печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9464/26-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0003060 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003060 від 20.11.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено розслідувані кримінальні правопорушення, за таких обставин.

Громадянин РФ, військовослужбовець НОМЕР_1 десантно-штурмового полку НОМЕР_2 десантно-штурмової дивізії Повітряно-десантних військ (далі - 234-го ДШ 76-ї ДШД ПДВ) ЗС РФ (військова частина НОМЕР_3 , пункт постійної дислокації - АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 , обіймаючи посаду командира 1-го взводу 4-ої десантно-штурмової роти (далі - ДШР), 2-ої батальйонно-тактичної групи (далі - БТГр), разом з іншими підпорядкованими йому військовослужбовцями РФ вказаного полку, починаючи з 24.02.2022 прийняв безпосередню участь у актах збройної агресії, в тому числі в період часу з 27.02.2022 по 30.03.2022 на території міста Буча Київської області, а тому відповідно до ст. 43 ДП І мав статус комбатанта і був зобов`язаний дотримуватися норм міжнародного права, застосовуваного в період збройних конфліктів, а також усвідомлював існування міжнародного збройного конфлікту.

03.03.2022 військовослужбовці 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ на бойовій броньованій техніці увійшли на територію міста Буча по маршруту вулиць Склозаводська - Яблунська.

Наступного дня, 04.03.2022, військовослужбовці 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ здійснили спробу просування у напрямку перехрестя вулиць Яблунської та Вокзальної з подальшим рухом у бік міста Ірпінь. Проте, внаслідок протидії сил безпеки та оборони України, указаний військовий підрозділ ЗС РФ зазнав втрат і відступив, закріпившись в районі вулиць Каденюка (Гагаріна), Яблунська та Водопровідна.

У подальшому, 05.03.2022, військовослужбовці НОМЕР_1 ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ здійснили подальше просування та взяття під контроль місто Буча. Зокрема, підрозділи 2-ї батальйонно-тактичної групи просувалися вулицями Водопровідна, Садова та Вокзальна у напрямку центральної частини міста Буча.

Під час цього, підрозділ 1-го взводу 4-ї ДШР 2-ї БТГр 234-го ДШП під командуванням ОСОБА_6 зайняли перехрестя вулиць Києво-Мироцька-Центральна в районі села Гостомель, чим забезпечили встановлення контролю над східною частиною міста.

У подальшому, діючи відповідно до загального плану командування 234-го ДШП, 07.03.2022 ОСОБА_6 разом з підпорядкованим йому особовим складом підрозділу 1-го взводу 4-ї ДШР 2-ї БТГр та приданими до нього силами 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, зокрема:

-командира відділення-командира бойової машини 4 десантно-штурмової роти 2 батальйонно-тактичної групи ОСОБА_7 ;

-заступника командира взводу - командира відділення інженерно - саперної роти, 2-ї БТГр ОСОБА_8 ;

- командира 2-го самохідно - артилерійського взводу - командира самохідної артилерійської гармати (далі-САГ) 2С9 «Нона-С» 2-ї БТГр ОСОБА_9 ;

- номеру розрахунку 2-ї десантно-штурмової роти 2-ї БТГр ОСОБА_10 ;

- командира відділення - командира бойової машини 4-ої десантно-штурмової роти 2-ої батальйонно-тактичної групи вказаного полку ОСОБА_11 ;

- заступника командира взводу-командира бойової машини 4-ї десантно-штурмової роти НОМЕР_1 десантно-штурмового полку НОМЕР_2 десантно-штурмової дивізії Повітряно-десантних військ ЗС РФ ОСОБА_12 та іншими невстановленими військовослужбовцями указаного підрозділу, з використанням чотирьох одиниць бойових машин десанту 4 (далі - БМД-4), які оснащені 30 мм та 100 мм гарматами, здійснили переміщення по маршруту вулиць Старояблунська - Новояблунська - Набережна.

Після просування зазначеним маршрутом вказаний підрозділ 07.03.2022 встановив контроль над територію частини району з умовною назвою «Лісова Буча», а саме: вулицями Івана Франка, Києво-Мироцькою, Максима Ридзанича , Набережною, Сім?ї Красовських, Старояблунською, Шота Руставелі, провулком Максима Ридзанича (далі - район «Лісова Буча»), та прилеглими до них вулицями міста Буча.

Водночас, зазначений підрозділ, підпорядкований ОСОБА_6 продовжував виконувати бойові завдання, передбачені загальним планом командування 234-го десантно-штурмового полку, зокрема вели артилерійський вогонь із наявної бойової техніки типу БМД-4 у напрямку населених пунктів Ірпінь та Гостомель Київської області.

Взявши під контроль зазначений район, підрозділ 1-го взводу 4-ї ДШР 2-ї БТГр 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ під командуванням ОСОБА_6 , розмістили на його території блокпости та спостережні пости, а також організували піше патрулювання вулиць.

У період з 24 лютого по 31 березня 2022 року ОСОБА_6 здійснював керівництво підпорядкованим йому особовим складом 1-го взводу 4-ї ДШР 2-ї БТГр та приданими до нього силами 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ.

Згідно положень пунктів 16, 19, 22, 94 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил Російської Федерації (далі - Статуту), військовослужбовець ЗС РФ у службовій діяльності керується Конституцією Російської Федерації, федеральними конституційними законами, федеральними законами, загальновійськовими статутами та іншими нормативними правовими актами Російської Федерації та зобов`язаний їх суворо дотримуватися.

Також військовослужбовець ЗС РФ зобов`язаний: беззаперечно виконувати накази командирів (начальників); бути дисциплінованим та дотримуватися загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів Російської Федерації; утримувати інших від негідних вчинків; сприяти командирам (начальникам) та старшим у підтримці порядку та дисципліни.

Військовослужбовець ЗС РФ зобов`язаний знати та дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права, правила поводження з пораненими, хворими, особами, які зазнали аварії корабля, медичним персоналом, духовними особами, цивільним населенням в районі бойових дій, а також з військовополоненими.

Кожен військовослужбовець, призначений на військову посаду, має посадові обов`язки, що визначають його повноваження, а також обсяг виконуваних ним відповідно до займаної військової посади завдань.

Посадові обов`язки та порядок їх виконання визначаються федеральними законами, загальновійськовими статутами та іншими нормативними правовими актами Російської Федерації, а також відповідними керівництвами, настановами, положеннями, інструкціями або наказами командирів (начальників) стосовно вимог цього Статуту.

Відповідно до положень Статуту, Федерального закону РФ «Про оборону» від 31.05.1996 № 61-Ф3, Настанови по міжнародному гуманітарному праву для Збройних Сил Російської Федерації, затвердженої 08.08.2001 наказом Міністра оборони РФ, Настанови про правову роботу у Збройних Силах Російської Федерації, затвердженої наказом Міністра оборони РФ від 03.12.2015 № 717 тa інших нормативних документів РФ, ОСОБА_6 , будучи командиром 1-го взводу 4-ої ДШР, 2-ої БТГ 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ, був начальником для підпорядкованого йому особовому складу і у зв?язку із займаною посадою, серед іншого, відповідав за:

- постійну бойову готовність ввірених йому підрозділів;

- успішне виконання бойових завдань;

- військову дисципліну ввірених йому підрозділів;

- дійсний стан справ у підпорядкованих підрозділах;

- під час виконання бойових завдань підпорядкованими підрозділами, керуючись вимогами бойових статутів, повинен вживати заходів щодо дотримання норм міжнародного гуманітарного права, а винних у їхньому порушенні притягувати до дисциплінарної відповідальності;

- негайно доповідати про всі злочини та події у підпорядкованій військовій частині (підрозділі) безпосередньому начальнику;

- знати нормативні правові акти РФ у межах встановленого правового мінімуму, норми міжнародного гуманітарного права та діяти у суворій відповідності з ними, а також вимагати від підлеглих їх дотримання.

Відповідно до ст. 152 Статуту командир взводу підпорядковується командиру роти і є прямим начальником усього особового складу взводу.

В ст. 153 Статуту визначено, що командир взводу при виконанні бойових завдань зобов`язаний: вміло керувати взводом, вимагати суворого дотримання військової дисципліни особовим складом взводу, знати матеріальну частину, правила експлуатації озброєння, військової техніки та іншого військового майна взводу.

Крім того, згідно з Бойовим статутом Повітряно-десантних військ ЗС РФ ОСОБА_6 , як командир взводу серед іншого має наступні обов`язки:

- зобов`язаний підтримувати зв`язок з підлеглими;

- управляє підрозділами (особовим складом, екіпажами) особисто, через свого заступника, з допомогою технічних засобів зв`язку й автоматичних систем управління, командами, які подаються голосом, сигнальними засобами і особистим прикладом.

Відповідно до Дисциплінарного статуту ЗС РФ, затвердженого указом Президента РФ від 10.11.2007 № 1495 командир зобов`язаний:

- знати стан військової дисципліни;

- організовувати правове навчання (правове виховання), проводити роботу з попередження злочинів, подій та провин;

- виховувати підлеглих військовослужбовців у дусі неухильного виконання вимог військової дисципліни, створювати у військовій частині (підрозділі) нетерпиме ставлення до порушень військової дисципліни;

- аналізувати стан військової дисципліни, морально-політичний та психологічний стан підлеглих військовослужбовців, своєчасно та об`єктивно доповідати вищому командиру (начальнику) про порушення, а про злочини та події - негайно.

Відповідно до ст. 8 Дисциплінарного статуту ЗС РФ командир (начальник), який не забезпечив необхідних умов військової дисципліни, не вжив заходів для їх відновлення, у т.ч. щодо виконання обов`язку негайно повідомляти вищого командира, військового прокурора, керівника військового слідчого органу Слідчого комітету РФ та орган військової поліції про події та про виявлення у діях (бездіяльності) підлеглих ознак злочину, несе за це відповідальність.

В цей же час, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що він являється командиром бойового підрозділу ЗС РФ, який здійснює напад з метою окупації, грубо порушив закони та звичаї війни, передбачені міжнародними правовими актами.

Перебуваючи на посаді командира зазначеного підрозділу, ОСОБА_6 мав повноваження віддавати накази про участь у бойових діях силам чи підрозділам, що перебувають під його безпосереднім командуванням. Він самостійно визначав порядок і спосіб виконання наказів керівництва вищого рівня, мав і міг здійснювати контроль за дотриманням норм міжнародного гуманітарного права, а також був наділений повноваженнями вживати дисциплінарних заходів або передавати інформацію до компетентних органів для вжиття відповідних заходів.

Водночас, ОСОБА_6 забезпечував контроль за діями підлеглих військовослужбовців, що виражалось у беззаперечному виконанні всіх поставлених наказів та вказівок, дотримання інструкцій, а також організації системи інформування, яка забезпечила його фактичну обізнаність, про всі дії його підлеглих.

Крім того, ОСОБА_6 мав фактичну владу над діями підпорядкованого йому особового складу, що надавало йому можливість як попереджати, так і припиняти вчинення злочинних дій з боку підлеглих військовослужбовців або покарати безпосередніх виконавців злочину, якщо це було доцільно, тобто здійснював «ефективне командування (контроль)» над підлеглими йому військовослужбовцями ЗС РФ.

Так, ОСОБА_6 , ігноруючи основні положення норм міжнародного гуманітарного права щодо захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, передбачених ст. ст. 32, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та ст. ст. 48, 50, 51, 57, 75, 86, 87 ДП І, усвідомлюючи необхідність здійснення захисту цивільного населення від воєнних злочинів, будучи особою, яка приймає рішення під час взяття під контроль території, здійснив віддання наказу підпорядкованим йому військовослужбовцям 1-го взводу 4-ї ДШР 234-го ДШП6- Ш ПДВ 3С РФ, про перевірку цивільних, які перебувають у його зоні відповідальності, з метою встановлення осіб, які мають проукраїнські погляди, здійснюють підтримку сил безпеки та оборони України та можуть чинити супротив військовослужбовцям ЗС РФ.

Військовослужбовці зазначеного підрозділу розпочали перевірки цивільного населення, які супроводжувалися обшуками житлових будинків, перевіркою вмісту мобільних телефонів, допитами мешканців, особистими обшуками з метою виявлення українців, які можуть чинити супротив російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України. Під час таких перевірок військовослужбовці підрозділу застосовували вогнепальну автоматичну зброю, висловлювали погрози фізичної розправи та заподіювали тілесні ушкодження потерпілим.

У випадку виявлення інформації або ймовірних ознак, які нібито свідчили про те, що особа могла чинити супротив російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України, відповідно до наказу ОСОБА_6 передбачалося вбивство таких осіб.

У цей же період часу в приватних житлових будинках мікрорайону «Лісова Буча» міста Буча та на прилеглих вулицях перебували місцеві жителі, які переховувалося у приміщеннях власних будинків, були одягнені у цивільний одяг, не брали участі у бойових діях, не готувалися до таких дій та не мали при собі зброї чи будь-яких предметів, та своєю поведінкою не здійснювали жодних дій, що могли б бути розцінені як ворожі, провокативні чи такі, що створюють загрозу російським військовослужбовцям.

Під керівництвом ОСОБА_6 , підпорядкованим особовим складом 1-го взводу 4-ї ДШР та приданими до нього силами 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ вчинено щонайменше 20 кримінальних правопорушень щодо цивільного населення.

Відання наказу на жорстоке поводження з ОСОБА_14 .

Так, 07.03.2022 близько 11 год. ОСОБА_6 разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими підпорядкованим військовослужбовцями ЗС РФ, котрі перебували під ефективним командуванням ОСОБА_6 , будучи озброєними автоматичною стрілецькою зброєю, зайняли житлові будинки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

Того ж дня, ОСОБА_6 разом з підпорядкованим йому військовослужбовцем НОМЕР_4 ДШП НОМЕР_2 ДШД ПДВ ЗС РФ ОСОБА_9 та іншими невстановленими військовослужбовцями у кількості не менше 5 осіб, з метою проведення обшуку, увійшли на територію приватного домоволодіння АДРЕСА_4 , де проживав місцевий мешканець ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із своєю матір?ю, який був цивільною особою, не мав зброї та не становив загрози.

Під час обшуку військовослужбовці ЗС РФ виявили у мобільному телефоні ОСОБА_14 інформацію щодо перебування останнього в зоні проведення антитерористичної операції та відеозапису знищеної російської техніки. Після чого військовослужбовці ЗС РФ затримали ОСОБА_14 та під конвоєм відвели потерпілого до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснювали допит останнього. Під час допиту ОСОБА_14 військовослужбовці ЗС РФ називали його «бандерівцем».

Перебуваючи у вказаному місці, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів ненависті до українців, які здійснюють супротив російсько-окупаційним військам та надають підтримку силам безпеки і оборони України, в порушення вимог статей 31, 32, 147 Конвенції, не отримавши бажаної інформації від потерпілого ОСОБА_14 , віддав наказ підпорядкованим йому військовослужбовцям на вчинення жорстокого поводження з потерпілим ОСОБА_14 , що виразилось у нанесенні тілесних ушкоджень та вогнепальному пораненні правої кисті.

Отже, ОСОБА_6 , обіймаючи посаду командира взводу 4-ої ДШР 2-ї БТГр 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, у період з 07.03.2022 по 30.03.2022, перебуваючи на території м. Буча Київської області, маючи під командуванням підпорядкованих військовослужбовців ЗС РФ, усвідомлюючи наявність міжнародного збройного конфлікту, ігноруючи основні положення норм міжнародного гуманітарного права щодо захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, передбачених ст. ст. 31, 32, 147 Конвенції, усвідомлюючи необхідність здійснення захисту цивільного населення від воєнних злочинів, будучи особою, яка приймає рішення під час здійснення захоплення території, здійснив віддання наказу підпорядкованим йому військовослужбовцям 1-го взводу 4-ї ДШР та приданими до нього силами 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, на вчинення жорстокого поводження з потерпілим ОСОБА_14 , що виразилось у нанесенні тілесних ушкоджень та вогнепальному пораненні правої кисті.

