ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2568/26
провадження № 1-кп/753/1404/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

провівши підготовче судове засідання в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0005399 від 26.04.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, розвідник-оператор ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 2 ст. 194; ч. 5 ст. 407 КК України,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Хмельницького, громадянина України, командир ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

Підготовче судове засідання

До Дарницького районного суду м. Києва 09 лютого 2026 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0005399 від 26.04.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 2 ст. 194; ч. 5 ст. 407 КК України, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до частини 3 ст. 35 КПК України на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2026 року для розгляду цього кримінального провадження визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 26 лютого 2026 року призначено підготовче судове засідання.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просила постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні.

Від потерпілого ОСОБА_8 попередньо надійшла заяви про розгляд справи без його участі.

Захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти призначення обвинувального акта до судового розгляду. Водночас подав клопотання про скасування арешту на майно.

Обвинувачений ОСОБА_7 , підтримав позицію свого захисника щодо можливості призначення обвинувального акта до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 вважала, що обвинувальний акт слід призначити до судового розгляду. Натомість подала суду клопотання про визначення розміру застави її підзахисному.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав захисника з приводу призначення справи до розгляду та одночасно подав клопотання про зміну йому запобіжного заходу на більш м`який.

На питання головуючого судді всі учасники судового розгляду підтвердили, що не заперечують проти проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілого.

Щодо інших клопотань, пов`язаних із призначенням обвинувального акта до розгляду, сторони не висловились.

Суд, заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, дійшов до наступних висновків.

Кримінальне провадження підсудне Дарницькому районному суду м. Києва.

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено відповідно до положень статей 291, 292 КПК України.

Підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, які б перешкоджали призначенню цього обвинувального акта до судового розгляду судом не встановлено.

Отже, суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 2 ст. 194; ч. 5 ст. 407 КК України, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

Судове засідання у цьому кримінальному провадженні з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито.

У судове засідання необхідно викликати прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, потерпілого, обвинувачених та їх захисників.

Щодо клопотання про скасування арешту на майно

Сторона захисту клопотання про скасування арешту мотивувала тим, що на момент накладення арешту на під час досудового розслідування існувала процесуальна необхідність у забезпеченні збереження можливих речових доказів. Водночас станом на лютий 2026 року досудове розслідування завершене, обвинувальний акт передано до суду, а подальше застосування арешту, на переконання захисту, втратило процесуальну мету.

З приводу мобільного телефону «iPhone 16 Pro Max» захист вказує, що його огляд вже проведено, протокол складено, телефон визнано речовим доказом, однак відомостей, які б мали доказове значення для сторони обвинувачення не встановлено. Телефон не є знаряддям або предметом кримінального правопорушення та не містить інформації, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, у зв`язку з чим його подальший арешт є безпідставним.

Аналогічні доводи наведено захисником і щодо автомобіля «BMW X6», адже обшук проведено, необхідні слідчі дії здійснено, додаткових процесуальних заходів із транспортним засобом не проводиться. Автомобіль сам по собі не є доказом вчинення інкримінованого правопорушення, а його арешт, з урахуванням завершення слідства та відсутності подальшої потреби у забезпеченні доказів, є непропорційним обмеженням права власності обвинуваченого.

У зв`язку з наведеним, захисник просив клопотання задовольнити та скасувати арешт на зазначені речі, повернувши їх власнику ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника та просив задовольнити клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення клопотання захисника.

Суд, заслухавши думку обвинуваченого та його захисника, прокурора, дослідивши клопотання та додані матеріали, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

З положень ст. 170 КК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Отже, законодавець визначив цей захід як тимчасовий й суд має уважно поставитись до того чи вичерпану потребу цього застосування, чи не буде надмірним втручання у права особи на власність у разі продовження дії такого арешту тощо.

Метою застосування арешту, згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 171 КПК України є забезпечення збереження речових доказів.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.( ч. 2 ст. 174 КПК України)

З урахуванням змісту зазначених положень кримінального процесуального кодексу, а також підстави, на яку посилається захисник у клопотанні, при вирішенні питання про скасування арешту майна в межах розгляду цього клопотання, суд має встановити про наявність/відсутність підстав для подальшого застосування арешту.

