Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1052/25
Провадження № 1-кп/382/69/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

під час розгляду у судовому засіданні в залі суду кримінального провадження № 0000040, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.03.2025, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ВСТАНОВИВ:

У судове засідання обвинувачена ОСОБА_5 не з`явилася, про причини неявки не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про зміну місця проживання суд не повідомила. Захисник повідомив, що обвинувачена перебуває на роботі та не встигне приїхати в судове засідання.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про накладення грошового стягнення на обвинувачену та застосувати до неї привід в наступне судове засідання. Захисник поклався на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження щодо зазначеного питання, дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження.

Відповідно до статті 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є накладення грошового стягнення.

Частинами 1 та 2 статті 144 КПК встановлено, що грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків. Під час судового провадження грошове стягнення накладається ухвалою суду за клопотанням прокурора чи за власною ініціативою.

Обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб (п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КПК України суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.

Частиною 1 ст. 139 КПК України передбачено, що якщо підозрюваний, обвинувачений, свідок, потерпілий, цивільний відповідач, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі: від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.

Відповідно до статі 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік", установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2026 р. у розмірі 3328 грн.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 146 КПК України під час судового провадження питання про накладення грошового стягнення на особу розглядається негайно після його ініціювання. Суд, встановивши, що особа не виконала покладений на неї процесуальний обов`язок без поважних причин, накладає на неї грошове стягнення.

У ч. 1 ст. 138 КПК України наведено вичерпний перелік поважних причин неприбуття особи на виклик, а саме: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

Із системного аналізу наведених норм убачається, що беззаперечним обов`язком обвинуваченого є його явка за викликом до суду для судового розгляду, а в разі наявності передбачених ст. 138 КПК України поважних причин неможливості прибути за викликом до суду, саме обвинувачений зобов`язаний заздалегідь про це повідомити суд.

Виконання обвинуваченим покладеного на нього КПК України обов`язку прибувати за викликом до суду для судового розгляду сприяє дотриманню такої засади кримінального провадження, як розумність строків (п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Також ч. 1 ст. 318 КПК України визначено, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Слід зазначити, що для уникнення зловживань з боку учасників процесу з метою затягування судового розгляду суд повинен активно сприяти забезпеченню пришвидшення судового розгляду, додержуючись при цьому неупередженості та процесуальних прав сторін. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить із того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що судове засідання було призначено на 12.05.2026 року на 11 год. 30 хв. Обвинувачена, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилася, доказів поважності суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги процесуальну поведінку обвинуваченої, суд вважає необхідним, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення грошового стягнення у розмірі, що дорівнює одному розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Накладення грошового стягнення буде спонукати обвинувачену до виконання вимог закону та сприяти належній процесуальній поведінці.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 139, 144, 146, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Накласти на обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , грошове стягнення у виді одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень, за невиконання нею процесуальних обов`язків.

Копію ухвали для відому і виконання в частині сплати грошового стягнення направити обвинуваченій не пізніше наступного робочого дня після її постановлення. Грошове стягнення (як засіб процесуального примусу) має бути сплачене в дохід держави. У випадку невиконання, копія ухвали направляється для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання особи, на яку накладено грошове стягнення.

Роз`яснити, що особа, на яку було накладено грошове стягнення та яка не була присутня під час розгляду цього питання судом, згідно ч 1 ст. 147 КПК України, має право подати до суду, який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення, клопотання про скасування ухвали про накладення на неї грошового стягнення. Клопотання повинно відповідати вимогам ст. 145 КПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1