Так, 07.03.2022 не раніше 13 години більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) номер розрахунку 2-ї десантно-штурмової роти, ОСОБА_10 , будучи у підпорядкуванні ОСОБА_6 , здійснив конвоювання потерпілого ОСОБА_15 на кут вулиці Набережна в м. Буча, де у присутності інших цивільних осіб, направив автоматичну зброю в бік потерпілого ОСОБА_14 та погрожуючи її застосувати, змусив останнього стати на коліна.

У подальшому ОСОБА_6 , ігноруючи основні положення норм міжнародного гуманітарного права щодо захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, передбачених ст. ст. 32, 147, усвідомлюючи необхідність здійснення захисту цивільного населення, будучи особою, яка приймає рішення під час здійснення бойових дій, вважаючи потерпілого ОСОБА_14 особою, яка може здійснювати супротив російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України, віддав наказ особовому складу, який перебував у його прямому підпорядкуванні, щодо здійснення вбивства ОСОБА_14 , а саме шляхом використання демонстративного жесту рукою в бік, та фразою «не тут та не зараз», чим вказав необхідність обрання іншого місця для здійснення вбивства потерпілого.

Задля виконання вказаного наказу ОСОБА_6 , ОСОБА_10 конвоював потерпілого до підвального приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_9 разом з іншими невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, що перебували у підпорядкуванні ОСОБА_6 , здійснили вбивство потерпілого ОСОБА_14 з автоматичної стрілецької зброї.

Смерть ОСОБА_14 настала внаслідок наскрізного вогнепального поранення голови.

Вбивство ОСОБА_16

10.03.2022 близько 11 год. військовослужбовці 234-гo ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, котрі перебували під ефективним командуванням ОСОБА_6 , виконуючи наказ, щодо виявлення осіб, які мають проукраїнські погляди та можуть здійснювати супротив російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України, здійснювали патрулювання в районі «Лісова Буча». В ході здійснення патрулювання, по вул. Сім?ї Красовських, військовослужбовці ЗС РФ ОСОБА_10 , разом із командиром відділення - командиром бойової машини 4-ї ДШР ОСОБА_11 та ще чотирма підлеглими ОСОБА_6 невстановленими військовослужбовцями, що перебували під ефективним командуванням ОСОБА_6 , біля домоволодіння № 16A, з метою проведення особистого обшуку та перевірки, зупинили місцевого мешканця ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був одягнений у цивільний одяг, не брав і не готувався брати участі у бойових діях, до таких дій не готувався, не мав при собі жодної зброї, знарядь чи засобів, що могли б загрожувати військовослужбовцям ЗС РФ, тобто в розумінні ст. 50 ДП і є цивільною особою, який знаходився на вулиці та своєю поведінкою не компрометував, не провокував і не становив загрози для військовослужбовців ЗС РФ.

Під час особистого обшуку ОСОБА_16 указані військовослужбовці ЗС РФ виявили монокуляр, жетон військового 3С України та документи учасника антитерористичної операції та звинуватили ОСОБА_16 у сприянні ЗС України, а саме у коригуванні вогню.

В цей час, ОСОБА_10 , ідентифікував потерпілого ОСОБА_16 , як особу, яка може здійснювати супротив російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України, керуючись наказом ОСОБА_6 , щодо дій з відповідними особами, а саме здійснення їх вбивства, усвідомлюючи невідповідність отриманого наказу нормам міжнародного гуманітарного права, недотримання в ньому принципів захисту цивільного населення, здійснив дії, спрямовані на його виконання.

У подальшому, ОСОБА_10 , з метою спричинення смерті ОСОБА_16 , ігноруючи основні положення норм міжнародного гуманітарного права щодо захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, передбачених ст. ст. 32, 147 Конвенції, погрожуючи автоматичною зброєю, відвів ОСОБА_16 до недобудови навпроти будинку АДРЕСА_5 , де здійснив вбивство потерпілого ОСОБА_16 , шляхом розстрілу з автоматичної стрілецької зброї.

Смерть ОСОБА_16 настала внаслідок наскрізного вогнепального поранення голови.

Вбивство ОСОБА_17 та ОСОБА_18

12.03.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) військовослужбовці НОМЕР_1 ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, котрі перебували під ефективним командуванням ОСОБА_6 , виконуючи наказ, щодо виявлення осіб, які мають проукраїнські погляди та можуть здійснювати супротив російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України, розмістили свою військову техніку на територій подвір?я за адресою: АДРЕСА_6 , та провели обшук будинку, де проживали місцеві мешканці ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які не брали участі у бойових діях, не становили загрози, тобто в розумінні ст. 50 ДП І є цивільними особами, та перебували під захистом міжнародного гуманітарного права.

В ході проведення обшуку військовослужбовці здійснили огляд мобільних телефонів потерпілих та виявили відеозапис знищеної російської техніки. В результаті оцінки виявленої інформації невстановлені військовослужбовці 234 ДШП, ідентифікували потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , як осіб, які можуть здійснювати супротив російсько-окупаційним військом та надавати підтримку силам безпеки і оборони України.

Після чого керуючись наказом ОСОБА_6 , щодо дій з відповідними особами, а саме здійснення їх вбивства, усвідомлюючи невідповідність отриманого наказу нормам міжнародного гуманітарного права, недотримання в ньому принципів захисту цивільного населення, здійснили дії, спрямовані на його виконання.

Так, невстановлені військовослужбовці ЗС РФ, що перебували під ефективним командуванням ОСОБА_6 , ігноруючи основні положення норм міжнародного гуманітарного права щодо захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, передбачених ст. ст. 32, 147 Конвенції, вчинили вбивство ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , шляхом їх розстрілу із автоматичної стрілецької зброї. Після вчинення вбивства, з метою приховування злочину, тіла вбитих були переміщені до стічної канави біля їх будинку.

Смерть ОСОБА_18 настала внаслідок двох наскрізних вогнепальних кульових поранень грудної клітки.

Смерть ОСОБА_17 настала внаслідок вогнепального поранення голови з руйнуванням кісток черепа та речовини головного мозку.

Вбивство ОСОБА_19 та ОСОБА_20

12.03.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) командир 2-го САВ-командир САГ 2С9 «Нона-С» 2-ї БТГ ОСОБА_9 разом з невстановленими військовослужбовцями НОМЕР_1 ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, котрі перебували під ефективним командуванням ОСОБА_6 , виконуючи наказ, щодо виявлення осіб, які мають проукраїнські погляди та можуть здійснювати супротив російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України, з метою проведення обшуку прибули на територію подвір`я за адресою: АДРЕСА_6 , де проживали ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які не брали участі у бойових діях, не становили загрози, тобто в розумінні ст. 50 ДП І є цивільними особами, та перебували під захистом міжнародного гуманітарного права.

В ході проведення обшуку військовослужбовцями ЗС РФ виявлені речі, якими потерпілий ОСОБА_22 заволодів під час перебування на вулиці Вокзальній з військової техніки ЗС РФ, розбитої в ході боїв 27.02.2022. В результаті огляду виявлених речей, ОСОБА_9 разом з невстановленими військовослужбовцями 234 ДШ, ідентифікували потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_23 , як осіб, які можуть протидіяти російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України.

Після чого, керуючись наказом ОСОБА_6 , щодо дій з виявленими відповідними особами, а саме здійснення їх вбивства, усвідомлюючи невідповідність отриманого наказу нормам міжнародного гуманітарного права, недотримання в ньому принципів захисту цивільного населення, здійснили дії, спрямовані на його виконання.

Так, ОСОБА_9 разом з невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, що перебували під ефективним командуванням ОСОБА_6 , ігноруючи основні положення норм міжнародного гуманітарного права щодо захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, передбачених ст. ст. 32, 147 Конвенції, вчинили вбивство ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , шляхом розстрілу із автоматичної стрілецької зброї на подвір`ї їх будинку.

