Єдиний унікальний номер 205/3665/26
Номер провадження 1-кс/205/1254/26
У Х В А Л А

20 березня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000301 внесеного 01 березня 2026 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, з середньо спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, старший стрілець - вогнеметник 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , раніше не судимого.

ВСТАНОВИВ:

До Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшло вищезазначене клопотання у якому ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000301 від 01.03.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 24.01.2026 ОСОБА_4 у невстановлений у ході досудового розслідуванням час прийшов до приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке самостійно відчинив ключем. Перебуваючи у вище вказаному приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , яке орендує потерпілий ОСОБА_6 , ОСОБА_7 побачив під стінкою інвертор бензиновий генератор DNIPRO M GX 30iG, який належить потерпілому ОСОБА_6 та який визначив об`єктом злочинного посягання, у зв`язку з чим, у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

В подальшому, 24.01.2026 не пізніше 19 години 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 перебуваючи у приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, при цьому усвідомлюючи, що вказане майно належить ОСОБА_6 і що він протиправно обертає його на свою користь, таємно, шляхом вільного доступу, викрав інвертор бензиновий генератор DNIPRO M GX 30iG після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6 , на загальну суму 34866 гривень 25 копійок.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно в умовах воєнного стану.

19 березня 2026 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:

- Протокол прийняття заяви від 28.03.2026;

- Протокол допиту потерпілого від 14.03.2026;

- Висновок експерта № 399 від 12.03.2026;

- Протокол огляду місця події від 14.03.2026

- Протокол допиту свідка від 16.03.2026;

- Протокол допиту свідка від 19.03.2026;

- Протокол пред`явлення особи для впізнання від 17.02.2026;

Вказані докази, як самі по собі так і в сукупності із іншими доказами містять відомості, що підтверджують обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

У клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, відповідальність за який передбачена у виді позбавлені волі від п`яти до восьми років, з метою уникнення кримінальної відповідальності останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а у випадку доведення його вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному, загрожує реальне позбавлення волі.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає, що ОСОБА_4 перебуваючи на свободі буде мати об`єктивну можливість вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом вмовляння, підкупу, залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, при цьому в період воєнного стану вчинив тяжкий злочин проти власності при цьому останній соціально-стримуючих факторів та міцних соціальних зв?язків не має, що свідчить про те, що останній схильний до протиправної поведінки, за відсутності стримуючих соціальних важелів.

Враховуючи всі вищевказані обставини та доводи, існують дані про наявність в матеріалах досудового розслідування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не призведе до дотримання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні поданого клопотання, надавши обґрунтування необхідності його задоволення аналогічні тим, що викладені в клопотанні слідчого. При цьому прокурор вважає що більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив не застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, не має наміру ухилятись від слідчого та суду.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши сторони кримінального провадження дійшов до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000301 від 01.03.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

19 березня 2026 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого 4 ст. 185 КК України.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Таким чином, слід визнати підозру щодо ОСОБА_4 обґрунтованою, а тому приходить до переконання про наявність підстав для оцінки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні про обрання певного виду запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, підозрюваної у вчинені злочину, за який Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

При вирішенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів та за яке кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Натомість, лише тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, та суворість покарання, яке передбачається за вчинення такого кримінального правопорушення, самі по собі не можуть обґрунтовувати ризику її переховування від досудового розслідування і суду і мають оцінюватися у сукупності з іншими обґрунтованими ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України та фактичними обставинами кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що ризик переховування ОСОБА_4 від досудового розслідування та суду належним чином необґрунтований та не доведений, адже під час розгляду клопотання не було представлено на розгляд жодних фактів, які б свідчили про спроби ОСОБА_4 у будь-який спосіб переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання та сталі соціальні зв`язки, зокрема тривалий час проживає разом із своїм батьком та бабцею. Фактів порушення процесуальних обов`язків під час досудового розслідування кримінального провадження слідчим та прокурором не повідомлено. Крім того, ОСОБА_4 не було затримано в порядку ст. 208 КК України і до слідчого, а у подальшому до суду він з`являвся добровільно, за першим повідомлення без застосування до нього офіційних викликів та заходів процесуального примусу.

Також, слідчий суддя вважає недоведеним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість незаконного впливу на свідків. Сторона обвинувачення обґрунтовує наявність цього ризику тим, що підозрюваний ОСОБА_4 разом зі свідками проходить військову службу в одній військовій частині, що нібито створює умови для можливого впливу на них. Водночас зазначені доводи не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, встановленим під час судового розгляду. Так, із матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з викраденням інверторного бензинового генератора DNIPRO-M GX-30iG у потерпілого ОСОБА_6 , який є його неофіційним роботодавцем. При цьому сторона обвинувачення не надала жодних конкретних даних про те, що свідки у даному кримінальному провадженні є військовослужбовцями однієї частини разом із підозрюваним, а також не навела жодних обставин, які б свідчили про наявність у підозрюваного реальної можливості або наміру здійснювати на них незаконний вплив. Крім того, клопотання не містить будь-яких посилань на існування навіть потенційного впливу підозрюваного на потерпілого чи вже допитаних свідків, що також свідчить про відсутність належного обґрунтування зазначеного ризику. Таким чином, наведені слідчим доводи мають припущувальний характер, не підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак не дають підстав вважати зазначений ризик доведеним у розумінні вимог ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчий суддя вважає недоведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень. Сторона обвинувачення обґрунтовує наявність зазначеного ризику тим, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності, а саме вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 21.03.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України йому було призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, від відбування якого він був звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Також слідчий посилається на відсутність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків та офіційного джерела доходу. Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що іспитовий строк, визначений підозрюваному, сплив, у зв`язку з чим останній вважається таким, що не має судимості. За таких обставин наведені стороною обвинувачення доводи можуть свідчити лише про наявність потенційного ризику вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, однак самі по собі не є достатніми та переконливими для висновку про існування реального ризику у розумінні вимог ст. 177 КПК України. Слідчий суддя враховує, що зазначений ризик не підтверджений конкретними фактичними даними, які б свідчили про намір чи підготовку підозрюваного до вчинення нового кримінального правопорушення, а тому не може бути самостійною та безумовною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що жодний з заявлених у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які є підставою для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 , прокурором не доведено, у зв`язку з чим клопотання про застосування запобіжного заходу не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000301 внесеного 01 березня 2026 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_8