Справа № 638/6241/26
Провадження № 1-кс/638/781/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судового засідання в приміщенні Шевченківського районного суду м. Харкова клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню № 0000293 від 09.02.2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця, який на момент скоєння правопорушення перебував на посаді командира 3 зенітно - ракетного відділення зенітного ракетного взводу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого: 11.10.2024 Дзержинським районним судом міста Харкова за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлений волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 року,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України, -

встановив:

26.03.2026р. слідчий СВ Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова з клопотанням, яким просив:

- застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з триманням останнього в умовах Державної Установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України протягом 60 днів з моменту розгляду клопотання, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян.

- у разі необрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або визначення суми застави та при внесені застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатись з постійного проходження військової служби, без дозволу безпосереднього командира, слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проходження військової служби;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування зі свідками, понятими, спеціалістами.

В обґрунтування клопотанні вказано, що слідчим відділом Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000293 від 09.02.2026 за ознаками складу кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №412 від 31.12.2025 штаб-сержанта ОСОБА_5 , призначено на посаду командира 3 зенітно - ракетного відділення зенітного ракетного взводу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують штаб-сержанта ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, штаб-сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно з вимогами ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який на теперішній час продовжено.

Так, штаб-сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, штаб-сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби в порушення вищезазначених нормативно-правових актів 10.01.2026 вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, в умовах воєнного стану без дозволу командування та поважних причин вирішив незаконно тимчасово ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, за відсутності законних підстав та поважних причин, ОСОБА_5 самовільно залишив тимчасове місце розташування підрозділу, населений пункт Гроза, Куп`янського району, Харківської області.

Після чого, ОСОБА_5 без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, в умовах воєнного стану, не повернувся до місця несення служби, а саме до тимчасового розташування свого підрозділу в населений пункт АДРЕСА_1 та з 11.01.2026 по 19.01.2026 перебував поза службою, проводячи час на власний розсуд.

За час відсутності на службі ОСОБА_5 , обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд до моменту встановлення його місцезнаходження правоохоронними органами.

Крім того, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , точний час в ході досудового розслідування не встановлений, однак не пізніше 29.01.2026 року 18:30 години, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , до якої був запрошений мешканцем вищевказаної квартири ОСОБА_8 для подальшого спільного вживання спиртних напоїв, діючи умисно, з корисливих мотивів, за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваного ним діяння, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, викрав навушники ТМ ««Marshall Major V», вартістю згідно висновку експерта №СЕ-19/121-26/4177-ТВ від 16.02.2026 року 4433,00 грн., володільцем яких є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після цього, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник та розпорядився належними ОСОБА_8 навушниками ТМ ««Marshall Major V» на власний розсуд, чим спричинив останньому матеріального збитку на загальну суму 4433,00 гривень.

25.03.2026 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

25.03.2026 ОСОБА_5 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407 ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування зібрані докази, які вказують на вину ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, а саме його причетність підтверджується: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_8 протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком свідку ОСОБА_9 , протоколос допиту свідка ОСОБА_10 , протокол пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_10 , протоколос допиту свідка (побратима) ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка (побратима) ОСОБА_12 , а також іншими документами та доказами, які маються в матеріалах кримінального провадження.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

На даний час, у вказаному кримінальному провадженні проводяться необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення злочину, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Отримані під час проведення досудового розслідування докази свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України.

Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» №3561/06 від 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування особи під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на потерпілих, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа злочин, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, про обрання якого слідчим та прокурором заявлено клопотання.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 «Летельє проти Франції»). Відповідно до позиції ЄСПЛ рішення «Шалімов проти України» від 04.04.2010 заява №20808/02, п.50. ЕСНR 2010, «тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи» (справа «Лабіта проти Італії», заява №26772/95, п.153, ЕСНR 2000IV, справа «Харченко проти України»).

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даний час існує ряд ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ст. 177 КПК України, які є підставою для застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити спробу переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнути відповідальності, враховуючи вищевикладені обставини, які свідчать про те, що підозрюваний зареєстрований на території України, яка на даний час є зоною бойових дій, постійного офіційного місця проживання у м. Харкові на даний час немає, а також враховуючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, вбачається ризик того, що він може вчинити спробу переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду в України або за її межами з метою уникнути передбаченої відповідальності.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

- п. 2 ч. 1 ст.177 КПК України, так підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на свободі зможе знищити, сховати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

- п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, характер та спосіб вчинених дій, кримінальних правопорушень, дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, він може вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення проти власності громадян.

Крім того, ч. 8 ст. 176 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

З огляду на вищевикладені обставини у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати про наявність та обґрунтованість ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, яке створює в очах громадян та суспільства в цілому, негативне враження безладдя, безкарності та з метою забезпечення дієвості правоохоронних органів в боротьбі зі злочинністю та забезпеченні принципу співмірності злочинних дій та обмежених прав, доцільно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засідання прокурор клопотання підтримав, просив суд його задовольнити.

Підозрюваний не заперечував проти клопотання прокурора.

Захисник підозрюваного підтримала думку підозрюваного і просила суд не застосовувати до підозрюваного запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, посилаючись на суровість запобіжного заходу.

Вислухавши міркування сторін кримінального провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя вважає, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри за ч. ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується наданими до клопотання доказами.

Також, слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, наведених слідчим у клопотанні.

Підозрюваний в судовому засіданні не спростовував події кримінальних правопорушень, у вчиненні яких йому повідомлено про підозру.

З урахуванням викладеного, при вирішенні питання обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2 та 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких підозрюється, дані про особу підозрюваного, вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням вимог ч. 8 ст. 176 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто клопотання слідчого у визначенні розміру застави підлягає задоволенню, в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 266240 грн.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню № 0000293 від 09.02.2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 60 (шістдесяти) днів, тобто до 22 травня 2026 року.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором цієї особи в порядку, передбаченому ст.ст. 111, 112 КПК України.

Визначити суму застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 266240 гривень 00 копійок, яку можливо внести на депозитний рахунок ТУДСА України у Харківській області, код одержувача 26281249, МФО банку 820172, банк Державна казначейська служба України, призначення платежу - застава, справа № ___, підозрюваний (прізв., ініціали) платник (прізв., ініціали).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_5 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатись з постійного проходження військової служби, без дозволу безпосереднього командира, слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проходження військової служби;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування зі свідками, понятими, спеціалістами.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі слідчого ізолятору.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа слідчого ізолятору негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та слідчу суддю Шевченківського районного суду м. Харкова.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів, а ОСОБА_5 в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1