Справа № 696/46/26
Провадження № 1-кс/696/5/26
УХВАЛА

24 березня 2026 року слідчий суддя Кам`янського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу в порядку ст. 303 КПК України на постанову старшого слідчого СВ ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області від 23.12.2025 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000766 від 03.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2026 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Кам`янського районного суду Черкаської області із скаргою на постанову старшого слідчого СВ ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 23.12.2025 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000766 від 03.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що слідчим постанова від 23.12.2025 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000766 від 03.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України винесена передчасно, розслідування проводилося некваліфікованим слідчим, в діях якого прослідковується зацікавленість у не притягненні до кримінальної відповідальності особи, яка вчинила крадіжку, та неспроможним об`єктивно аналізувати наявні факти.

Скаржник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, так як перебуває на лікуванні, в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів до судового засідання приєднатися не виявилось можливим. Скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Ухвалою слідчого судді від 12.01.2026 відкрито провадження по скарзі, витребувано із СВ ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області матеріали кримінального провадження.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Частина 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною статті 51 КУпАП.

У зв`язку із чим, викрадення чужого майна (крадіжка) на суму до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, виходячи із того розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння, законодавцем віднесено до адміністративних правопорушень, що посягають на власність, та такі діяння не є кримінально караними відповідно до диспозицій частин статті 185 КК України.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено наступне.

Під час проведення досудового розслідування, слідчим встановлено, що потерпілому ОСОБА_3 було завдано матеріальних збитків на загальну суму 2960 грн, що підтверджується отриманими слідством від ОСОБА_3 товарним чеком №7 від 13.12.2010 про придбання ним одного замку сеймового за ціною 600 грн, двох кранів метало пластикових за ціною 200 грн, одного фільтра для води за ціною 600 грн, витяжки за ціною 1000 грн; товарним чеком №15 від 26.02.2022 про придбання ним тушкованої свинини в кількості 7 банок по 0,5 літра заводського виробництва «Родинний смак» на загальну суму 560 грн.

Оскаржувана постанова слідчого про закриття кримінального провадження мотивована тим, що сума збитків, завданих ОСОБА_3 крадіжкою, становить 2960 грн, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 3028 грн, а тому вказане діяння підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Разом з тим, слідчим не враховано той факт, що протиправне діяння, по факту якого було відкрито кримінальне провадження, було вчинене у 2022 році.

09.08.2024 набрав чинності Закон №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим Законом внесено зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на 2022 рік становить 2481 гривня.

Частиною 2 статті 4 КК України, передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, відповідні зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, якими визначається максимальний поріг для кваліфікації діяння особи, як адміністративного правопорушення, є зміною кримінального законодавства України із всіма наступними наслідками, в тому числі в частині їх зворотної дії у часі.

В той же час, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деякі інші закони України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадання чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-IX, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за статтею 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Причому, визначаючи два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, треба виходити із того його розміру, який діяв на момент вчинення діяння (тобто, до 2481 гривні, якщо крадіжку було скоєно у 2022 році).

Таким чином, після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та дослідження, аналізу й оцінки всіх зібраних по кримінальному провадженню доказів про вчинення кримінального правопорушення, слідчою суддею встановлено, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження викладене у відповідній постанові, за вказаних у її мотивувальній частині обставин, суперечить нормам Кримінального кодексу України, а відтак постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Керуючись ст.2, 7, 303-307, 309, 372, ч. 2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову слідчого від 23.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0000766 від 03.05.2022 за ч.4 ст.185 КК України.

Матеріали кримінального провадження №0000766, після набарання ухвалою законної сили , повернути слідчому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 24.03.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1