Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: 09.04.2026. Зареєстровано: 11.04.2026. Забезпечено надання загального доступу: 14.04.2026.
Номер судового провадження: 1-кп/754/445/26
Номер провадження 1-кп/754/445/26
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2026 року

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001821 від 24.07.2024 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Києва, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України,

за участю:

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

представника неповнолітньої потерпілої: ОСОБА_5 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001821 від 24.07.2024 року стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України.

Захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 до суду подано клопотання про скасування арешту майна, накладеного у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 26.07.2024, а саме з системного блоку комп`ютера чорного кольору ІТ-BLOK, ігровий RYZEN 5, 1600X. Зазначене майно було вилучено під час проведення обшуку в квартирі за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , та постановою слідчого від 24.07.2024 визнано речовим доказом.

В обґрунтування клопотання зазначає, що на даний час відпала потреба в арешті вказаного майна, а подальше збереження арешту становитиме для добросовісного власника надмірний тягар та непропорційне втручання у право власності, яке є непорушним.

Так, зазначає, що вилученим системним блоком користується для навчання син ОСОБА_3 .

Разом з тим, в ході проведеного досудового розслідування із вказаним майном проведені всі необхідні слідчі дії, а також встановлено, що системний блок не був знаряддям злочину та об`єктом протиправних дій, а також не є майном, набутим злочинним шляхом.

В судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор не заперечувала проти скасування арешту.

Представник потерпілої підтримала клопотання.

Дослідивши клопотання адвоката ОСОБА_6 та вислухавши думки учасників провадження, суд дійшов такого висновку.

Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 26.07.2024 у даному кримінальному провадженні накладено арешт на майно, а саме - системний блок комп`ютера чорного кольору ІТ-BLOK, ігровий RYZEN 5, 1600X, яке було вилучено під час проведення обшуку в квартирі за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначений арешт є чинним та накладений з метою збереження речових доказів.

Разом з тим, як встановлено судом та підтверджено прокурором, потреба у збереженні арешту на дане майно відпала, оскільки всі необхідні експертизи, слідчі дії з майном вже проведені та з`ясовано, що воно не було знаряддям злочину та об`єктом протиправних дій, а також не є майном, набутим злочинним шляхом.

Фактично майно використовувалось сином обвинуваченого для навчання та комп`ютерної гри.

На переконання суду, зазначена обставина свідчить, що підстави для арешту майна, які існували на момент проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, на даний час відпали, подальше збереження арешту є недоцільним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна, як захід забезпечення кримінального провадження, в силу положень ст.ст. 131, 132 КПК України, може бути застосовано виключно у випадку, якщо потреби досудового розслідування (судового розгляду) виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи і може бути виконане завдання, для виконання якого накладається арешт.

Причому, заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носять тимчасовий характер.

Суд погоджується з позицією заявника клопотання, що за вказаних обставин перебування чи неперебування означеного майна під арештом жодним чином не впливає на подальший судовий розгляд даного кримінального провадження.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. (Рішення у справі "АГОСЬ" проти Сполученого Королівства" від 24 жовтня 1986 року, серія А.№108, п.52).

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовної діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Критерії правомірності втручання держави у право власності закладені у статті 1 Першого протоколу до Конвенції та утворюють «трискладовий тест», за допомогою якого має відбуватися оцінка відповідного втручання.

У рішенні від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» («Sporrong and Lonnroth v. Sweden») ЄСПЛ зазначив, що будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Складник «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які, своєю чергою, мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.

Так, у рішенні у справі «Фрессо і Руар проти Франції» (Fressoz and Roire v. France) ЄСПЛ зазначає, що «необхідність» будь-якого обмеження реалізації права завжди має бути обґрунтованою. Якщо такого мотивування немає, це є проявом свавілля держави.

У зазначеному рішенні ЄСПЛ наголосив на неприпустимості свавільного втручання держави у права людини без нагальної на те потреби. Звичайно, насамперед уповноважені органи державної влади повинні оцінювати, чи наявна реальна суспільна потреба, яка виправдовує таке обмеження.

Вирішувати питання про пропорційність чи непропорційність обмеження прав людини має суд.

Отже, втручання у права має відповідати вимогам співмірності. Співмірність означає, що характер та обсяг втручання держави у права має бути не метою, а засобом для захисту необхідного суспільного блага.

З позиції ЄСПЛ, суд повинен відповідно до принципу індивідуального підходу в кожному випадку конкретно вирішувати питання пропорційності з урахуванням контекстуальних обставин справи.

В даному випадку, на переконання суду, обмеження не може вважатися пропорційним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 26.07.2024 у справі №754/10499/24, з системного блоку комп`ютера чорного кольору, ІТ-BLOK, Ігровий RYZEN 5, 1600X, власником якого є ОСОБА_3 та повернути майно власнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...