Справа № 758/2269/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання, поданого адвокатом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2026 року адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав клопотання про скасування арешту майна, а саме автомобіля марки «Mercedes-Benz», комерційний опис «Sprinter», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 .

В обгрунтування клопотання вказує на те, що арешт на вищевказане майно накладено ухвалою Київського апеляційного суду від 29.05.2025 у кримінальному провадженні №0000272 від 17.04.2025 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України. Однак, враховуючи те, що постановою дізнавача ВД Подільського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_4 від 03.02.2026 кримінальне провадження №0000272 від 17.04.2025 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, тому просить скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на автомобіль.

Вивчивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя вважає, що зазначене вище клопотання підлягає поверненню за таких підстав.

Кримінальний процесуальний кодекс України як кримінальне процесуальне законодавство є систематизованим зведенням кримінальних процесуальних норм, які регулюють порядок досудового розслідування та судового провадження.

У Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України виходив із того, що загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило «lex posterior derogat priori» - «наступний закон скасовує попередній». Таким чином, повноважний орган конституційної юрисдикції визначив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення.

Принцип верховенства права вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) - «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) - «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» ( lex posterior generalis non derogat priori speciali ). В Рішенні від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020 Конституційний Суд України зазначив, що якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права втрачає свою дієвість. Імператив надання дієвості принципові верховенства права вимагає одночасного застосування всіх трьох класичних формул.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК).

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Вказаний висновок викладений у постановіОб`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 березня 2024 року у справі №554/2506/22.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва у кримінальному провадженні №0000272 від 17.04.2025 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України про арешт майна, а саме автомобіля марки «Mercedes-Benz», комерційний опис «Sprinter», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29.05.2025 скасовано вищевказану ухвалу слідчого судді та накладено арешт на автомобіль.

Постановою дізнавача ВД Подільського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_4 від 03.02.2026 кримінальне провадження №0000272 від 17.04.2025 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Положеннями частини першої статті 9 КПК України закріплено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Враховуючи вищевикладене та те, що постановою дізнавача закрито кримінальне провадження, в межах якого представник просить скасувати арешт, тому, зважаючи на системний аналіз чинного КПК України, а також позицію, викладену в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 березня 2024 року у справі №554/2506/22, ухвала Київського апеляційного суду від 29.05.2025 про накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні припинила свою дію, з огляду на що припило свою дію і застосоване ухвалою позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном, а саме автомобілем марки «Mercedes-Benz», комерційний опис «Sprinter», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , що нівелює можливість та необхідність розгляду клопотання про скасування арешту майна слідчим суддею після закриття кримінального провадження.

Відповідно до п.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Як зазначено у пункті 1 частини 1 статті 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права.

Оскільки питання щодо можливості повернення клопотання про скасування арешту майна, яке не підлягає розгляду слідчим суддею, не врегульовано положеннями КПК України, слідчий суддя вважає можливим застосувати схожі за своєю суттю положення ч.2 ст.304 КПК України.

З огляду на наведене, клопотання про скасування арешту слід залишити без розгляду та повернути особі, яка його подала.

Керуючись ст. ст.7, 9, 174, 304, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, залишити без розгляду та повернути особі, які його подала. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1