Справа № 636/1309/26
Провадження 1-кп/636/1178/26
УХВАЛА

Іменем України

25.03.2026 м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області кримінальне провадження № 0001673 від 24.07.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Привітне, Алуштинського району, Кримської області, громадянина України, освіта середня, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, інвалідності не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 07.03.2024 Чугуївським міським судом Харківської обласні ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання із іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

в с т а н о в и в :

11 лютого 2026 року на розгляд до Чугуївського міського суду Харківської області з Куп`янської окружної прокуратури Харківської області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001673 від 24.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями Чугуївського міського суду Харківської області від 11.02.2026 визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою від 11.02.2026 вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, зазначивши, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, а обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.

ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій росив судове засідання проводити без його участі .

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали позицію прокурора, просили призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, суд встановив, що не має перешкод для призначення судового розгляду, а саме, відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 2 ст. 314 КПК України, а також проведені всі необхідні дії щодо підготовки до судового розгляду.

Так, обвинувальний акт з додатками до нього в цілому відповідають вимогам ст. 291 КПК України, при затвердженні прокурором обвинувального акту дотримані вимоги закону, кримінальне провадження за підсудністю підлягає розгляду Чугуївським міським судом харківської області, відсутні підстави для закриття чи зупинення провадження у справі.

З`ясовано питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді. Клопотань про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту, витребування певних речей чи документів, а також з інших питань, визначених ст.ст. 314, 315 КПК України не заявлено.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, так як відсутні обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України.

За таких обставин, є достатні підстави для призначення даного обвинувального акту до судового розгляду, яке належить здійснити суддею одноособово у відкритому судовому провадженні.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні звернувся до суду з письмовим клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п.: 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які встановлені в ході досудового розслідування, не зменшились та продовжують існувати, а саме:

- враховуючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, ОСОБА_4 , маючи незняту та непогашену судимість, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, так як обвинувачений є місцевим мешканцем та йому відоме місце проживання свідків та може здійснити спробу незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, в тому числі шляхом погроз, залякувань (з огляду на насильницький спосіб вчинення правопорушення в якому він обвинувачується)- у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою зміни або спотворення їх показань на стадії досудового розгляду, які безпосередньо сприймаються судом лише в судовому засіданні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень та маючи незняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та скоїв кримінальне правопорушення , передбачене ч.1 ст. 119 КК України (п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України).

На переконання прокурора, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Копія вказаного клопотання вручена обвинуваченому та захиснику.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 та просив його задовольнити, розмір застави просив не визначати, з урахування того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

Захисник обвинуваченого заперечувала проти щодо клопотання прокурора, зазначила, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, намірів переховуватися від суду та впливати на учасників кримінального провадження не має.

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора, підтримав позицію захисника, зазначив, що ризиків не має просив врахувати, що має хвороби та не має належного лікуванняв умовах СІЗО.

При цьому вмотивованих клопотань та документів на підтвердження своїх заперечень стороною захисту не надано, тому суд позбавлений у повній мірі з`ясувати заперечення захисту щодо обставин, які враховуються судом при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком 60 днів, до 25.02.2026 включно, без визначення застави (ухвала слідчого судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 29.12.2025).

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 16.02.2026 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, до 16 квітня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Обвинувачений на даний час утримується під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно пункту 1 "с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, в судовому засіданні не надано доказів на підтвердження того, що зменшилися ризики, передбачені ст.177 КПК України, або змінилися обставини, передбачені ст. 178 КПК України, які існували під час застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому та які не існували і не розглядались на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено

Під час розгляду вказаного питання судом вивчена можливість щодо не продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою та обрання менш суворого запобіжного заходу.

Суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: п.1) - переховування від суду, п.3) - незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні; п.5) вчинення іншого кримінального правопорушення, про наявність яких вказує прокурор, поясненнями обвинуваченого не спростовуються, та суд погоджується з їх існуванням.

При встановленні наявності ризику впливу свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Між тим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

В рішенні ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови» від 04.10.2005 року, заява № 9190/03, § 58) зазначено, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. (п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України).

Зважаючи на вищевикладене, з огляду на конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, суспільну небезпечність діяння обвинуваченого, враховуючи тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому, вік та стан здоров`я обвинуваченого, беручи до уваги, що, обвинувачений раніше судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, до застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою офіційно не був працевлаштованим та постійного джерела доходу не мав, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не наведено обставин, які б дозволяли інакше оцінити наявність або ж відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд приймає до уваги відомості зазначені стороною захисту, що стосуються особи обвинуваченого та його стану здоров`я, однак такі відомості не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Крім того, суду не надано жодних доказів щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 та неможливості його перебування в умовах слідчого ізолятору.

Відсутні правові підстави для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого та обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи суд продовжує строк тримання під вартою на 60 діб.

Суд, керуючись ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 при продовженні запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 197, 199, 314-317 369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, до 23 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали в частині продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 23 травня 2026 року включно.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0001673 від 24.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, о 13:00 годині 18 травня 2026 року в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області, за адресою: 63503, Харківська область, м. Чугуїв, пл. Соборна, буд. 2.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні, з викликом: прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника.

Ухвала в частині продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 27.03.2026.

Головуючий: суддя ОСОБА_1