Справа № 944/1153/25
Провадження №1-кп/944/727/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2026м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

та його захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 10.01.2025, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чернилява Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, який не працює, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, учасника бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 10 січня 2025 року, близько 18 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки «Volvo» модель «ХС70», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння та рухаючись ним ділянкою автодороги «Яворів - Грушів» 0 км., + 100м., в напрямку до с. Чернилява Яворівського району Львівської області, порушив чинні вимоги ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 з подальшими змінами та доповненнями, а саме: р. 1 п. 1.5, р. 2 п. 2.3 (б,д) п. 2.9 (а), дорожньої розмітки 1.1. р. 34 «Дорожня розмітка», які виразилися в тому, що водій, будучи не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, рухаючись в межах своєї смуги руху, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 (п. 1.1 р. 34), без завад технічного характеру, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де в подальшому зіткнувся із зустрічним автомобілем марки «Volkswagen Sharan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 внаслідок чого, пасажир автомобіля марки «Volkswagen Sharan» ОСОБА_8 отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки, яке відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

В судовому засіданні 10.07.2025 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подали цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні подав угоду про примирення, укладену 09.02.2026 між потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Відповідно до умов вказаної угоди потерпіла та обвинувачений у кримінальному провадженні виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 286-1 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для данного кримінального правопорушення. Згідно з угодою ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні. В угоді про примирення сторони також узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. Крім цього, в угоді сторони зазначили, що завдана обвинуваченим потерпілій моральна та матеріальна шкода у розмірі 84 000 грн. відшкодована в повному обсязі до підписання цієї угоди. У даній угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

В судовому засіданні, яке відбулось 09.02.2026, представник потерпілої долучив заяву в якій зазначає, що на даний час обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував потерпілій стороні шкоду в повному обсязі, а тому просив цивільний позов залишити без розгляду.

Під час судового засідання потерпіла ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_4 підтвердили, що угода про примирення між ними укладена добровільно, така угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погрози або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України визнав. Пояснив, що повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання та наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України йому зрозумілі. Також обвинувачений вказав, що щиро кається, шкодує про вчинене та більше подібного не допускатиме, бажає виправити ситуацію, яка склалась та готовий нести кримінальну відповідальність за вчинене, просив вибачення в потерпілої. Просив призначити узгоджену в угоді міру покарання. Крім цього зазначив, що шкоду потерпілим відшкодував в повному обсязі, а тому просив затвердити угоду про примирення, укладену між ним та потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що угода про примирення укладена добровільно, їй зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про примирення. Крім цього, просила залишити без розгляду цивільний позов, оскільки обвинувачений в повному обсязі відшкодував завдану шкоду. Зазначила, що пробачила обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_5 та представник потерпілої ОСОБА_6 у судовому засіданні просили затвердити угоду, оскільки така укладена у відповідності до вимог КК України та КПК України та відповідає інтересам сторін.

В судовому засіданні прокурор щодо затвердження угоди про примирення заперечив, просив відмовити в затвердженні такої, оскільки погоджене сторонами покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого, а сама угода суперечить інтересам суспільства.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Частиною 3 ст.469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.ст.286-1 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачений визнав повністю. Моральна та матеріальна шкода у розмірі 84 000 грн., завдана кримінальним правопорушенням, відшкодована потерпілим у повному обсязі.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам потерпілої та обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом, а потерпіла розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Угода про примирення між потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При прийнятті рішення, суд також в повній мірі враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 06 грудня 2018 року (справа № 756/11661/17) згідно з якою при визначенні того, чи можна укладати угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо двооб`єктних (багатооб`єктних) злочинів суд має не тільки керуватись вимогами статей 468, 469, 474 КПК України, а й встановити, чи не суперечить зміст такої угоди інтересам суспільства та чи забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення.

Угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норми права про примирення щодо конкретного випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні інтереси (Постанова ВС в справі № 756/2340/23 від 10.04.2025).