Смерть ОСОБА_19 настала внаслідок наскрізного вогнепального поранення голови.

Смерть ОСОБА_21 настала внаслідок наскрізного вогнепального поранення голови та шиї.

Вбивство ОСОБА_24

16.03.2022 в денну пору доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) військовослужбовці 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, котрі перебували під ефективним командуванням ОСОБА_6 , виконуючи бойові завдання взяття під контроль та утримання району «Лісова Буча», здійснювали контроль за залізничним сполученням між містами Буча та Ірпінь. В цей час житель міста Ірпінь ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , здійснював піший прохід з м. Ірпінь до м. Буча.

Так, ОСОБА_24 участі у бойових діях не брав, до таких дій не готувався, не мав при собі жодної зброї, знарядь чи засобів, що могли б загрожувати військовослужбовцям ЗС РФ, тобто в розумінні ст. 50 ДП І є цивільною особою, та своєю поведінкою не компрометував, не провокував і не становив загрози.

Під час вказаного переходу ОСОБА_25 виявлений та затриманий старшим солдатом 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ ОСОБА_8 , який перебував у підпорядкуванні ОСОБА_6 , після чого здійснив його конвоювання вулицями Набережна та Івана Франка у напрямку приватного будинку № 1A по вулиці Максима Ридзанича.

В ході проведення перевірки потерпілого ОСОБА_26 , ОСОБА_8 ідентифікував його, як особу, яка може здійснювати супротив російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України.

Після чого керуючись наказом ОСОБА_6 , щодо дій з такими особами, а саме здійснення їх вбивства, усвідомлюючи невідповідність отриманого наказу нормам міжнародного гуманітарного права, недотримання в ньому принципів захисту цивільного населення, вчинив дії, спрямовані на його виконання.

Так, ОСОБА_8 , ігноруючи основні положення норм міжнародного гуманітарного права щодо захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, передбачених ст. ст. 32, 147 Конвенції, вчинив вбивство ОСОБА_24 , шляхом розстрілу із автоматичної стрілецької зброї на подвір?ї будинку № 1A по вулиці Максима Ридзанича.

Смерть ОСОБА_24 настала внаслідок вогнепальних кульових поранень голови, правого плеча та грудей.

Вбивство ОСОБА_27 та ОСОБА_28

22.03.2022 в обідній час доби, підлеглі ОСОБА_6 , котрі перебували під ефективним командуванням останнього, а саме командир відділення - командиром бойової машини 4-ї ДШР ОСОБА_11 , разом з невстановленим на даний час військовослужбовцем ЗС РФ, з метою проведення обшуку перебуваючи на території приватного домоволодіння АДРЕСА_6 , затримали місцевих жителів ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , які були одягнуті у цивільний одяг, участі у бойових діях не брали, до таких дій не готувались, не мали при собі жодної зброї, знарядь чи засобів, що могли б загрожувати військовослужбовцям ЗС РФ, тобто були цивільними особами, що у розумінні ст. 50 ДП І, є особами, які перебувають під захистом міжнародного гуманітарного права та не повинна бути об`єктом нападу, які знаходились у власному домогосподарстві, своєю поведінкою не компрометували, не провокували і не становили загрози.

У подальшому, під погрозою застосування вогнепальної зброї, військовослужбовці ЗС РФ здійснили конвоювання потерпілих ОСОБА_27 та ОСОБА_28 до території сусіднього домоволодіння АДРЕСА_6 .

За указаною адресою, ОСОБА_11 , разом з невстановленим на даний час військовослужбовцем ЗС РФ, усвідомлюючи власну безкарність, а також те, що їх командир ОСОБА_6 не буде вживати будь яких заходів щодо покарання за вчинення злочинів проти цивільного населення, свідомо розуміючи що ОСОБА_27 та ОСОБА_28 є цивільними особами, які перебувають під захистом міжнародного гуманітарного права, та не становлять загрози, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів ненависті до осіб, які мають проукраїнські погляди, та особистої неприязні до ОСОБА_27 , який напередодні відмовився віддати військовослужбовцям ЗС РФ свій транспортний засіб, з метою спричинення смерті ОСОБА_27 та ОСОБА_28 здійснили вбивство потерпілих, шляхом розстрілу із автоматичної стрілецької зброї.

В подальшому, ОСОБА_6 , з метою приховування зазначеного злочину, який скоїли підпорядковані останньому військовослужбовці ЗС РФ, організував переміщення тіл потерпілих ОСОБА_27 та ОСОБА_28 на відкриту місцевість по вул. Старояблунській, де тіла останніх були спалені підлеглими ОСОБА_6 військовослужбовцями ЗС РФ.

Смерть ОСОБА_27 настала внаслідок вогнепальних кульових поранень голови та грудної клітки.

Смерть ОСОБА_28 настала внаслідок вогнепальних кульових поранень голови.

Отже, ОСОБА_6 , обіймаючи посаду командира взводу 4-ої ДШР 2-ї БТГр 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, у період з 07.03.2022 по 30.03.2022, перебуваючи на території м. Буча Київської області, маючи під командуванням підпорядкованих військовослужбовців ЗС РФ, усвідомлюючи наявність міжнародного збройного конфлікту, ігноруючи основні положення норм міжнародного гуманітарного права щодо захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, передбачених ст. ст. 32, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та ст. ст. 48, 51, 57, 75 Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12 серпня 1949 року, що застосовується до захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977, усвідомлюючи необхідність здійснення захисту цивільного населення від воєнних злочинів, будучи особою, яка приймає рішення під час здійснення захоплення території, здійснив віддання наказу підпорядкованим йому військовослужбовцям 1-го взводу 4-ї ДР та приданими до нього силами з числа 234-го ДШІ 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, про перевірку цивільних, які перебувають у його зоні відповідальності, з метою встановлення осіб, які мають проукраїнські погляди та можуть здійснювати супротив російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України.

Згідно з отриманим від ОСОБА_6 наказом, у випадку виявлення інформації або ймовірних ознак, які нібито свідчили про те, що особа може здійснювати супротив російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України, передбачалося вбивство таких осіб.

В результаті віддання вказаного наказу, підпорядковані ОСОБА_6 військовослужбовці ЗС РФ, зокрема: ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вчинили умисні вбивства: ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 .

Командна відповідальність.

Водночас, ОСОБА_6 у період з 07.03.2022 по 26.03.2022, перебуваючи на території м. Буча Київської області, усвідомлював, що наказ на проведення перевірки цивільних, які перебувають у його зоні відповідальності, з метою виявлення осіб, які мають проукраїнські погляди та можуть здійснювати супротив російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України, наданий ним підпорядкованим військовослужбовцям, може спричинити випадки вбивств серед цивільного населення, поранення цивільних осіб, або виразитися в жорстокому та нелюдському поводженні із цивільним населенням.

Так, ОСОБА_6 не вжив ніяких заходів направлених на те, щоб захистити цивільне населення, яке потрапило під контроль його підрозділу, від злочинів, які вчиняються його підлеглими, про що йому було відомо. ОСОБА_6 не тільки не вжив усіх можливих заходів для запобігання вчиненню підлеглими воєнних злочинів, не припинив їх учинення та не вжив заходів щодо притягнення винних до відповідальності, як цього вимагають ст. ст. 86, 87 ДП І до Женевських конвенцій, навпаки, своєю бездіяльністю та поведінкою він створив у підлеглих усвідомлене переконання у безкарності за вчинення актів насильства над цивільними, що є проявом нездійснення належного контролю підпорядкованих військовослужбовців.

При цьому ОСОБА_6 вчиняв дії направлені на приховування слідів злочинів вчинених його підлеглими.

Унаслідок умисного невиконання ОСОБА_6 своїх обов`язків із забезпечення захисту цивільного населення від протиправних дій підлеглих йому військовослужбовців було вчинено ряд вбивств.

