Справа № 304/515/26 Провадження № 1-кс/304/304/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року м. Перечин

Слідча суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000047 від 15 березня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перечин, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні має трьох малолітніх дітей, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

У С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ відділення поліції №1 Ужгородського районного управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до слідчої судді з клопотанням, поданим на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 15 березня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під партою, без можливості внесення застави щодо ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділенням відділення поліції №1 Ужгородського районного управління ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 15 березня 2026 року, за підозрою громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Старший слідчий вказує, що під час досудового розслідування встановлено, що 14 березня 2026 року близько 23 год 55 хв ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні ресторану «Реторта», розташованому за адресою: м. Перечин, вул. Ужанська, 44, яке є громадським місцем та місцем масового перебування громадян, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх вчинити, грубо порушуючи громадський порядок, демонструючи зухвалу та зневажливу поведінку щодо присутніх громадян і загальноприйнятих правил поведінки у суспільстві, проявляючи особливу зухвалість, що виразилась у демонстративному та агресивному поводженні перед відвідувачами закладу, не реагуючи на законні зауваження відвідувачів закладу та персоналу безпричинно, провокуючи конфлікт почав чіплятися до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на грубе порушення громадського порядку та протиставлення себе оточуючим, під час спровокованого конфлікту, ОСОБА_4 почав безпідставно чіпляти за одяг ОСОБА_7 та у присутності інших відвідувачів закладу вчинив бійку, під час якої кулаком наніс останньому один удар по обличчю, після цього ввказані хуліганські дії ОСОБА_4 намагалися припинити відвідувачі та власник закладу, однак останній на зауваження не реагував і чинив активний опір громадянам (відвідувачам), які припиняли його хуліганські дії, шарпаючи їх за одяг, внаслідок чого робота закладу була припинена.

Також указує, що в подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи свої хуліганські протиправні дії, не реагуючи на зауваження громадян, знову підійшов до ОСОБА_7 , повторно вхопив його за одяг та безпричинно почав наносити йому удари кулаком в область голови, від яких останній, не втримавшись на ногах, впав на стіл з посудом та пошкодив майно закладу.

У той же час під час вчинення хуліганських дій ОСОБА_4 наніс удар відвідувачу ОСОБА_8 , який припиняв дані хуліганські дії, внаслідок чого йому було спричинено тілесні ушкодження.

Внаслідок вчинення хуліганських дій ОСОБА_4 було припинено роботу ресторану «Реторта», пошкоджено майно закладу, спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , порушено нормальну діяльність закладу громадського харчування та спокій громадян, які перебували у приміщенні ресторану і були вимушені покинути приміщення закладу.

Старший слідчий зазначає, що 15 березня 2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 16 березня 2026 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Також зазначає, що підозра, оголошена ОСОБА_4 обґрунтовується зібраними на стадії досудового розслідування доказами, а саме: показами потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , показами свідка ОСОБА_9 , показами свідка ОСОБА_10 , протоколами огляду місця події, а саме приміщення та території біля ресторану «Реторта» за адресою: м. Перечин, вул. Ужанська, № 44 Ужгородського району, протоколами проведення впізнання, протоколами огляду та перегляду відеозапису та інше. Вказані докази приєднані до матеріалів поданого клопотання, в установленому законом порядку надані сторонами кримінального провадження.

Ініціатор клопотання вказує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом з тим вказує, що стороною обвинувачення зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення даного злочину, може незаконно впливати на свідків та потерпілих, шляхом їх підкупу, умовляння або залякування (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інші кримінальні правопорушення (п. 5 ст. 177 КПК України).

Існування зазначених ризиків обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення зокрема тим, що ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні даного злочину, за яке йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років, а враховуючи, що кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є не тяжким, а тому існує ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи наведене вище існує обґрунтовано ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування.

Допитані потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 надали чіткі та послідовні покази щодо протиправних дій підозрюваного ОСОБА_4 , а тому знаючи всіх вказаних осіб особисто, останній може схиляти їх та інших свідків до надання неправдивих показань, шляхом підкупу, умовляння чи залякування з метою уникнення таким чином кримінальної відповідальності.

Крім того, наразі проводяться слідчі (розшукові) дії з метою встановлення інших свідків, очевидців вчинення вказаного злочину, з якими підозрюваний можливо знайомий особисто, а тому останній перебуваючи на волі зможе незаконно впливати на них (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Таким чином, такий ризик як вплив на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи викладене, а також те, що особи, які можуть бути свідками у кримінальному провадженні, які в подальшому будуть допитуватися безпосередньо судом, а тому існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливого незаконного впливу на свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань, шляхом підкупу, умовляння чи залякування з метою уникнення таким чином кримінальної відповідальності.