Зміст укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 і потерпілою ОСОБА_8 угоди про примирення жодним чином не суперечить інтересам суспільства, у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм статей 469, 474 КПК України.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має троє неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, є учасником бойових дій, вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, який законом віднесений до нетяжких злочинів, з «необережною» формою вини, вчинений в результаті злочинної самовпевненості, пов`язаний з порушенням ПДР України, всі обставини справи в їх сукупності та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Зважаючи на вказане, в діях ОСОБА_4 проявилося щире каяття.

Окрім цього, на думку суду обставина, яка пом`якшує покарання є добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, оскільки згідно умов угоди, заяви потерпілої та її представника вбачається, що на час розгляду справи в суді, а саме укладення угоди, обвинувачений повністю відшкодував потерпілій стороні матеріальну та моральну шкоду, у зв`язку з чим будь-які претензії морального та матеріального характеру до обвинуваченого відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що у даному кримінальному провадженні встановлено наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого (щире каяття, визнання своєї вини, відшкодування заподіяних збитків та усунення наслідків). Наведені вище обставини у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням наведених вище даних про особу винного, який раніше не судимий, має сім`ю, троє неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, є учасником бойових дій, перебував в зоні активних бойових дій, де отримав осколкові поранення та забійну рану голови, у зв`язку з чим продовжує хворіти та на даний час перебуває на амбулаторному лікуванні у лікаря-психіатра з діагнозом «тривожні розлади», враховуючи його попередньо позитивну соціальну поведінку, які знижують ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення і ступінь небезпеки його для суспільства, який згідно досудової доповіді органу пробації оцінюється як середній, дають всі підстави для застосування ст. 69 КК України та призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст. 286-1 КК України, згідно угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_8 і обвинуваченим ОСОБА_4 , у виді штрафу в розмірі 34000,00 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим злочинам, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який мав належну процесуальну поведінку як на досудовому розслідуванні так і в суді, висловлює жаль з приводу вчиненого, згідний нести кримінальну відповідальність за вчинене, вчинене створило у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, він зробив належні висновки для себе, у зв`язку з чим, саме таке покарання за своїм видом і розміром є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення в подальшому кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Окрім цього, суд не вбачає підстав вважати, що прийняте рішення буде явно несправедливим унаслідок м`якості.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 09.02.2026 між потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання про арешт майна слід вирішити відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 395, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

затвердити угоду про примирення від 09.02.2026 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 10.01.2025, укладену між потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 15.01.2025 на автомобіль марки «VOLKSWAGEN SHARAN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є ОСОБА_10 - скасувати.

Речовий доказ - автомобіль марки «VOLKSWAGEN SHARAN», реєстраційний номер НОМЕР_3 - повернути ОСОБА_10 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 15.01.2025 на автомобіль марки «VOLVO XC70», реєстраційний номер НОМЕР_5 , власником якого згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 є ОСОБА_4 - скасувати.

Речовий доказ - автомобіль марки «VOLVO XC70», реєстраційний номер НОМЕР_5 - повернути ОСОБА_4 .

Речовий доказ - подушку безпеки водія автомобіля марки «VOLVO XC70», реєстраційний номер НОМЕР_5 , яка поміщена в паперовий конверт, подушку безпеки пасажира автомобіля марки «VOLVO XC70», реєстраційний номер НОМЕР_5 , яка поміщена в паперовий конверт - повернути ОСОБА_4 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 15.01.2025.

Речовий доказ - змив з ручки передніх лівих дверей автомобіля марки «VOLVO XC70», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який поміщено в паперовий конверт, змив з поверхні підголівника сидіння водія автомобіля марки «VOLVO XC70», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який поміщено в паперовий конверт, змив з керма автомобіля марки «VOLVO XC70», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який поміщено в паперовий конверт, змив з ручки КПП автомобіля марки «VOLVO XC70» реєстраційний номер НОМЕР_5 - знищити, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 15.01.2025.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави витрати за проведення судових експертиз в загальному розмірі 19897 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто сім) грн. 50 коп.

Цивільний позов ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1