Справа № 346/4374/25
Провадження № 1-в/346/11/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника КВК (№41)» ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коломия, в режимі відеоконференції, клопотання засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, до засудження проживав АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого вироком Окружного суду округу Бекес (Угорщина) від 21.03.2002 року, зміненого постановою Вищого суду м. Сегед (Угорщина) від 21.09.2003 року, визнаних постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 26.09.2007 року з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 20 грудня 2007 року, якими цей вирок приведений у відповідність з Кримінальним кодексом України (в редакції 2001 року), за якими ОСОБА_9 вважати засудженим за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років,

про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк,-

В С Т А Н О В И Л А :

Засуджений ОСОБА_9 звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франкіської області із вказаним клопотанням, в якому зазначив, що на даний час він відбув майже 30 років призначенго покарання. Стягнень не має, вину визнав повністю і розкаявся у скоєному, судових позовів не має, працює та отримав 4 заохочення. Просить змінити йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Засуджений ОСОБА_9 підтримав клопотання та просив задовольнити. Зазначив, що повністю визнає свою вину у вчиненому злочині. Протягом відбування покарання допускав порушення умови режиму, останнім часом дотримується. Весь час відбування покарання працює, окрім двох місяців, коли не було роботи, хоча ініціативу не виявляв. Отримав професію газозварника. Підтримує зв`язки з братом, з батьками поки вони були живі.

Захисник підтримав клопотання засудженого, просив замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк від 15 до 20 років, врахувати строк покарання, який засуджений вже відбув, а саме 30 років, наявні зміни в його поведінці та ставленні до праці.

Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання, вважаючи його обґрунтованим. Вважає, що засуджений відбув мінімально необхідний строк та за час відбування покарання став на шлях виправлення, а тому до нього може бути застосовано заміна довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, а саме на 20 років.

Представник КВК №41 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання засудженого, вважав, що він не став на шлях виправлення.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання засудженого, додані до нього матеріали та матеріали особової справи колегія суддів приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 засуджений вироком Окружного суду округу Бекес від 21.03.2002 та Вищого суду м.Сегед від 21.08.2003 за ст.166 секція (1) btk та за секцією (2), підпункти a, b, f Кримінального кодексу Угорщини і йому призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років з обов`язковим видворенням за межі Республіки Угорщина.

За згодою ОСОБА_9 його на підставі Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб (підписану у Страсбурзі 21.03.1983 року) передано для подальшого відбування покарання в Україні.

Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 26.09.2007 року визнано вирок Окружного суду округу Бекес від 21.03.2002 та Вищого суду м.Сегед від 21.08.2003 щодо ОСОБА_9 ОСОБА_9 визнано винуватим у вчинені злочину передбаченого п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання довічне позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. строк відбуття покарання рахувати з 08 грудня 1999 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 20.12.2007 року постанову апеляційного суду Закарпатської області від 26.09.2007 змінено, виключено з неї висновок про визнання ОСОБА_9 винуватим у вчинені злочину. Визнано вирок Окружного суду округу Бекес від 21.03.2002 та Вищого суду м.Сегед від 21.08.2003 щодо ОСОБА_9 . Приведено цей вирок у відповідність з Кримінальним кодексом України (в редакції 2001 року), за якими вважати ОСОБА_9 засудженим за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. у решті постанову апеляційного суду залишено без змін.

Відповідно до розпорядження про виконання постанови, що набрала законної сили постанова апеляційного суду Закарпатської області від 26.09.2007 щодо ОСОБА_9 набрала законної сили 20.12.2007 р.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17.08.2016 на підставі ст.72 ч.5 КК України ОСОБА_9 зараховано строк попереднього ув`язнення з 08.12.1999 по 21.08.2003 до строку покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13.05.2020 на підставі ст.72 ч.5 КК України ОСОБА_9 зараховано строк попереднього ув`язнення з 08.05.2007 по 20.12.2007 до строку покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На час розгляду подання засуджений ОСОБА_9 фактично відбув більше 30 років покарання.

З 03.03.2023 та по даний час засуджений ОСОБА_9 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі «Коломийська виправна колонія (№41)» в секторі для тримання осіб засуджених до довічного позбавлення волі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком (ч. 1 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання (ч. 5 ст. 82 КК України).