З матеріалів долучених до клопотання слідує, що в рамках цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 01 серпня 2025 року за результатом розгляду клопотання слідчого, накладено арешт на мобільний телефон марки «Apple Iphone 16 Pro Max», FPV дрон із зарядним акумулятором, дві рації чорного кольору, пластичну вибухову речовину сірого кольору, зразок пластичної речовини, детонатор електро ЕДПР, мобільний телефон з електронними механізмами, мобільний телефон «Самсунг» білого кольору, кристалічну речовину світлого кольору, речовину рослинного походження, сім-карту з FPV дрону, магніти чорного кольору, транспортний засіб BMW X6, державний номерний знак НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_7 .

У клопотанні захисником ставиться питання про часткове скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді від 01.08.2025 на мобільний телефон «Apple Iphone 16 Pro Max» та транспортний засіб BMW X6, державний номерний знак НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Таким чином, судом здійснюється розгляд клопотання в межах заявлених вимог.

Накладаючи арешт на зазначене в ухвалі майно, слідчий суддя послався на те, що вказані у клопотанні слідчого речі є доказом вчинення кримінального правопорушення, а тому потреба в накладенні арешту на нього є очевидною.

У той же час, в ході розгляду цього клопотання прокурор зазначила, що вказаний мобільні телефон, як і інформація, що міститься у ньому та автомобіль, не несуть жодного доказового значення у цьому кримінальному провадженні.

Варто додати, що відповідно до положень ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що захисник в ході судового розгляду довів, що в подальшому відпала потреба у арешті мобільного телефону та автомобіля, а тому вказане клопотання підлягає задоволенню.

Щодо клопотання про зміну запобіжного заходу

Захисник просила змінити запобіжний захід посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні або істотно зменшилися. Зазначала, що досудове розслідування завершено, всі необхідні слідчі дії проведено, свідків допитано, а тому вплив на хід кримінального провадження з боку обвинуваченого є неможливим. Окремо вказувала на належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 під час досудового розслідування, а також на те, що раніше до нього застосовувався запобіжний захід із визначенням застави, яку було внесено та покладені на нього обов`язки не порушувалися, від слідства та суду він не переховувався, сприяв слідству та визнав обставини інкримінованих йому правопорушень. Крім того, просила врахувати дані про особу обвинуваченого, відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, родини та малолітньої дитини на утриманні, позитивні характеристики.

У зв`язку з цим просила визначити розмір застави в межах, передбачених ст. 182 КПК України.

Одночасно з клопотанням захисника сам обвинувачений ОСОБА_6 також просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який, посилаючись на аналогічні доводи, які були нею викладені.

Сторона захисту (захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_6 ) підтримали заявлені клопотання у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення заявлених клопотань.

Вирішуючи заявлене клопотанні сторони захисту, суд виходить із такого.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 201 КПК України клопотання про зміну запобіжного заходу, скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, або зміну способу їх виконання розглядаються згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Загальні підстави і порядок застосування запобіжного заходу визначені у ст. 194 КПК України. Цією нормою передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд має дослідити та встановити такі обставини: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання (ч. 1 ст. 201 КПК України). У ч. 3 вказаної статті вказано, що до клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Так, ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 січня 2026 року ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Продовжуючи запобіжний захід, слідчий суддя врахувала обґрунтованість підозри, дані про особу ОСОБА_6 , а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, серед яких ризик переховування від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілого та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що станом на 27 лютого 2026 року у цьому кримінальному провадженні тривають підготовчі дії, а судовий розгляд по суті ще не розпочато, у зв`язку з чим зазначені ризики продовжують існувати.

Так, злочини, передбачені ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 2 ст. 194; ч. 5 ст. 407 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , є тяжкими, відповідно передбачають призначення покарання у виді: позбавлення волі на строк від трьох до семи років; позбавленням волі на строк від трьох до десяти років; позбавлення волі на строк від п?яти до десяти років позбавлення волі.

Означені покарання в разі визнання ОСОБА_6 винуватим в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для обвинуваченого переховуватися від суду.

Суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення дає можливість обґрунтовано вважати, що такий ризик встановлений.

