Справа № 467/163/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ніколаєвськ, Волгоградської області, РФ, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, на утримання неповнолітніх/непрацездатних осіб не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор висунув ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме: у спричиненні потерпілій ОСОБА_5 умисного легкого тілесного ушкодження.

Зокрема, що 06 січня 2026 року близько 18 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, на території домоволодіння АДРЕСА_2 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мав місце конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на завдання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свої наміри, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під час сварки із ОСОБА_5 схопила останню за волосся та умисно нанесла кулаком лівої руки один удар в область обличчя, спричинивши легкі тілесні ушкодження у виді подряпин правої скроневої ділянки.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 заявила про відмову від обвинувачення ОСОБА_4 , посилаюсь, зокрема, на факт примирення із нею і відсутність претензій будь якого характеру.

Обвинувачена ОСОБА_4 , у свою чергу, підтвердила факт примирення із потерпілою.

Паралельно потерпіла запевнила суд, що наслідки відмови від обвинувачення, у тому числі й щодо відсутності покарання обвинуваченої, їй зрозумілі.

Обвинувачена не заперечувала проти закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення.

Вказала, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає повністю, з обставинами, відображеними в обвинувальному акті, а так само і з кваліфікацією своїх дій повністю згодна.

Аналогічну позицію висловила й прокурор, посилаючись на наявність визначених законом підстав для закриття цього кримінального провадження у зв`язку із реалізацією потерпілою її права на відмову від підтримання приватного обвинувачення.

Суд, у свою чергу, заслухавши учасників справи, переконавшись в істинності і добровільності їх позиції, зокрема, перевіривши наявність визначених законом передумов для задоволення заявленого потерпілою клопотання, виходив із такого.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, статтею 125 (умисне легке тілесне ушкодження).

При цьому, суд виходив із того, що таке провадження здійснюється в загальному порядку з урахуванням деяких його особливостей, зокрема, підставою для початку досудового розслідування кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є подання потерпілим (фізичною чи юридичною особою) до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяви про вчинення кримінального правопорушення (частина 4 статті 26, частина 1 статті 478 КПК), а безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, згідно із частиною 4 статті 26, пунктом 7 частини 1 статті 284 КПК, є відмова потерпілого або його представника від обвинувачення.

Водночас, право потерпілого відмовитись від обвинувачення випливає із змісту п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, відповідно до якого кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник, відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

ВС ККС у своїй постанові від 20.02.2018 у справі № 142/1291/16-к зауважив, що приватне обвинувачення - це регламентований законом особливий вид кримінально-процесуальної діяльності приватного обвинувача (потерпілого), що включає звернення до компетентних органів із твердженням щодо винуватості певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, збирання доказів винуватості цієї особи, подальше підтримання ним обвинувачення в суді та право відмовитись від пред`явленого обвинувачення.

Тобто законодавець передбачив безумовну підставу для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення - відмову потерпілого від такого обвинувачення, небажання притягувати винну особу до кримінальної відповідальності, що здійснюється незалежно від позиції підозрюваного/обвинуваченого на відміну від акта про примирення, що носить двосторонній характер.

Та у цьому випадку, судом установлено, що ОСОБА_5 , набувши статусу потерпілої у цьому кримінальному провадженні в силу ч.1 ст. 55 КПК України, а безпосередньо саме кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, вправі відмовитись від обвинувачення, про що й звернулась до суду з відповідною письмовою заявою.

У цьому аспекті суд ураховує позицію Великої Палати Верховного Суду, висвітлену у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 439/397/17, за якої особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.

У той же час, кримінальний процесуальний закон (статті 55 - 59 КПК України) юридично закріплює статус потерпілого - учасника кримінального провадження, наділяючи його певними процесуальними правами та обов`язками, у тому числі й правом відмовитися від обвинувачення, яке висунуте прокурором в рамках кримінального провадження саме у формі приватного обвинувачення.

Суд же, у свою чергу, у контексті засади диспозитивності вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, у той час, як сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ст. 26 КПК України).

З огляду на це, оскільки потерпіла відмовилась від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, що, як зазначено судом вище, є безумовною підставою для його закриття, наслідки такої відмови їй зрозумілі, то суд не убачає перешкод для відмови у задоволенні відповідного клопотання і для закриття цього кримінального провадження на цій стадії.

При цьому, суд не вдається до оцінки причин відмови потерпілої від обвинувачення, так як кримінальний процесуальний закон України не передбачає ані такого права суду, ані, тим більше, обов`язку, проте, суд вважає за необхідне зазначити, що потерпіла указала на відсутність у неї претензій будь якого характеру у бік обвинуваченої та на добровільність своєї позиції щодо відмови від підтримання цього обвинувачення, а так само і не заявляла про здійснення на неї стороннього тиску з метою схилити її до відмови від обвинувачення.

До того ж, обвинувачена та потерпіла не є близькими родичами чи членами сім`ї у розумінні норми п.1 ч.1 ст. 3 КПК України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Тож, це кримінальне провадження підлягає закриттю за передумов, що наведені судом вище, на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України.

Речові докази та процесуальні витрати, як видно із обвинувального акта, відсутні.

Цивільний позов в рамках цього кримінального провадження не заявлений і заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 284, 314, 370-372, 376, 477 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Клопотання потерпілої ОСОБА_5 задовольнити.

Кримінальне провадження №0000007, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 січня 2026 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, - закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_5 від обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання письмової апеляційної скарги на неї до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_6