Вбивство ОСОБА_29

07.03.2022 близько 12 год. військовослужбовці НОМЕР_1 ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, які перебували у підпорядкуванні ОСОБА_6 , виконуючи бойові завдання щодо взяття під контроль та утримання району «Лісова Буча», озброєні автоматичною зброєю, здійснювали рух на бронетехніці у складі колони по вулиці Старояблунська в бік вулиці Набережна.

В цей час біля будинку № 48 по вулиці Старояблунська перебував потерпілий ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Вказаний місцевий мешканець був одягнутий у цивільний одяг, участі у бойових діях не брав, до таких дій не готувався, та своєю поведінкою не компрометував, не провокував, не мав при собі жодної зброї, знарядь чи засобів, що могли б загрожувати військовослужбовцям ЗС РФ, тобто був цивільною особою, що у розумінні ст. 50 ДП І, є особою, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права та не повинна бути об`єктом нападу.

У цей час, невстановлений військовослужбовець ЗС РФ, перебуваючи на військовій техніці, що рухалась у складі колони, усвідомлюючи власну безкарність, а також те, що їх командир ОСОБА_6 не буде вживати будь-яких заходів щодо покарання за вчинення злочинів проти цивільного населення, ігноруючи основні положення норм міжнародного гуманітарного права щодо захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, передбачених ст. ст. 32, 147 Конвенції, вчинив вбивство ОСОБА_29 , шляхом розстрілу із автоматичної стрілецької зброї.

Смерть ОСОБА_29 настала внаслідок вогнепальних кульових поранень живота.

Вбивство ОСОБА_30 .

У період з 15.03.2022 по 18.03.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) військовослужбовці 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, які перебували у підпорядкуванні ОСОБА_6 , виконуючи бойові завдання взяття під контроль та утримання району «Лісова Буча», здійснювали контроль за залізничним сполученням між містами Буча та Ірпінь. В цей час житель міста Ірпінь ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , здійснював прохід з м. Ірпінь до м. Буча, щоб доставити гігієнічні засоби дружині з дитиною, які перебували під контролем військ ЗС РФ на вулиці Тарасівській.

ОСОБА_32 був одягнений у цивільний одяг, не брав і не готувався брати участь у бойових діях, не мав зброї чи засобів, що могли б загрожувати військовослужбовцям ЗС РФ, тобто був цивільною особою, що у розумінні ст. 50 ДП І, є особою, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права та не повинна бути об`єктом нападу.

Невстановлені військовослужбовці, які перебували у підпорядкуванні у ОСОБА_6 , виявивши ОСОБА_33 , без будь якого попередження здійснили декілька пострілів з автоматичної стрілецької зброї внаслідок чого поранили потерпілого в ногу. Після чого здійснили затримання та конвоювання ОСОБА_33 до підвального приміщення будинку АДРЕСА_7 .

Надалі, військовослужбовці ЗС РФ, утримуючи потерпілого ОСОБА_33 в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_7 , усвідомлюючи власну безкарність, а також те, що їх командир ОСОБА_6 не буде вживати будь-яких заходів щодо покарання за вчинення злочинів проти цивільного населення, ігноруючи основні положення норм міжнародного гуманітарного права щодо захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, передбачених ст. ст. 32, 147 Конвенції, вчинили вбивство ОСОБА_33 , шляхом розстрілу із автоматичної стрілецької зброї.

Смерть ОСОБА_33 настала від множинних наскрізних вогнепальних поранень тіла з ушкодженням внутрішніх органів.

Вбивство ОСОБА_34 .

Крім того, у період з 16.03.2022 по 17.03.2022 (більш точний час досудовим розслідування не встановлено) військовослужбовці 234-го ДШ 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, які перебували у підпорядкуванні ОСОБА_6 , виконуючи бойові завдання взяття під контроль та утримання району «Лісова Буча», здійснювали контроль за залізничним сполученням між містами Буча та Ірпінь. В цей час місцевий житель ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , який 16.03.2022 здійснював прохід навпроти будинку АДРЕСА_6 .

ОСОБА_36 був одягнений у цивільний одяг, не брав і не готувався брати участь у бойових діях, не мав зброї чи засобів, що могли б загрожувати військовослужбовцям, тобто був цивільною особою, що у розумінні ст. 50 ДП І, є особою, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права та не повинна бути об`єктом нападу.

В цей час, невстановлені військовослужбовці, які перебували у підпорядкуванні у ОСОБА_6 , виявивши ОСОБА_37 , усвідомлюючи власну безкарність, а також те, що їх командир ОСОБА_6 не буде вживати будь-яких заходів щодо покарання за вчинення злочинів проти цивільного населення, ігноруючи основні положення норм міжнародного гуманітарного права щодо захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, передбачених ст. ст. 32, 147 Конвенції, вчинили вбивство ОСОБА_37 , шляхом розстрілу із автоматичної стрілецької зброї.

Смерть ОСОБА_37 настала внаслідок наскрізного проникаючого вогнепального кульового поранення голови.

Вбивство ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 та ОСОБА_41 .

У період з 09.03.2022 по 10.03.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 разом із підпорядкованими військовослужбовцями ЗС РФ, озброєними автоматичною стрілецькою зброєю, зайняли житлові будинки та розмістили військові транспортні засоби у приватному домоволодінні АДРЕСА_4 , де проживали цивільні особи ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , та ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , які були одягнуті у цивільний одяг, участі у бойових діях не брали, до таких дій не готувались, не мали при собі жодної зброї, знарядь чи засобів, що могли б загрожувати військовослужбовцям ЗС РФ, тобто були цивільними особами, що у розумінні ст. 50 ДП І, є особами, які перебувають під захистом міжнародного гуманітарного права та не повинні бути об`єктом нападу, які знаходились у власному домогосподарстві, своєю поведінкою не компрометували, не провокували і не становили загрози.

У подальшому, в період з 19.03.2022 по 25.03.2022 невстановлені військовослужбовці, які перебували у підпорядкуванні ОСОБА_6 , усвідомлюючи власну безкарність, а також те, що їх командир ОСОБА_6 не буде вживати будь яких заходів щодо покарання за вчинення злочинів проти цивільного населення, ігноруючи основні положення норм міжнародного гуманітарного права щодо захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, передбачених ст. ст. 32, 147 Конвенції, на території указаного домоволодіння здійснили вбивство ОСОБА_46 , ОСОБА_39 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 , шляхом розстрілу із автоматичної зброї.

Після вчинення вбивства ОСОБА_6 прибув до домоволодіння АДРЕСА_4 , та з метою його приховання організував вивезення тіл загиблих на відкриту місцевість по вул. Старояблунській, де тіла останніх були спалені підлеглими ОСОБА_6 військовослужбовцями ЗС РФ.

Смерть ОСОБА_46 настала внаслідок вогнепального поранення грудної клітки.

Причину смерті ОСОБА_39 встановити виявилось неможливим через значне обвуглення тіла.

Причину смерті ОСОБА_47 встановити виявилось неможливим через значне обвуглення тіла.

Причину смерті ОСОБА_48 встановити виявилось неможливим через значне обвуглення тіла.

Вбивство ОСОБА_49

26.03.2022 о 13 год. 40 хв. командир 2-го САВ - командир САГ 2С9 «Нона-С» 2-ї ОСОБА_9 разом з невстановленими військовослужбовцями 234-го ДШ 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, які перебували у підпорядкуванні ОСОБА_6 , виконуючи наказ, щодо пошуку осіб, які мають проукраїнські погляди та можуть здійснювати супротив російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України, здійснювали патрулювання в районі «Лісова Буча», а саме в районі перехрестя вулиці Шота Руставелі та вулиці Сім`ї Красовських напроти будинку № 71 по вулиці Сім`ї Красовських.

У цей час з території домоволодіння АДРЕСА_8 , вийшов місцевий житель ОСОБА_50 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , та почав рухатись в напрямку вулиці Сім`ї Красовських. ОСОБА_51 був одягнутий у цивільний одяг, участі у бойових діях не брав, до таких дій не готувався, не мав при собі жодної зброї, знарядь чи засобів, що могли б загрожувати військовослужбовцям ЗС РФ, тобто був цивільною особою, що у розумінні ст. 50 ДП І, є особою, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права та не повинна бути об`єктом нападу.