Разом з тим, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи тим самим явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка полягала в тому, що він ігнорував існуючі суспільстві загальноприйняті правила поведінки, бажаючи самоутвердитися, за рахунок приниження інших осіб, вчинив опір, які припиняли його хуліганські дії.

Такий характер злочинної діяльності свідчить про її стійкий характер і дозволяє діяти обґрунтованого висновку про реальність ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення або продовження злочинної діяльності, у якій він підозрюється.

Ураховуючи викладене, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого умисного злочину проти громадського порядку та моральності, обрати щодо останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не надається можливим.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає собою перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. Під час проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 ніде не працює, осі, які б поручились за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та, які викликають довіру суду не встановлено, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не надається можливим, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, відсутність постійного джерела доходів та інших соціальних зв`язків, створюють реальні підстави вважати, що в разі обрання даного запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_4 може ухилитись від досудового розслідування та судового розгляду.

Крім того, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не буде усунуто ризик, передбачений ч. 5 ст. 177 КПК України, а саме вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України на даний час встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема це підтверджується тим, що підозрюється у вчиненні злочину, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення покаранням, пов`язаним з реальним терміном ув`язнення, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків та потерпілих, зокрема ОСОБА_4 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, з метою уникнення покарання може чинити на свідків, з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів, а також схиляти свідків, до дачі неправдивих показань про вчинення останнього кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що їхні покази зможуть привести до притягнення його до кримінальної відповідальності, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні даного кримінального провадження;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Поряд з цим, органом досудового розслідування встановлено винятковий випадок, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного. Це насамперед стосується того факту, що ОСОБА_4 продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру.

Враховуючи наведене, немає підстав звертатися до суду із більш м`яким запобіжним заходом щодо підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки вони не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав повністю та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ньому.

Захисниця підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила у задоволенні такого відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку своєї захисниці.

Дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 та додані до нього матеріали, заслухавши думку учасників судового провадження, слідча суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно із частиною 1 статті 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стосовно обґрунтованості підозри

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідча суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені в статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд ураховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27 листопада 1997 року, § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Так, у судовому засіданні встановлено, що слідчим відділенням відділення поліції №1 Ужгородського районного управління ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 15 березня 2026 року, за підозрою громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, що підтверджується наданим витягом з кримінального провадження.

За вказаним фактом 15 березня 2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 16 березня 2026 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Слідча суддя застосовує стандарт переконання (доведення) обґрунтованої підозри при обранні запобіжного заходу.

Зокрема, обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, стверджується об`єктивними відомостями, які перевірені під час судового розгляду, та які спонукають неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою, а саме:

-рапортом інспектора-чергового відділення поліції №1 ОСОБА_12 від 15 березня 2026 року;

-копією протоколу огляду від 15 березня 2026 року;

-копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15 березня 2026 року;

-копією протоколу допиту підозрюваного від 15 березня 2026 року;

-копіями протоколів допиту потерпілих від 15 березня 2026 року;

-копією протоколу допиту свідка від 15 березня 2026 року;

-копією протоколу огляду та перегляду відеозапису з фототаблицями від 15 березня 2026 року;

-СД-диском з відеозаписами з камер відео нагляду;

-інформацією про підозрюваного ОСОБА_4 ;

-копією повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 16 березня 2026 року;

-копією довідки про нанесення збитків закладу;

-копією постанови про призначення експертизи від 16 березня 2026 року;

-копією протоколу допиту свідка від 17 березня 2026 року.

Слідча суддя під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу обмежений у вирішенні того обсягу питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Встановлення наявності складу злочину на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів та їх оцінка з точки зору належності, достатності та допустимості здійснюється виключно на стадії судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Дослідивши в судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, слідча суддя дійшла висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині, так як надані слідчим докази свідчать, що останній міг вчинити правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 296 КК України.

При цьому, слідча суддя звертає увагу на те, що вказані докази досліджувалися в судовому засіданні в межах розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу для оцінки обґрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд не досліджує зміст вказаних доказів для встановлення винуватості.