Отже, можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким обумовлена наявністю двох складових: засуджений став на шлях виправлення та відбув певну частину строку покарання в залежності від ступеня його тяжкості (ч. ч. 3, 5 ст. 82 КК України). Тобто головною умовою для прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення, про що говориться і в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

З матеріалів особової справи засудженого та характеристик на засудженого ОСОБА_9 вбачається, що засуджений з 08.05.2007 року тримався в СІЗО м.Ужгород, з 22.03.2008 відбував покарання в ДУ «Замкова виправна колонія №58», з 14.09.2014 в СІЗО м.Хмельницький, з 07.11.2014 в ДУ «Замкова виправна колонія №58», з 03.03.2023 ДУ «Коломийська виправна колонія №41».

За час перебування у зазначених установах засуджений характеризувався посередньо, 28.05.2007 року комісією Ужгородського СІЗО поставлений на оперативний облік як схильний до членоушкодження. Знятий з вказаного обліку 14.09.2015 року комісією ДУ «Замкова ВК №58». В період з 05.02.2013 по 13.01.2022 допускав порушення встановленого порядку відбування покарання та вимог режиму утримання, за що на нього накладено 23 дисциплінарні стягнення у виді догани, суворої догани, 7, 12 діб карцеру, які на даний час погашені. До виконання передбачених вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, на критику реагує агресивно. В період часу з 2009 по 2021 рік не працевлаштований. Засуджений звертався із заявами від 05.04.2021 та 10.11.2021 до адміністрації установи про працевлаштування. За повідомленням начальника установи, які міститься в матеріалах особової справи (т.5 а.с.128, 199), засудженому відмовлено, оскільки відсутня можливість працевлаштувати засудженого в майстерні установи, яка надає послуги по виготовленню швейної продукції та сувенірної продукції, з врахуванням спеціальності засудженого моториста 2 класу та слюсара та відсутності навиків роботи по виготовленню даної продукції. З 2022 року засуджений характеризується позитивно, працевлаштований в швейній дільниці установи. Відповідно до довідки бухгалтерії установи засуджений за період відбування покарання в даній установі отримував зарплату: 2019 рік червень 3 грн., липень 19 грн., листопад 42 грн., 2022 рік грудень 592 грн. Засуджений за виконання покладений обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та правилами внутрішнього розпорядку 10.10.2022 отримав одне заохочення у виді подяки. Характеризується як неконфліктний. З персоналом установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, до виконання вимог персоналу ставиться сумлінно. Дбайливо ставить до майна установи і предметів. Якими користується при виконання дорученої роботи, використовує тільки за призначенням. За заявами засудженого від 08.01.2009, 25.06.2009, 10.12.2010, 30.06.2011, 19.12.2011, 22.12.2012, 23.01.202014.09.2022 брав участь в програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Творчість і освіта», «Творчість», навчався в Михайлівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів, брав участь в гуртку художньо-прикладного мистецтва за заявою від 22.02.2016, 29.03.2022. Відповідно до витягу з протоколу №20 від 10.11.2022 засідання комісії установи вирішено подати матеріали до Центральної комісії щодо зміни умов тримання шляхом переведення з багатомісних приміщень камерного типу до звичайних житлових приміщень максимального рівня безпеки.

Відповідно до витягу №3.7/36 2022 з протоколу засідання Центральної комісії Департаменту щодо переведення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі від 15.12.2022 прийнято рішення змінити умови тримання засудженого ОСОБА_9 шляхом переведення для подальшого відбування покарання з багатомісних приміщень камерного типу сектору для відбування покарання засуджених о довічного позбавлення волі ДУ «Замкова виправна колонія №58» до сектору максимального рівня безпеки у звичайних жилих приміщеннях ДУ «Коломийська виправна колонія №41».

