Справа № 686/9077/26
Провадження № 1-кс/686/3242/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, на утриманні дітей немає, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , колишній солдат резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , із званням «солдат», раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0003757 від 17.12.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

26.03.2026 року слідча ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, яке погоджено з процесуальним прокурором у кримінальному провадженню ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який є тяжким злочином, та існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; матиме реальну можливість перешкоджати всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин кримінального провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо задоволення вказаного клопотання, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №331 від 30 листопада 2024 року військовослужбовцю ОСОБА_6 (далі ОСОБА_6 ) з 30 листопада 2024 року продовжити військову службу та зарахувати до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , а також поновити виплату грошового, здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення, дію пільг та соціальних гарантій встановлених законодавством України для військовослужбовців Збройних Сил України. Солдата ОСОБА_6 призначити на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 та вважати таким, що з 30 листопада 2024 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу солдата ОСОБА_6 до військової частини НОМЕР_1 він набув статусу військовослужбовця-особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватися правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без відповідного дозволу командира (начальника).

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оборону», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, та який неодноразово продовжувався Указами Президента України, востаннє Указом Президента України №40/2026 від 12.01.2026 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 03.02.2026 строком на 90 діб.

Рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною радою України приймає Президент України. Відповідних рішень Президентом України не приймалось, відтак в Україні з 24 лютого 2022 року діє воєнний стан, тому солдат ОСОБА_6 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану.

Разом із тим, солдат ОСОБА_6 у порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування, 04.12.2024 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 у пункті її постійної дислокації в АДРЕСА_2 та перебував поза межами військової частини за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України до 23.01.2026.

23.01.2026 солдат ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_3 , чим припинив вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Таким чином, солдат ОСОБА_6 підозрюється у самовільному залишенні військової частини, вчиненому в умовах воєнного стану, тривалістю понад три доби, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

26 березня 2026 року слідчим ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУ НП в Хмельницькій області за погодженням з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури і сфері оборони Західного регіону в рамках кримінального провадження № 0003757 від 17.12.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, а саме: матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 та іншими матеріалами в сукупності.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі, а саме запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а також у справі «Летельє проти Франції» зазначено, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Також встановлено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки перебуваючи на волі та не маючи доходу на проживання, оскільки останній не працевлаштований, ОСОБА_6 може вчиняти ряд нових злочинів.

Таким чином, існують достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобто існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, запобігти вказаним ризикам неможливо.

Метою обрання щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є попередження в подальшому реалізації підозрюваним наведених вище існуючих ризиків.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Санкцією ч. 5 ст. 407 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Із урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_6 та виняткової суспільної небезпеки діяння, яке йому інкримінується, можна зробити висновок, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти зазначеним ризикам.

Окрім того, у даному клопотанні беззаперечно та поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та активно перешкоджати кримінальному провадженню.

12 вересня 2022 року набрав чинності прийнятий Верховною Радою України Закон України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо обрання запобіжного заходу до військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану» від 16 серпня 2022 року №2531-ІХ, спрямований на унеможливлення застосування будь-яких інших запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, до військовослужбовців, які вчинили окремі військові злочини під час дії воєнного стану.

Варто звернути увагу, що військовий злочин, вчинений військовослужбовцем під час дії правового режиму воєнного стану свідчить про максимальний ступінь суспільної небезпеки, як самого діяння, так і особи, що його вчинила, а отже до такого військовослужбовця повинно бути застосовано тримання під вартою.

Відповідно до частини сьомої статті 176 КПК України, під час дії воєнного стану застосування виключно запобіжного заходу, визначеного пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто тримання під вартою), можливе до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються тільки у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, під час дії воєнного стану, є підстави не визначати йому розмір застави у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст.178 КПК України, обставини в їх сукупності (тяжкість кримінального правопорушення та конкретні обставини його вчинення за яких повідомлено ОСОБА_6 підозру останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення), вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, особу підозрюваного та міцність соціальних зв`язків вважаю, що відносно підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, за вставлених у справі обставин та наявних ризиків, на переконання слідчого судді, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до положень абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України вважаю за можливе не визначити розмір застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 24 травня 2026 року включно.

Ухвала діє по 24 травня 2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя