Справа № 344/3282/26
Провадження № 1-кс/344/1653/26
У Х В А Л А

24 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання про часткове скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано: «…30.04.2025 під час огляду місця події слідчим вилучено автомобіль марки «Тойота Пріус», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який являється моєю власністю, а на момент ДТП ним керував мій син ОСОБА_5 . Вказаний транспортний засіб поміщено на спецмайданчик тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.05.2025 на автомобіль накладено арешт. У ході проведення досудового розслідування кримінального провадження органом досудового розслідування проведено весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, здійснено огляд автомобіля, проведено інженерно-транспортні експертизи. Вилучений автомобіль марки «Тойота Пріус», реєстраційний номер НОМЕР_1 є матеріально вартісним, однак транспортний засіб зберігається на території спецмайданчику хоч і під охороною, проте в неналежних на те умовах, під відкритим небом та дією природних явищ (дощ, вітер, град), що породжує його корозію, призводить до псування і знищення та в цілому до зменшення його товарної вартості. Зі слів сина мені стало відомо, що за його участі у кримінальному провадженні проводився слідчий експеримент, під час якого не використовувався мій автомобіль марки «Тойота Пріус», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а інший, оскільки мій автомобіль має технічні пошкодження, які перешкоджають його використанню. Таким чином, можливі заперечення слідчого чи прокурора про необхідність використання мого автомобіля для проведення слідчих дій точно буде необґрунтованою. Автомобіль з 30.04.2025 і по даний час, а це більше як 8 місяців, перебуває у володінні слідчого, що дозволяло йому безліч разів провести огляд, первинні чи повторні експертизи, проте за цей час тільки одного разу проведено його огляд експертом, а решта часу він без потреби зберігається на відкритому повітрі. За умови задоволення судом даного клопотання я зобов`язуюсь на першу вимогу слідчого чи суду надати для огляду транспортний засіб і не чинити жодних перешкод. Крім того, даним транспортним засобом на законних підставах керував ОСОБА_5 , а тому я не можу нести ні кримінальну, ні цивільну відповідальність за дії останнього…».

Адвокат в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, наведених в ньому, та надав пояснення суду, що автомобіль вилучений 30.04.2025, технічний стан вже досліджено, просив частково скасувати арешт.

Прокурор в судовому засіданні заперечував задоволення клопотання, надав пояснення суду, що судова медична експертиза тривала від квітня до лютого за запитаннями сторони захисту, тільки зараз скеровано на технічну експертизу і наявність вилученого транспортного засобу необхідна.

Судом встановлено наступні обставини.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 травня 2025 року накладено арешт на автомобіль марки «Toyota prius», НОМЕР_1 , з забороною відчуження, розпорядження та користування.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Toyota prius», НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_6 .

Постановою слідчого від 21.06.2025 призначено судово-медичну експертизу.

Експериза закінчена 17 лютого 2026 року, про що надано прокурором долучено висновок експерта №0000588.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже арешт може бути скасовано у випадку, якщо відповідна особа доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ст. 23 КПК України вказано, що суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

В п. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обов`язок доказування відповідних обставин та доведення перед судом їх переконливості покладено на відповідного суб`єкта.

Перед судом доведено, що транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, досудове розслідування триває та потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження не відпала.

Суду не надано доказів того, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба.

В свою чергу, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обвинувачення підтримується прокурором, а відповідно до ст. 23, 95 КПК України суд безпосередньо досліджує докази, під час судового розгляду кримінального провадження.

Отже питання підтримання державного обвинувачення у відповідному кримінальному провадженні вирішується прокурором. Тому питання використання доказу в процесуальній діяльності підлягає вирішенню прокурором.

Крім цього до завершення кримінального провадження все ще зберігається потреба у дослідження речового доказу судом.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, перед судом не доведено наявності правових підстав для скасування арешту вилученого транспортного засобу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не наддала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1