З 03.03.2023 засуджений відбуває покарання в умовах ДУ «Коломийська виправна колонія №41» в секторі для тримання осіб засуджених до довічного позбавлення волі. За час відбування покарання в даній установі, не допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладалися. До засудженого застосовано три заохочення 03.01.2024, 02.07.2024, 03.07.2025 у виді подяки. Засуджений виявляв бажання працювати, та був працевлаштований у виробничій майстерні колонії, залучається до виконання робіт по благоустрою місць позбавлення волі в порядку черговості, які виконує під контролем працівників адміністрації. У відношенні до представників колонії тактовний, ввічливий. У відношенні до інших засуджених має низьку товариськість, має у колі спілкування осіб з негативною спрямованістю та в певних випадках піддається їх впливу. За ініціативою засудженого залучений до програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», відповідно до його заяви від 20.05.2023 року. Виконавчі листи в установу не надходили. Вину у вчиненому злочині визнав. За оцінкою ризику вчинення повторного кримінального правопорушення такий ризик оцінюється як середній, ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як високий. Індивідуальні програми соціально-виховної роботи із засудженим виконані частково, заплановані заходи виконуються згідно запланованому графіку.

Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_9 від 15.01.2026 останній отримав чотири заохочення 10.10.2022, 03.01.2024, 02.07.2024, 03.07.2025 у виді подяки за виконання покладений обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та правилами внутрішнього розпорядку. За період з 05.02.2013 по 13.01.2022 має 23 стягнення за порушення розпорядку дня, неохайний зовнішній вигляд, створення конфліктної ситуації, нетактовну поведінку, невиконання законних вимог, за пошкодження державного майна, які на день розгляду подання погашено.

З довідки №34 від 15.01.2026 про працевикористання засудженого ОСОБА_9 , останній за договорами ЦПХ працював та отримував заробітну плату в період липень, вересень, жовтень, листопад 2023 року, січень, квітень, травень,липень-грудень 2024 року, січень, березень-жовтень 2025 року. Вказані дані підтверджуються також договорами цивільно-правового характеру, що містяться в матеріалах особової справи та їх копії долучені до матеріалів подання.

З довідки начальника установи від 15.01.2026 вбачається, що засуджений ОСОБА_9 залучається до виконання робіт з благоустрою місць позбавлення волі без оплати праці, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених згідно графіка чергування в порядку черговості 1-2 рази в місяць у неробочий час і не більше як на дві години на день залучається до прибирання приміщень гуртожитку відділення СПС №8. Дані роботи виконує під контролем працівників персоналу. Засуджений не виявляє бажання позачергово залучатися до виконання робіт з благоустрою місць позбавлення волі.

Виконавчі листи на засудженого ОСОБА_9 ані до ДУ «Замкова виправна колонія №58», ані до ДУ «Коломийська виправна колонія №41» не надходили, відповідно до довідок вказаних установа від 10.11.2022 та 15.01.2026.

Згідно даних особової справи ухвалами Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11.05.2017 та 14.05.2018, залишеними без змін ухвалами апеляційного суду Хмельницької області від 17.07.2017 та 26.07.2018, ОСОБА_9 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, в т.ч. з підстав відсутності доведення засудженим факту свого виправлення, про що зазначив і Верховний Суд у постанові від 09.08.2023 року.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.05.2025, залишеною без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23.06.2025 року, відмовлено у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі. Разом з цим суди обох інстанцій констатували, що до 2022 року ОСОБА_9 суттєво не змінив своєї поведінки, продовжились випадки порушення ним встановленого порядку виконання та відбування покарання. Тільки з 10.10.2022 поведінка ОСОБА_9 та його ставлення до праці істотно змінилися в бік покращення, але суди вважали, що цього було не достатньо для висновку про виправлення засудженого і звільнення від відбування покарання умовно-достроково.

Згідно з ч. 1, 3 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Частиною 2 ст.67 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_9 перебуває в місцях позбавлення волі з 08.12.1999р., в установах відбування покарання на території України відбуває покарання з 08.05.2007 року. На день розгляду подання, з урахуванням зарахованого в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, фактично відбув більше 30 років позбавлення волі, що дає можливість розглянути питання про заміну довічного позбавлення волі більш м`яким у виді позбавлення волі на певний строк.

З досліджених судом матеріалів особової справи засудженого судом встановлено, що протягом всього часу відбування покарання поведінка засудженого не була ідеальною. Зокрема до 2022 року засуджений допускав порушення вимог відбування покарання, за що на нього накладено 23 стягнення. Суд враховує, що на даний час ці стягнення погашені. В цей період засуджений не працював, і для цього були об`єктивні причини, а саме відсутність можливості працевлаштування засудженого в майстерні установи через відсутність відповідного досвіду та навичок засудженого. Разом з цим, засуджений у 2021 році почав проявляти ініціативу, звертаючись до адміністрації установи з проханням працевлаштувати його.

