САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2799/25
Провадження № 1-кп/726/54/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях

судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002389 від 27.06.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, українця, неодруженого, без постійного місця проживання, раніше судимий ст. ч. 2 ст. 263 КК України - 120 годин громадських робіт, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене прокурором

В період часу з 15.06.2025 року по 27.06.2025 року, ОСОБА_5 , перебуваючи у АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, протиправно, транспортним засобом, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та власника транспортного засобу поблизу, здійснив продаж автомобіля марки «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 , таким чином умисно, незаконно заволодів автомобілем марки «ВАЗ 21063» синього кольору, 1991 року випуску, який належить потерпілому ОСОБА_7 , який залишив даний транспортний засіб на зберігання гр. ОСОБА_9 . Після цього, ОСОБА_10 передав даний автомобіль у користування гр. ОСОБА_11 , чим спричинив потерпілому матеріальних збитків, згідно із висновком експерта N?CE-19/126-25/8403-АВ, на суму в розмірі 17297,37 грн.

Дії ОСОБА_5 виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, пояснив, що він безпритульний, живе тимчасово у свого однокласника ОСОБА_9 , на подвір`ї якого ОСОБА_7 залишив старий транспортний засіб синього кольору зі спущеними колесами. Довгий час (2-3 місяці) це авто перебувало на подвір`ї, ніхто його не забирав, і його однокласник сказав, що авто йому заважає, для чого вони виштовхали цей транспортний засіб з подвір`я на дорогу. Через деякий час особи ромської національності запитали в нього чи можуть вони забрати це авто на розбір, на що він дав своє погодження і отримав за це авто 5000 гривень. Після цього особи ромської національності відтягнули це авто. Розуміє, що вчинив неправомірно, просить вибачення у потерпілого.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що даний транспортний засіб він придбав у пенсіонера, а саме у його дружини за 600 доларів, оскільки були пробиті колеса, він домовився з ОСОБА_9 що на деякий час залишить авто у нього на подвір`ї, після цього він захворів і планово оперувався, тому авто перебувало тривало у ОСОБА_9 , після виздоровлення він дізнався, що автомобіля вже немає, заявив про угон. На даний час авто розібране і пошкоджене йому не повернуте. Просив призначити покарання ОСОБА_5 згідно відповідно до закону, просив задоволити цивільний позов в повному обсязі.

Прокурор підтримала висунуте ОСОБА_5 державне обвинувачення у суді у повному обсязі, заявила клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, оцінка та мотиви суду

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, суд розглядає справу тільки в межах пред`явленного обвинувачення, і, судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

ІV. Кримінально-правова кваліфікацій дій обвинуваченого та призначення покарання

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом доведена.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

При вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який на момент вчинення кримінального правопорушення притягувався до кримінальної відповідальності відповідно до вироку Садгірського районного суду м. Чернівці від 10.09.2025 р. за ч. 2 ст. 263 КК України до 120 годин громадських робіт, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 03.07.2025 р. № 527 ОСОБА_5 на даний час виявляє ознаки психічного захворювання у формі помірно виражених розладів особистості та поведінки змішаного (інтоксикаційного, судинного) генезу. За своїм психічним станом на даний час підекспертний не може в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Також судом враховується вартість автомобіля марки «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску згідно експертизи 17297,37 грн.

Як пом`якшуючу вину ОСОБА_5 обставину, суд враховує, що ОСОБА_5 свою вину визнав, щиро кається у скоєному та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_5 на підставі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Разом з тим, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 вчинив інкримінований йому злочин в період часу з 15.06.2025 р. по 27.06.2025 р. , тобто до ухвалення попереднього вироку Садгірським районним судом м. Чернівці від 10.09.2025 р. за ч. 2 ст. 263 КК України - до 120 годин громадських робіт.

Також, суд враховує позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання.

З урахуванням того, що обвинуваченим ОСОБА_5 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України до постановлення попереднього вироку Садгірського районного суду м. Чернівці від 10.09.2025 р., то остаточне покарання йому має бути визначено відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Щодо застосування приписів кримінального закону щодо призначення остаточного покарання Верховним Судом зроблено правовий висновок, зокрема, у постанові від 03.10.2019 року (справа № 755/3279/18).

Відтак, зважаючи на вищевикладені приписи кримінального закону та висновок, зроблений ВС щодо призначення остаточного кримінального покарання, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання із застосуванням приписів частини четвертої статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 10.09.2025 р. більш суворим покаранням призначеним за цим вироком.

Враховуючи всі обставини кримінального провадження, а також те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та необхідним призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком із покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

На глибоке переконання суду, призначене покарання, є виваженим, справедливим, необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченими, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

V. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не обирався.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_7 цивільного позову про стягнення моральної шкоди в розмірі 80 000 гривень та матеріальної шкоди в розмірі 17297,37 гривень, суд приходить до наступного .

Частиною 1 ст.128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так, відповідно до технічного паспорта серії НОМЕР_2 на автомобіль марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_3 власником транспортного засобу є ОСОБА_12 .

Довіреністю від 9 липня 2025 р.(кримінальне правопорушення скоєне в період часу з 15.06.2025 р. по 27.06.2025 р.) ОСОБА_12 довірив ОСОБА_7 експлуатувати з правом керування, а також укладати договір позички, оренди, міни та продати за ціну та на умовах за своїм розсудом належний ОСОБА_12 на праві власності автомобіль марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_3 1991 р.в..

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що завдана кримінальним правопорушенням шкода відшкодовується - власнику транспортного засобу, крім цього підлягає поверненню автомобіль марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_3 власнику транспортного засобу ОСОБА_12 , тому на підставі ст.ст. 128, 129 КПК України, ст.1166 ЦК України, суд відмовляє у задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди у зв`язку з відсутністю підстав.

Керуючись статтями 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання в виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 10.09.2025 року, невідбуте покарання у виді 120 годин громадських робіт поглинути більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком та остаточно призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (однорічного) іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати його: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

У задоволенні цивільного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати на залучення експерта 2278 грн. 50 коп.

Речові докази:

- транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «21063» реєстраційний номер НОМЕР_3 (синього кольору ХТА НОМЕР_4) - повернути власнику ОСОБА_12 за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Головуючий суддяОСОБА_1