Справа № 298/195/26
Номер провадження 1-кс/298/28/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року с-ще Великий Березний

Слідчий суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000017 від 25 лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до поданого клопотання, 24.02.2026 року військовослужбовцями відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону під час виконання заходів, спрямованих на протидію незаконному переправленню осіб через державний кордон України, на околиці населеного пункту Стричава Ужгородського району, в районі прикордонного знаку № 88, на відстані близько 3000 метрів до державного кордону, виявлено та затримано громадян України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за спробу незаконного перетину державного кордону України до Словацької Республіки.

Згідно з поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи умисно, за попередньою змовою та з корисливих мотивів, погодившись на отримання грошової винагороди за участь у протиправній діяльності, прибула до м. Львів, де забрала їх із готелю «Леон», у якому вони тимчасово проживали, та на належному їй на праві приватної власності транспортному засобі марки CITROEN C5 AIRCROSS, державний номерний знак НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , 2025 року випуску, білого кольору, здійснила їх транспортування у напрямку державного кордону України. Під час транспортування вона надавала вказівки щодо порядку подальшого пересування, способів обходу встановлених пунктів пропуску та уникнення виявлення прикордонними нарядами, фактично координуючи їхні дії, спрямовані на незаконний перетин державного кордону України.

25.02.2026 року в ході огляду місця події вилучено транспортний засіб марки CITROEN C5 AIRCROSS, державний номерний знак НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , 2025 року випуску, білого кольору, який поміщено на арештмайданчик ВП № 2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, а також свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_4 , яке поміщено до паперового конверту.

Крім того, під час огляду вилучено мобільний телефон iPhone 13, IMEI НОМЕР_5 , IMEI НОМЕР_6 , із номером мобільного зв`язку НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_4 ; мобільний телефон Moto G05, IMEI НОМЕР_8 , IMEI НОМЕР_9 , із номерами мобільного зв`язку НОМЕР_10 та НОМЕР_11 , який належить ОСОБА_5 ; мобільний телефон iPhone 14 Pro Max, IMEI НОМЕР_12 , IMEI НОМЕР_13 , із номером мобільного зв`язку НОМЕР_14 , який належить ОСОБА_6 . Вказані мобільні телефони упаковано до спеціального пакету НПУ RIC2178201.

Дану подію 25 лютого 2026 року було зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000017 за кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Постановою слідчого від 25.02.2026 року зазначені речі та предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора мотивоване тим, що підставою для арешту майна, є оцінка розумності та співрозмірності обмеження права власності на майно підозрюваного та потреб кримінального провадження: обмеження розпорядження, користування майном, з огляду на потреби кримінального провадження, є розумним та співрозмірним, оскільки існує ризик знищення речових доказів.

Вилучені під час огляду місця події автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та мобільні телефони належать особам, які безпосередньо брали участь у підготовці та реалізації незаконного переправлення осіб через державний кордон України. Зазначене майно може містити відомості, що мають доказове значення у кримінальному провадженні (зокрема, сліди, цифрову інформацію, контакти, переписку, геолокаційні дані, інші відомості, що підтверджують обставини вчинення злочину).

У разі не накладення арешту власники або інші особи можуть розпорядитися зазначеним майном, знищити чи змінити інформацію, що на ньому міститься, або приховати його, що створить реальну загрозу втрати доказів та унеможливить встановлення істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення чи відчуження речових доказів, а також для забезпечення їх збереження та подальшого дослідження, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

Крім того, відповідно до ст. 96-1, 96-2 КК України спеціальній конфіскації підлягає майно, яке було використане як засіб або знаряддя вчинення умисного кримінального правопорушення, якщо воно належить особі, яка знала або повинна була знати про його використання з протиправною метою. З огляду на встановлені обставини, транспортний засіб може підлягати спеціальній конфіскації у разі доведення вини особи.

Прокурор, в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд даного клопотання без його участі, в якій також зазначив, що клопотання підтримує та просить таке задовольнити.

Власники майна в судове засідання не прибули, були повідомлені про дату час та місце розгляду клопотання.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши надані матеріали, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 цього Кодексу у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно протоколу огляду місця події від 25 лютого 2025 року, який проводився слідчим СВ ВП №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 , було проведено огляд, під час якого виявлено та вилучено: транспортний засіб марки CITROEN C5 AIRCROSS, державний номерний знак НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , 2025 року випуску, білого кольору; свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_4 ; мобільний телефон iPhone 13, IMEI НОМЕР_5 , IMEI НОМЕР_6 , із номером мобільного зв`язку НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_4 ; мобільний телефон Moto G05, IMEI НОМЕР_8 , IMEI НОМЕР_9 , із номерами мобільного зв`язку НОМЕР_10 та НОМЕР_11 , який належить ОСОБА_5 ; мобільний телефон iPhone 14 Pro Max, IMEI НОМЕР_12 , IMEI НОМЕР_13 , із номером мобільного зв`язку НОМЕР_14 , який належить ОСОБА_6 .

Постановою старшого слідчого СВ ВП №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_8 від 25.02.2026 року визнано речовими доказами по даному кримінальному провадження вище зазначене тимчасово вилучене майно.

Також із матеріалів клопотання, за вищевказаним фактом 25 лютого 2026 року було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.332 України, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000017 від 25 лютого 2026 року.

Зі змісту ч.2 ст.173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу) ; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приймаючи до уваги те, що для повного, об`єктивного та всебічного досудового розслідування даного кримінального провадження мають значення вилучені під час огляду вищевказані речі, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження таких та збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40,131,132,170-173,175,309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною на відчуження, користування та розпорядження на вилучене в ході огляду місця події від 25 лютого 2026 року майно, а саме:

- автомобіль марки «CITROEN C5 AIRCROSS» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого відповідно до свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_15 є ОСОБА_6 та який поміщено на штрафмайданчик ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_15 ;

- мобільний телефон марки «iPhone 13» ІМЕІ НОМЕР_5 ; ІМЕІ 2- НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Moto G05» ІМЕІ НОМЕР_16 ; ІМЕІ 2 НОМЕР_9 ; мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro Max» ІМЕІ НОМЕР_12 , ІМЕІ 2 НОМЕР_13 , які поміщено до спецпакета: НПУ RIC2178201 та передано на зберігання до ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області;

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На підставі ч.1 ст.174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текс ухвали оголошено о 8 год. 50 хв. 04 березня 2026.

Слідчий суддя

Великоберезнянського районного суду ОСОБА_1