Суд відзначає, що поведінка засудженого та його ставлення до праці під час відбування покарання почали змінювалися на краще після січня 2022 року. В цей період засуджений припиняє деструктивну поведінку та вчинення порушень вимог режиму, дисциплінарні стягнення до нього не застосовуються, натомість засуджений регулярно отримує заохочення, всього чотири в період з 10.10.2022 до 03.07.2025 року у виді подяк. Саме в цей період засудженому за сумлінну поведінку та ставлення до праці змінено умови тримання та переведено з багатомісних приміщень камерного типу сектору до сектору максимального рівня безпеки у звичайних жилих приміщеннях. Відбуваючи покарання в умовах ДУ «Коломийська виправна колоні №41» засуджений працевлаштований на виробництві установи. Відмічається, що засуджений додержується правил охорони праці та техніки безпеки, бережливо використовує обладнання та інструменти, дбайливо ставився до майна установи і предметів якими користувався при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. У відносинах з іншими засудженими не конфліктний, позитивно впливає на інших засуджених. Вказане на думку суду говорить про наявність сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці засудженого. Крім того, залучається до робіт з благоустрою колонії та прибирання приміщень без оплати праці, в порядку черговості, хоча виконує ці роботи під контролем працівників персоналу.

Весь час відбування покарання засуджений бере активну участь в програмах диференційованого виховного впливу, в творчих гуртках, здобуває освіту, що безумовно позитивно впливає на процес його виправлення та перевиховання. Суд не бере до уваги пояснення представника адміністрації установи про те, що засуджений хоча і бере участь в таких програмах, але не активну, оскільки матеріали особової справи спростовують таке твердження.

Отже, суд констатує, що спостерігається процес позитивних змін в особистості засудженого, відношення до праці більш добросовісне та відповідальне, що у свою чергу свідчить про те, що засуджений прагнув досягнути виправлення, а не мав за мету уникнути відповідальності за вчинені злочини, з урахуванням того факту, що визначених процедур для пом`якшення довічного позбавлення волі діючим законодавством передбачено не було.

Суд бере до уваги і той факт, що засуджений, повністю визнавав свою вину в інкримінованих злочинах, усвідомив вчинене.

Виконавчі листи в установу виконання покарань не надходили, про що свідчать відповідні довідки.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги особу засудженого, його поведінку та ставлення до праці під час відбування покарання, значний строк відбутого покарання, суд приходить до висновку, що є достатні дані та підстави визначені законом вважати, що засуджений став на шлях виправлення, а це дає суду підстави прийняти рішення про можливість замінити засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком на 20 років.

При цьому суд не бере до уваги висновок комісії щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_9 , відповідно до якого останній не став на шлях виправлення, ступень виправлення засудженого оцінено в 44 бали, що значно менше мінімально необхідних 65 балів. Дослідивши вказаний висновок, критерії за якими оцінюється виправлення засудженого та бали, якими оцінено кожний критерій, суд виявив необ`єктивність, невідповідність даної оцінки матеріалам особової справи та даним характеристики засудженого.

На підставі наведеного, керуючись ст.6 КВК України, ст.82 КК України, ст. ст. 371,372,376, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання засудженого ОСОБА_9 - задовольнити.

ОСОБА_9 , засудженому вироком Окружного суду округу Бекес (Угорщина) від 21.03.2002 року, зміненого постановою Вищого суду м. Сегед (Угорщина) від 21.09.2003 року, визнаних постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 26.09.2007 року з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 20 грудня 2007 року, якими цей вирок приведений у відповідність з Кримінальним кодексом України (в редакції 2001 року), за якими ОСОБА_9 вважати засудженим за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років, замінити покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі, на строк 20 (двадцять) років.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня заміни покарання у виді довічного позбавлення більш м`яким у виді позбавлення волі з 14.04.2026 року.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 14.04.2026 року о 16 год. 10 хв.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3