Помітивши ОСОБА_52 , ОСОБА_9 , усвідомлюючи власну безкарність, а також те, що його командир ОСОБА_6 не буде вживати будь-яких заходів щодо покарання за вчинення злочинів проти цивільного населення, ігноруючи основні положення норм міжнародного гуманітарного права щодо захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, передбачених ст. ст. 32, 147 Конвенції, вчинив вбивство ОСОБА_49 , шляхом розстрілу із автоматичної стрілецької зброї.

Смерть ОСОБА_49 настала внаслідок наскрізного вогнепального поранення грудної клітки.

Отже, ОСОБА_6 , у період з 07.03.2022 по 26.03.2022, перебуваючи на території м. Буча Київської області, усвідомлюючи наявність міжнародного збройного конфлікту та обов`язки командира щодо забезпечення дотримання норм міжнародного гуманітарного права, був достеменно обізнаний про те, що його підлеглі систематично вчиняють умисні вбивства, цивільного населення, яке перебувало під захистом міжнародного гуманітарного права та не становило жодної загрози.

Попри це, ОСОБА_6 не вжив ніяких заходів направлених на те, щоб захистити цивільне населення, яке потрапило під контроль його підрозділу, від злочинів, які вчиняються його підлеглими, про що йому було відомо.

Разом з цим, ОСОБА_6 не тільки не вжив усіх можливих заходів для запобігання вчиненню підлеглими воєнних злочинів, не припинив їх учинення та не вжив заходів для притягнення винних до відповідальності, як цього вимагають ст. ст. 86, 87 ДІ І, навпаки, своєю бездіяльністю та поведінкою він створив у підлеглих усвідомлене переконання у безкарності за вчинення актів насильства над цивільними, що є проявом нездійснення належного контролю.

При цьому ОСОБА_6 не лише не виконав покладені на нього обов`язки командира, а й своєю поведінкою сприяв організації та продовженню широкомасштабних і систематичних злочинів проти цивільних осіб, вчиняв дії направлені на приховування слідів злочинів вчинених його підлеглими.

Своєю бездіяльністю, прямими наказами та створенням атмосфери безкарності ОСОБА_6 грубо порушив вимоги ст. 32, 147 IV Конвенції, що покладає на командира відповідальність за злочини, вчинені підлеглими, якщо він знав або мав підстави знати про їх вчинення і не вжив необхідних та розумних заходів для їх запобігання, припинення або покарання винних.

Як наслідок, підпорядковані ОСОБА_6 військовослужбовці вчинили умисні вбивства наступних цивільних осіб: ОСОБА_29 , ОСОБА_33 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_48 та ОСОБА_53 .

Вчинення жорстокого поводження

Вчинення жорстокого поводження відносно ОСОБА_54 та ОСОБА_55

26.03.2022 близько 14 год. військовослужбовці НОМЕР_1 ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, які перебували у підпорядкуванні у ОСОБА_6 , виконуючи наказ, щодо встановлення осіб, які мають проукраїнські погляди та можуть здійснювати супротив російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України, здійснювали патрулювання вул. Максима Ридзановича, затримали місцевих мешканців ОСОБА_54 та ОСОБА_56 , останні були одягнені у цивільний одяг, без зброї, які не брали участі в бойових діях, тобто були цивільними особами, що у розумінні ст. 50 ДІ І, є особами, які перебувають під захистом міжнародного гуманітарного права та не повинні бути об?єктом нападу, та з метою допиту останніх, здійснили їх конвоювання до будинку АДРЕСА_9 .

У подальшому, ОСОБА_6 , разом з невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, що були у підпорядкуванні ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, погрожуючи застосуванням автоматичної вогнепальної зброї, здійснювали допит потерпілих ОСОБА_54 та ОСОБА_55 щодо встановлення осіб, які мають проукраїнські погляди та можуть здійснювати супротив російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України. Не отримавши бажаної інформації військовослужбовці ЗС РФ відпустили потерпілих ОСОБА_54 та ОСОБА_56 додому.

Крім того, в той же день близько 16 год. ОСОБА_6 , разом з підлеглим йому командиром відділення-командиром бойової машини 4 ДШР 2 БТГ ОСОБА_7 та іншими невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, що були озброєні автоматичною зброєю, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою проведення обшуку та перевірки цивільних осіб на причетність до співпраці з ЗС України, прибули за адресою: АДРЕСА_10 , де мешкав ОСОБА_57 .

Так, реалізуючи єдиний з ОСОБА_6 злочинний умисел та переслідуючи спільну мету ОСОБА_7 , підійшовши до будинку здійснив постріл у вікно, та наказав потерпілому ОСОБА_58 вийти на подвір?я. На подвір?ї окрім потерпілого ОСОБА_54 знаходилась вже потерпіла ОСОБА_59 в оточенні військовослужбовців ЗС РФ.

У подальшому ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 та іншими невстановленими військовослужбовцями ЗС РФ, які перебували у підпорядкуванні ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, повторно здійснював допит потерпілих ОСОБА_54 та ОСОБА_60 .

Не отримавши бажаної інформації від потерпілих ОСОБА_7 , у присутності ОСОБА_6 та інших невстановлених військовослужбовці ЗС РФ, усвідомлюючи власну безкарність, реалізуючи єдиний з ОСОБА_6 злочинний умисел та переслідуючи спільну мету, свідомо розуміючи, що ОСОБА_58 та ОСОБА_59 є цивільними особами, які перебувають під захистом міжнародного гуманітарного права, та не становлять загрози, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів ненависті до осіб, які мають проукраїнські погляди, висловив погрозу вбивства потерпілим, діючи за попередньою змовою групою осіб, направив на потерпілих автоматичну зброю та здійснив близько чотирьох пострілів у повітря біля ОСОБА_54 , змусив потерпілих спуститися до підвалу, після чого, демонструючи ручну гранату, імітував зняття запобіжної чеки, погрожуючи підірвати їх.

Внаслідок указаних дій потерпілим ОСОБА_61 та ОСОБА_62 заподіяно сильних моральних та психічних страждань.

Вчинення жорстокого поводження відносно ОСОБА_63

28.03.2022, у денний час (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 разом з командиром 2-го САВ - командиром САГ 2С9 «Нона-С» 2-ї ОСОБА_9 та іншими шістьма невстановленими військовослужбовцями НОМЕР_1 ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, озброєними автоматичною зброєю, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою проведення обшуку та перевірки осіб, які мають проукраїнські погляди та можуть здійснювати супротив російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України, прибули за адресою: АДРЕСА_6 , де мешкав ОСОБА_64 .

Так, ОСОБА_65 був у цивільному одязі, участі у бойових діях не брав, зброї чи предметів, що могли б становити загрозу для військовослужбовців ЗС РФ не мав, ото був цивільною особою та у розміні ст. 50 ДП І є особою, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права та не повинна бути об?єктом нападу.

У подальшому, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_9 та у присутності шести невстановлених військовослужбовців 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, що були у підпорядкуванні ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, погрожуючи застосуванням автоматичної вогнепальної зброї, здійснював допит потерпілого ОСОБА_63 та свідка ОСОБА_66 щодо їх місцеперебування 28.03.2022.

Не отримавши від потерпілого ОСОБА_63 бажаної інформації ОСОБА_9 , діючи умисно групою осіб, реалізуючи єдиний з ОСОБА_6 злочинний умисел та переслідуючи спільну мету, свідомо розуміючи, що ОСОБА_65 є цивільною особою, який перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права, та не становить загрози, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів ненависті до осіб, які мають проукраїнські погляди, діючи за попередньою змовою групою осіб, дістав ручну гранату, розстібнув куртку ОСОБА_63 і намагався зафіксувати гранату під його одягом, але вона випала й залишилась у руках нападика.

Погрожуючи застосуванням зброї, ОСОБА_9 , реалізуючи єдиний з ОСОБА_6 злочинний умисел та переслідуючи спільну мету, наказав потерпілому зайти до гаражного приміщення, але отримав відмову. Після цього ОСОБА_9 направив автомат у бік потерпілого та здійснив постріл під його ноги.

