. від 23.10.2024 у к/п №0000210 від 06.06.2024 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 146 КК України

установив:

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 121 КК України та йому на підставі ст. 70 КК України призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Не погодившись із вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_11 подали апеляційні скарги.

Водночас, у судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 заявив про його незаконне затримання та застосування до нього психологічного тиску з боку працівників поліції під час затримання та проведення першочергових слідчих дій при розслідуванні кримінального провадження відносно нього.

При цьому, прокурор ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_8 та представник потерпілої ОСОБА_9 зазначили про необхідність перевірки доводів обвинуваченого шляхом доручення ДБР проведення досудового розслідування по цьому факту.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду та дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Так, ч. 6 ст. 206 КПК України передбачає, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених серед іншого працівником право-охоронного органу.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виходячи із положень ст. 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст. 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (правова позиція ЄСПЛ, викладена в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12.06.2008), «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12.03.2009), «Олексій Михайлович Захарків проти України» (рішення від 24.06.2010), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011).

Як визначив ЄСПЛ у справі «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12.03.2009) та у справі «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12.06.2008), в тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до ст. 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд в постанові № 532/47/16-к від 21.06.2018. Верховний суд підкреслив, що залишення без процесуальної уваги заяв обвинуваченої особи про фізичний та психологічний тиск є істотним порушенням кримінального процесуального закону відповідно до ст. 419 КПК України.

Отже, враховуючи заяву обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його незаконного затримання та застосування відносно нього з боку працівників поліції заходів психологічного тиску, колегія суддів, вважає за необхідне доручити другому СВ (з дислокацією в м. Одеса) ТУ ДБР розташованому в м. Миколаєві, провести перевірку фактів викладених в його усній заявішляхом внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 24, 206, 214, 216, 370, 405, 419, 532, 615 КПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 задовольнити.

Доручити 2 СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР розташованому в м. Миколаєві провести перевірку фактів, викладених в усній заяві обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його незаконного затримання та про застосування до нього психологічного тиску з боку працівників поліції під час проведення першочергових слідчих дій у к/п №0000210 від 06.06.2024 шляхом внесення відомостей до ЄРДР та проведення ретельного досудового розслідування в розумні строки.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4