ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/2726/26

Провадження 1-кс/522/1186/26

12 березня 2026 року

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 від 24.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені від 24.02.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням, встановлено, що 23.02.2026 приблизно о 16:40 в м. Одесі в районі будинку № 71 по вул. Колонтаївська, сталася дорожньо-транспортна пригода (наїзд на пішоходів), за участю автомобіля «Jeep Wrangler», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та пішоходів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В результаті ДТП пішоходи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження, з якими були доставлені до КНП «МКЛ №11» ОМР.

23.02.2026, у ході проведення огляду місця ДТП виявлено та вилучено автомобіль марки «Jeep Wrangler», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на момент ДТП фактично перебував у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та власником якого є ОСОБА_7 за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 видане ТСЦ5152 від 15.03.2025, проживає за адресою: АДРЕСА_1 (тел.: НОМЕР_3 ), оскільки даний автомобіль необхідний для подальшого проведення необхідних слідчих (процесуальних) дій та судових експертиз, має значення речового доказу, що має істотне та доказове значення для встановлення всіх необхідних фактів та обставин у даному провадженні, а також займає тривалий час.

У зв`язку з вищевикладеним, прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд клопотання за їх відсутності.

Власник майна до суду не з`явився, згідно заяви слідчого, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином.

Мотиви суду.

Вилучені предмети, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені від 24.02.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до частини 1 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 2 статті 131 КПК України передбачено такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Положенням ч.1 ст.170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.ч. 10, 11 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що є достатньо підстав вважати, що речі, які було виявлені та вилучено 23.02.2026 в ході проведення огляду місця ДТП, можуть містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тому мають значення речового доказу у кримінальному провадженні.

Доцільність накладення арешту на вилучені речі, полягає в тому, що вони мають ознаки речового доказу, який має суттєве значення в подальшому для досудового розслідування, так як містять відомості, які будуть використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є необхідним для проведення експертиз.

Клопотання прокурора про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України та у ньому чітко зазначені підстави, мета та завдання арешту у даному кримінальному провадженні.

Так, підставою та метою арешту є збереження речових доказів та проведення експертиз, а завданням арешту майна є запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, спотворення, знищення.

Суд звертає увагу, що арешт майна це тимчасовий захід, а тому власник/володілець майна не позбавлений права звернутися з клопотанням про скасування арешту в разі непроведення слідчих дій з транспортними засобами протягом тривалого часу.

Відповідно до практики ЄСПЛ втручання у власність фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Беручи до уваги те, що вилучений автомобіль «Jeep Wrangler», реєстраційний номер НОМЕР_1 , має на собі відомості, які можуть бути використані як докази, необхідні для проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні, зокрема експертиз, слідчий суддя приходить до висновку, що вказане майно у відповідності до ст.98 КПК України має ознаки речового доказу, який має суттєве значення в подальшому для досудового розслідування, тому з метою його збереження на вказане майно необхідно накласти арешт.

Матеріали клопотання свідчать про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника/володільця майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Також, при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею враховується правова підстава для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про можливість часткового задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на зазначене в клопотанні майно з забороною розпоряджатися, а також вважаю за необхідну в частині заборони користування майном відмовити.

Керуючись ст. ст. 167-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження № 0000233 від 24.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт, із забороною розпорядження на автомобіль марки «Jeep Wrangler», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на момент ДТП фактично перебував у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та власником якого є ОСОБА_7 за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 видане ТСЦ5152 від 15.03.2025.

В частині заборони користування автомобілем марки ««Jeep Wrangler», реєстраційний номер НОМЕР_1 - відмовити.

Зобов`язати повернути автомобіль «Jeep Wrangler», реєстраційний номер НОМЕР_1 власнику на відповідальне зберігання.

Заборонити розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.

Зобов`язати власника надавати, у разі необхідності, за першою вимогою, вказаний автомобіль слідчому для проведення процесуальних дій.

Попередити власника про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Згідно з положеннями, що закріплені в ч.1 та ч.2 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_8