Внаслідок цих дій потерпілому ОСОБА_67 заподіяно сильні психічні страждання, що становить нелюдське поводження з цивільною особою в розумінні норм міжнародного гуманітарного права.

Отже, ОСОБА_6 , 26.03.2022 та 28.03.2022, обіймаючи посаду командира взводу 4-ої ДШР 2-ї БТГр 234-го ДШП 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, 28.03.2022, перебуваючи на території вул. Максима Ридзанича та вул. Івана Франка у м. Буча Київської області, маючи під командуванням підпорядкованих військовослужбовців ЗС РФ, усвідомлюючи наявність міжнародного збройного конфлікту, ігноруючи основні положення норм міжнародного гуманітарного права щодо захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, передбачених ст. ст. 32, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та ст. ст. 48, 51, 57, 75 Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12 серпня 1949 року, що застосовується до захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977, усвідомлюючи необхідність здійснення захисту цивільного населення від воєнних злочинів, діючи за попередньою змовою групою осіб з підпорядкованими йому військовослужбовцям 1-го взводу 4-ї ДШР та приданими до нього силами з числа 234-го ДШ 76-ї ДШД ПДВ ЗС РФ, шляхом погроз вбивства та застосування до потерпілих ОСОБА_68 , ОСОБА_54 та ОСОБА_63 вогнепальної зброї з метою встановлення осіб, які мають проукраїнські погляди та можуть здійснювати супротив російсько-окупаційним військам та надавати підтримку силам безпеки і оборони України, вчинив жорстоке поводження відносно цивільних осіб.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 438 КК України - тобто у відданні наказу про вчинення жорстокого поводження з цивільним населенням (в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001);

- ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України - тобто у жорстокому поводженні з цивільним населенням, вчиненого за попередньою змовою групою осіб (в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001);

- ч. 2 ст. 438 КК України - тобто у відданні наказу на порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднаному з умисним вбивством (в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001);

- ч. 2 ст. 438 КК України - тобто у порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднаному з умисним вбивством (в редакції Закону № 2341-ІІ від 05.04.2001).

Головним слідчим управлінням Національної поліції України 20.12.2024 у кримінальному провадженні № 0000037 від 27.02.2022, ОСОБА_6 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 та ч. 2 ст. 438 КК України.

ОСОБА_6 29.10.2025 повідомлено про підозру відповідно до ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 та ч. 2 ст. 438 КПК України, через неможливість вручення у день складення, у зв`язку із його перебуванням на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто РФ, або тимчасово окупованій території України, шляхом публікації письмового повідомлення про підозру в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, тобто газеті «Урядовий кур?єр», та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до вимог абзацу 3 ч. 8 ст. 135 КПК України копію повідомлення про підозру ОСОБА_6 31.10.2025 вручено його захиснику - адвокату ОСОБА_4 .

Одночасно, в указаний вище спосіб опубліковано повістки про виклик ОСОБА_6 як підозрюваного до слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України на 17.11.2025, 18.11.2025 та 19.11.2025.

Крім того, 31.10.2025 повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_6 надіслано останньому на адресу електронної пошти ОСОБА_6 : elodia1 ІНФОРМАЦІЯ_19 , на адреси електронної пошти Міністерства оборони Російської Федерації: ІНФОРМАЦІЯ_20 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , ІНФОРМАЦІЯ_26 , ІНФОРМАЦІЯ_27

Окрім того, повідомлення про підозру ОСОБА_6 разом із вказаними повістками про його виклик надіслані останньому на його абонентський номер НОМЕР_5 у безкоштовних месенджерах «WhatsApp» та «Telegram».

Згідно абзацу 2 ч. 8 ст. 135 КПК України ОСОБА_6 вважається таким, який належним чином повідомлений про підозру і про виклики до слідчого, з моменту опублікування повідомлення про підозру та повісток про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, тобто газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 до Головного слідчого управління Національної поліції України, відповідно до опублікованих повісток безпідставно не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Згідно інформації ДКР ГУНП у м. Києві від 28.11.2025 № при перевірці інформаційно-аналітичної системи Державної прикордонної служби України «АРКАН» встановлено, що ОСОБА_6 встановленим порядком у відповідності до чинного законодавства України не фіксувався, як особа, що законно перетнула державний кордон України. Також встановлено, що вказана особа на даний час може перебувати на території РФ та на тимчасово окупованій території України і приймати участь у бойових діях в складі ЗС РФ та інших військових формувань РФ.

У зв?язку з переховуванням підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, останнього 28.11.2025 оголошено в розшук.

Крім цього, 21.11.2025 постановою слідчого ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 та ч. 2 ст. 438 КК України, 20.11.2025 виділені з кримінального провадження № 0000037 від 27.02.2022 в окреме провадження № 0003060.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , розуміючи, що він вчинив кримінальне правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, відчуваючи страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, достовірно знаючи про наявність кримінального провадження, в якому досліджуються обставини вчинення ним кримінально карних діянь, намагатиметься ухилитися від органів досудового розслідування та уникнути відповідальності.

Матеріалами досудового розслідування підтверджується, що ОСОБА_6 , може перебувати за межами території України, а саме на території РФ, тобто держави-агресора, або на тимчасово окупованих територіях України. Більше того, РФ, як державою, що здійснює збройну агресію проти України, вживаються заходи для переховування ОСОБА_6 з метою уникнення ним кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, у вчинення якого він обґрунтовано підозрюється.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлено місця зберігання знаряддя та засобів вчинення кримінального правопорушення, які зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Указане дає підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази, які мають значення для кримінального провадження.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконний вплив на свідків та потерпілого, обґрунтовується тим, що під час досудового розслідування ОСОБА_6 , використовуючи своє становище військовослужбовця РФ, що маючи відповідний суспільний, матеріальний та інші види впливів, може з?ясувати місця проживання свідків та потерпілого, здійснити незаконний вплив на останніх. Крім того, наразі не встановлено та не допитано усіх осіб, яким відомі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та обставини вчинення інших кримінальних правопорушень, які можуть впізнати особу підозрюваного, та яким відомі інші обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження та які в свою чергу викривають ОСОБА_6 , а тому останній, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілого або іншим шляхом перешкоджати їх встановленню.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , діючи у складі ЗС РФ, що здійснюють збройну агресію проти України, безпосередньо реалізує завдання вищого політичного і військового керівництва РФ з ліквідації суверенітету і незалежності України, без яких неможливо буде виконати завдання кримінального провадження.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , враховуючи його безкарність після здійснення даного кримінального правопорушення, продовжує участь у воєнних діях в Україні та існує висока вірогідність вчинення ним інших кримінальних правопорушень, у тому числі воєнних.

Зважаючи на вищевказане, слідчий у своєму клопотанні просить обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, зважаючи на те, що в матеріалах провадження існують обґрунтовані підстави вважати про те, що підозрюваний ОСОБА_6 на теперішній час перебуває на території РФ, тобто держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, або на тимчасово окупованій території України розмір застави підозрюваному ОСОБА_6 пропонується не визначати.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з викладених в ньому підстав, просив задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що слідством виконано тільки формальні дії щодо повідомлення про підозру та виклику ОСОБА_6 до слідчого. Фактично ОСОБА_6 перебуває за межами України та нічим не доводиться, що він обізнаний про кримінальне провадження відносно нього. Наявність в провадженні визначених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків також не доведено. На підставі вказаного в обранні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просив відмовити.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя надходить таких висновків.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003060 від 20.11.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 438 КК України.

В день складання повідомлення про підозру вручити його безпосередньо ОСОБА_6 було неможливо через його перебування на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто РФ, або тимчасово окупованій території України. Отже, повідомлення про підозру вручено відповідно до ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 та ч. 2 ст. 438 КПК України, шляхом публікації письмового повідомлення про підозру в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, тобто газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до вимог абзацу 3 ч. 8 ст. 135 КПК України копію повідомлення про підозру ОСОБА_6 31.10.2025 вручено його захиснику - адвокату ОСОБА_4 .