Стосовно наявності ризиків

Стосовно ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, слідча суддя вважає, що прокурором не доведено його наявності.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 296 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів. При цьому сама по собі суворість передбаченого санкцією статті покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років не може бути безумовною підставою для висновку про намір підозрюваного ухилятися від слідства чи суду.

Окрім цього, з матеріалів клопотання вбачається, що подія мала місце о 23 год 55 хв 14 березня 2026 року, після чого підозрюваний залишив місце події та пішов за місцем свого проживання. Затримання останнього відбулося лише о 12 год 59 хв наступного дня у приміщенні відділення поліції, де й було складено відповідний протокол. Таким чином, з моменту події до затримання минуло понад 12 годин, однак жодних даних про те, що підозрюваний у цей період переховувався від органів досудового розслідування, матеріали не містять.

Крім того, з наданого відеозапису не встановлено присутності працівників поліції безпосередньо після події, як і будь-яких даних про вчинення підозрюваним дій, спрямованих на уникнення затримання чи опір правоохоронцям.

Також підозрюваний офіційно одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, характеризується наявністю міцних соціальних зв`язків, що в сукупності свідчить про його тісний зв`язок із місцем проживання та відсутність об`єктивних підстав вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Окрім цього, слідча суддя враховує, що затримання підозрюваного здійснено в порядку ст. 208 КПК України лише о 12 год 59 хв 15 березня 2026 року, тобто через значний проміжок часу після події, яка мала місце о 23 год 55 хв 14 березня 2026 року.

За таких обставин відсутні дані про те, що підозрюваного було затримано безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення або під час спроби ухилення від органів досудового розслідування. Навпаки, матеріали клопотання свідчать про те, що підозрюваний не вчиняв дій, спрямованих на переховування.

Зазначене додатково свідчить про відсутність обґрунтованих підстав вважати, що підозрюваний має намір ухилятися від органів досудового розслідування чи суду.

Слідча суддя констатує наявність перестороги щодо можливості незаконного впливу ОСОБА_4 на свідків з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показань, а тому слідча суддя не виключає можливості вчинення спроб незаконного впливу на таких.

Ризик впливу на свідків з метою викривлення їх показань зберігається до моменту безпосереднього їх сприйняття у судовому засіданні під час судового розгляду, оскільки ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відтак старший слідчий обґрунтовано встановив наявність ризику, про що також указував і прокурор у судовому засіданні, незаконного впливу на свідків, з чим погоджується і слідча суддя.

Крім того, особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. Тому для встановлення ризику впливу на свідків не є необхідним констатувати таку поведінку підозрюваного у минулому.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, слідча суддя вважає його недоведеним стороною обвинувачення. Хоча встановлено, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності та за вироками суду йому призначалося покарання у виді штрафів, такі обставини самі по собі не свідчать про наявність реальної схильності до вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відтак слідча суддя дійшла висновку, що прокурором доведено, а підозрюваним та стороною захисту не спростовано, що в цьому кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини у справі Kharchenko v. Ukraine зазначив, що національні суди зобов`язані перевіряти можливість застосування альтернативних, менш обмежувальних заходів забезпечення кримінального провадження, ніж ті, на яких наполягає сторона обвинувачення.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідча суддя, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених вище обставин, враховує те, що злочин за ч. 3 ст. 296 КК України кваліфікується як нетяжкий і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, молодий вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність в нього родини та утриманців (офіційно одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей), відсутність судимостей, відсутність належних доказів про розмір шкоди.

Слід врахувати, що п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України дозволяє застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Будь-яких доказів, що ОСОБА_4 переховувався від органу досудового розслідування, перешкоджав кримінальному провадженню чи йому повідомлено про підозру також і у іншому кримінальному правопорушенні слідчій судді не надано, що виключає можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, обставин, передбачених ст. 178 КПК, а також відомості про особу підозрюваного, слідча суддя вважає, що слідчим та прокурором не доведено обставин, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 можливе виключно в умовах тримання під вартою, а тому вважає за можливе застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби із покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, які, на думку слідчої судді, є достатнім для запобігання встановлених ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, в межах строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 176-178, 179, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, слідча суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання старшого слідчого, погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, строком на 2 (два) місяці, але в межах строків досудового розслідування.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 ч. 5 ст. 181 КПК України, відповідно до якої працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

У разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_4 у залі суду.

Строк дії ухвали до 17 травня 2026 року включно.

Ухвала слідчої судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Вручити копію ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 20 березня 2026 року.

Слідча суддя:ОСОБА_1