У той же час, не може залишатися поза увагою суду, що Указом Президента України №6 4/2022 на території України починаючи з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, суд керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Таким чином, враховуючи, що існує ймовірність притягнення його до кримінальної відповідальності з призначенням покарання у виді реального позбавлення волі, тож суд погоджується із доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який існував на час застосування до запобіжного заходу та на час розгляду цього клопотання не зменшився.

Оцінюючи ризик впливу на свідків та потерпілого, суд бере до уваги встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Обвинуваченому ОСОБА_6 вже були відкриті матеріали досудового розслідування, тому він обізнаний про осіб, які дали показання в цьому кримінальному провадженні, зміст їхніх свідчень та їхні персональні дані, що створює передумови для можливої спроби позапроцесуального впливу на свідків та потерпілого.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, але й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та їх дослідження цим складом суду.

Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення суд оцінює як високий, оскільки бере уваги те, що ОСОБА_6 висунуте обвинувачення у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, які ймовірно вчинялись протягом 15 місяців.

Кількість інкримінованих злочинів впродовж незначного часу свідчить про протиправну поведінку та підтверджує ризик повторного вчинення кримінального правопорушення.

У той же час, з боку сторони захисту не було надано доказів на підтвердження того, що вказаний ризик зменшився або припинив існувати.

Доводи сторони захисту про необґрунтованість заявлених прокурором ризиків з огляду на процесуальну поведінку обвинуваченого, а також на відсутність відомостей вчинення ОСОБА_6 спроб впливу на свідків та потерпілого, суд вважає необґрунтованими.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або створюватимуть загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає подання суду доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Обвинувачений ході розгляду клопотання наголошував, що прокурором при розгляді клопотання не зазначено підставу неможливості у застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, суд переконаний, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, на цій стадії судового розгляду буде недостатнім для запобігання доведених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, особистого зобов`язання для запобігання ризиків буде недостатньо, оскільки виконання покладених на обвинуваченого обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_6 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Застосування особистої поруки є неможливим, оскільки відсутні особи, які прибули до суду та висловили готовність надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його в суд на першу про те вимогу.

Застосування домашнього арешту як запобіжного заходу на цьому етапі кримінального провадження не буде достатньо дієвим та таким, що зможе в повній мірі запобігти ризикам визнаних судом доведеним.

Також сторона захисту у судовому засіданні просила врахувати, що обвинувачений ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, сімейний стан (одружений), наявність малолітньої дитини та постійне місце проживання.

Суд враховує зазначені характеризуючі дані стосовно ОСОБА_6 (які були взяті до уваги під час обрання та продовження запобіжного заходу слідчими суддями) водночас звертає увагу, що вказані соціальні зв`язки існували і на момент вчинення інкримінованих злочинів (2015 рік народження дитини та 2023 реєстрація шлюбу - 2024-2025 роки епізоди інкримінованих йому злочинів) та не слугували тим важелем впливу на його протиправну поведінку.

У цьому кримінальному провадженні суд, дотримуючись розумного балансу між втручанням в право на свободу обвинуваченого та необхідністю забезпечення інтересів дієвості кримінального провадження, дійшов висновку, що належна поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 запобігання спробам вчинення ним дій, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, можуть бути забезпечені виключно шляхом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України.

ОСОБА_6 обвинувачується, з-поміж іншого, й у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

З огляду на наявність обгрунтованих ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи особу обвинуваченого та інкриміновані йому кримінальні правопорушення, тому відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України вважає не застосовувати до нього заставу як альтернативний запобіжний захід на вказаній стадії судового провадження.

Керуючись статтями 314-316 КПК України, суд

постановив:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002982 від 12.11.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 2 ст. 194; ч. 5 ст. 407 КК України, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, на 15 годину 15 хвилин 27 лютого 2026 року.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Для участі у судовому засіданні викликати сторони кримінального провадження: прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, потерпілого, обвинувачених та їх захисників.

Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 01.08.2025, на транспортний засіб BMW X6, державний номерний знак НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , та мобільний телефон марки Apple iPhone 16 Pro Мах, яка належать обвинуваченому ОСОБА_7 , повернувши останньому як власнику за належністю.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, відмовити.

Ухвала підлягає оскарженню лише в частині невизначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 та зміні запобіжного заходу.

Суддя ОСОБА_10