Справа № 344/4332/26
Провадження № 1-кс/344/1961/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання в рамках кримінального провадження № 0000676 від 23.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилався на те, що Відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000676 від 23.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчим у клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 достовірно знаючи про свій хворобливий стан здоров`я, який проявлявся епілептичним нападом 10.03.2025 під час керування ним транспортним засобом в Іспанії та з приводу якого він проходив лікування у медичних закладах Іспанії і під час лікування йому було видано медичну довіку про тимчасову непрацездатність до 09.03.2026 року та лікарем було роз`яснено обмеження у праві керування транспортними засобами, усвідомлюючи небезпечність своїх дій та можливості повторного епілептичного нападу, знехтував вказаними обмеженнями та продовжив керувати транспортними засобами.

Слідчим у клопотанні вказано, що 23.11.2025 близько 16:45 год ОСОБА_4 , перебуваючи у хворобливому стані та керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz E270, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною вул. 16 Липня, в селищі Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області, зі сторони м. Надвірна, в напрямку м. Яремче, Надвірнянського району Івано-Франківської області. При під`їзді до нерегульованого Х-подібного перехрестя вул. 16 Липня - С. Стрільців - Луги, в селищі Делятин, ОСОБА_4 зупинив керований ним автомобіль по праву сторону, за напрямком його руху на зупинці громадського транспорту.

Після цього водій автомобіля Mersedes E270, ОСОБА_4 , перебуваючи у хворобливому стані, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, перед початком свого руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, раптово відновив рух керованого ним автомобіля та допустив зіткнення із припаркованим на правому узбіччі автомобілем Renault Trafik, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходився попереду по напрямку його руху. Надалі ОСОБА_4 виїхав на смугу зустрічного руху, де в межах перехрестя вул. 16 Липня - С. Стрільців - Луги, по вул. Луги, допустив зіткнення передньою частиною свого автомобіля із припаркованим автомобілем Peugeot Expert, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті чого під час руху заднім ходом відбувся наїзд автомобілем марки Peugeot Expert на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився поряд із зазначеним автомобілем.

Внаслідок зіткнення автомобіля марки Peugeot Expert із автомобілем марки Mercedes-Benz E270 відбулось подальше зіткнення між задньою частиною автомобіль марки Peugeot Expert та боковою частиною припаркованого поруч автомобіля Fiat, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Як зазначено органом досудового розслідування в клопотанні, водій ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху, затвердженого Постановою КМ України №1306 від 10.10.2001, а саме:

- п. 1.5, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3, в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

- б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 2.9 б) відповідно до якого, водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані;

- п. 10.1, який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 12.1, в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- 34.1.3, відповідно до якого лінію 1.1 перетинати забороняється.

У клопотанні зазначається, що у результаті порушення ОСОБА_4 зазначених пунктів Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозково-лицевої травми з розтрощенням кісток черепа та руйнуванням речовини головного мозку, від яких загинув на місці події.

Слідчим у клопотанні вказано, що ОСОБА_4 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

04.03.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Сторона обвинувачення у клопотанні вказує, що причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме відомостями, які містяться в протоколі допиту потерпілого, протоколі огляду відеозапису з місця дорожньо-транспортної події, протоколах допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , висновках судово-медичної та інженерно-транспортних експертиз, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті якої передбачає максимальне покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Органом досудового розслідування в клопотанні зазначено, що необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років та він усвідомлює про неминучість покарання за вчинення даного злочину. Також ОСОБА_4 , може покинути територію України, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки він є громадянином іншої держави;

- п. 3 - незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки йому відомі їх анкетні дані та місця їхнього проживання;

На думку сторони обвинувачення, з метою запобігання переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також для запобігання незаконного впливу на свідків та потерпілу, необхідно обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку із чим слідчий за погодженням із прокурорм звернувся із вказаним клопотанням до слідчого судді.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини, просила клопотання задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення клопотання.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Як зазначено в клопотанні, відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000676 від 23.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як встановлено слідчим суддею , 04.03.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя зауважує, що зміст матеріалів кримінального провадження, які додано до клопотання, свідчить про те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, які містяться у матеріалах справи, а саме: відомостями, які містяться в протоколі допиту потерпілого, протоколі огляду відеозапису з місця дорожньо-транспортної події, протоколах допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , висновках судово-медичної та інженерно-транспортних експертиз, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування певною сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні підстави для висновку про можливу причетність ОСОБА_4 до злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до частини першої-другої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихстаттею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбаченихчастиною першоюцієї статті.

Виходячи із приписів статті 184 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності ризику, передбаченого у пункті 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя враховує можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочинів вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі за межі території України.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного та характером і тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних, слідчий суддя виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від учасників кримінального провадження, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором доведено існування зазначених у клопотанні ризиків.

В ході розгляду клопотання стороною захисту не спростовано існування ризиків, на які покликається слідчий у поданому клопотанні, і слідчий суддя вважає такі ризики наявними.

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує відношення самого підозрюваного до інкримінованих йому дій, його майновий стан, стан здоров`я, за таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання органу досудового розслідування про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо підозрюваного підлягає задоволенню із покладенням обов`язків визначених ст. 194 КК України

Відтак, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено можливість застосування зазначеного вище запобіжного заходу, який в свою чергу буде співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього, як іноземного громадянина відповідних обов`язків в межах строку досудового розслідування.

Ч. 6 ст. 194 КПК України передбачено, що обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців та при необхідності можуть бути продовжені.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді діє до 03 травня 2026 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_4 доручити здійснювати відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області капітану поліції відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області, капітану поліції відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області, капітану поліції Вагилевичу відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області, капітан поліції ОСОБА_10 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.03.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_11