Одночасно, в указаний вище спосіб опубліковано повістки про виклик ОСОБА_6 як підозрюваного до слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України на 17.11.2025, 18.11.2025 та 19.11.2025.

Крім того, 31.10.2025 повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_6 надіслано останньому на адресу електронної пошти ОСОБА_6 : elodia1 ІНФОРМАЦІЯ_19 , на адреси електронної пошти Міністерства оборони Російської Федерації: ІНФОРМАЦІЯ_20 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , ІНФОРМАЦІЯ_26 , ІНФОРМАЦІЯ_27

Окрім того, повідомлення про підозру ОСОБА_6 разом із вказаними повістками про його виклик надіслані останньому на його абонентський номер НОМЕР_5 у безкоштовних месенджерах «WhatsApp» та «Telegram».

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 до Головного слідчого управління Національної поліції України, відповідно до опублікованих повісток безпідставно не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Згідно інформації ДКР ГУНП у м. Києві від 28.11.2025 № при перевірці інформаційно-аналітичної системи Державної прикордонної служби України «АРКАН» встановлено, що ОСОБА_6 встановленим порядком у відповідності до чинного законодавства України не фіксувався як особа, що законно перетнула державний кордон України. Також встановлено, що вказана особа на даний час може перебувати на території РФ та на тимчасово окупованій території України і приймати участь у бойових діях в складі ЗС РФ та інших військових формувань РФ.

Крім цього, 21.11.2025 постановою слідчого ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук /том 3 а.м. 257-271/.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, копії яких долучено до матеріалів клопотання, а саме у: листі Міністерства оборони України (ВЧ НОМЕР_6 ) № 222/10Д/8160 від 23.09.2025 /том 1 а.м. 56-57/; протоколі огляду від 07.04.2022 /том 1 а.м. 58-61/; висновку експерта № 202/П1 /том 1 а.м. 62-65/; протоколі огляду від 18.04.2022 /том 1 а.м. 66-72/; протоколі проведення слідчого експерименту від 18.06.2024 /том 1 а.м. 100-105/; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.06.2024 /том 1 а.м. 110-113/; протоколі огляду місця події від 12.07.2024 /том 1 а.м. 115-132/; протоколі проведення слідчого експерименту від 26.03.2025 /том 1 а.м. 138-140/; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.03.2025 /том 1 а.м. 146-149/; протоколі проведення слідчого експерименту від 31.03.2025 /том 1 а.м. 150-152/; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.03.2025 /том 1 а.м. 153-156/; протоколі проведення слідчого експерименту від 02.04.2025 /том 1 а.м. 157-159/; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.04.2025 /том 1 а.м. 161-164/; протоколі огляду місця події від 05.04.2022 /том 1 а.м. 165-174/; висновку експерта № 135 /том 1 а.м. 175-177/; лікарському свідоцтві про смерть № 135 /том 1 а.м. 178-179/; протоколі огляду від 09.04.2022 /том 1 а.м. 185-192/; висновку експерта № 149тр-2022 /том 1 а.м. 193-195/; лікарському свідоцтві про смерть № 149 /том 1 а.м. 196-197/; протоколі огляду місця події від 05.04.2022 /том 1 а.м. 209-211/; протоколі огляду місця події від 06.04.2022 /том 1 а.м. 212-216/; висновку експерта № 139 /том 1 а.м. 217-220/; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.08.2024 /том 2 а.м. 1-5/; протоколі огляду місця події від 06.04.2022 /том 2 а.м. 6-13/; висновку експерта № 148 /том 2 а.м. 14-16/; висновку експерта № 136 /том 2 а.м. 17-20/; протоколі проведення слідчого експерименту від 16.09.2025 /том 2 а.м. 29-31/; протоколі огляду від 14.04.2023 /том 2 а.м. 36-42/; висновку експерта № 181/П1 /том 2 а.м. 43-46/; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.07.2024 /том 2 а.м. 58-61/; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.07.2024 /том 2 а.м. 62-65/; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.07.2024 /том 2 а.м. 99-102/; протоколі проведення слідчого експерименту від 10.07.2024 /том 2 а.м. 104-123/; протоколі проведення слідчого експерименту від 10.07.2024 /том 2 126-135/; протоколі огляду місця події від 12.07.2024 /том 2 а.м. 139-153/; протоколі огляду від 09.04.2022 /том 2 а.м. 154-159/; висновку експерта № 143 /том 2 а.м. 160-162/; протоколі огляду від 07.04.2022 /том 2 а.м. 163-168/; протоколі огляду від 08.04.2022 /том 2 а.м. 169-175/; протоколі огляду місця події від 09.09.2024 /том 2 а.м. 185-186/; висновку експерта № 123/П1 /том 2 а.м.210-215/; висновку експерта № 127/П1 /том 2 а.м. 216-222/; висновку експерта № 144 /том 2 а.м. 223-224/; висновку експерта № 143 /том 2 а.м. 225-227/; протоколі огляду трупа, пов`язаний з ексгумацією від 24.03.2025 /том 2 а.м. 234-242/; протоколі огляду трупа, пов`язаний з ексгумацією від 24.03.2025 /том 2 а.м. 243-250/; протоколі огляду від 07.04.2022 /том 3 а.м. 1-3/; висновку експерта № 145тр.-2022р. /том 3 а.м. 4-6/; протоколі огляду від 09.04.2022 /том 3 а.м. 7-12/; протоколі огляду трупа, пов`язаному з ексгумацією від 20.11.2024 /том 3 а.м. 17-19/; протоколі огляду трупа, пов`язаному з ексгумацією від 21.11.2024, 25.11.2024, 26.11.2024 /том 3 а.м. 20-33/; протоколі огляду місця події від 07.04.2022 /том 3 а.м. 34-37/; висновку експерта № 211/П1 /том 3 а.м. 38-41/; протоколі огляду місця події від 19.04.2022 /том 3 а.м. 42-49/; висновку експерта № 215/П1 /том 3 а.м. 50-53/; лікарському свідоцтві про смерть № 215 /том 3 а.м. 54-55/; протоколі проведення слідчого експерименту від 03.04.2025 /том 3 а.м. 67-93/.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважаю їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_6 на даній стадії кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п.1,2 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування від слідства та суду, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 та суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим. Так, інкриміновані підозрюваному злочини є особливо тяжкими, санкція передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, вбачається з того, що як вказують слідчий, прокурор, на даній стадії провадження проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлено місця зберігання знаряддя та засобів вчинення кримінального правопорушення, які зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також, з урахуванням конкретних обставин кримінальних правопорушень, про підозру в яких повідомлено ОСОБА_6 , їх тривалість, слідчий суддя вважає наявними ризики незаконного впливу на свідків, потерпілих в провадженні, продовження протиправної діяльності (пункти 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 1, 3, 7 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом (ст. 136 КПК України)

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 у кримінальному провадженні набув статусу підозрюваної особи відповідно до вимог ст. ст. 276-279 КПК України.

Органом досудового розслідування були вчинені всі можливі та необхідні дії щодо повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 438 КПК України, шляхом направлення повідомлення про підозру, пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного всіма можливим способами, в тому числі на його номер телефону. Вказаним спростовуються доводи захисту щодо формальності повідомлення ОСОБА_6 про підозру.

Таким чином, ОСОБА_6 у повній відповідності до ч. 1 ст. 42 КПК України набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного, про що виносить відповідну постанову.

Матеріалами досудового розслідування підтверджується, що ОСОБА_6 може перебувати за межами території України та/або може перебувати на території держави-агресора РФ.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України).

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. Зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

З урахуванням всього вищевикладеного слідчий суддя надходить до висновку про наявність підстав для обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, слідчим суддею не визначається розмір застави як альтернативного запобіжного заходу відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України лише після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати у кримінальному провадженні № 0003060 відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_11 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Питання про застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, після затримання останнього і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження підлягає розгляду слідчим суддею за участю підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1