КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1492/2026 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №50000063 від 13.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-5 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року задоволено клопотання начальника першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 про накладення арешту на майно.

Накладено арешт на майно, вилучене 12 листопада 2025 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування, розпорядження, відчуження, а саме:

- мобільний телефон Samsung Galaxy A55, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 з номером телефону НОМЕР_3 ;

- ноутбук Acer сірого кольору s/n: NXG29EU02285201DF77200 із зарядним пристроєм;

- гарантійний талон «Макситерм», модель котла Т512П, серійний номер 2507-096 на 23 сторінках;

- технічний паспорт групи безпеки «Fado» на 4 сторінках;

- технічний паспорт «регулятор тяги «ІСМА» на 1 аркуші.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню, так як при розгляді клопотання слідчим суддею неналежним чином надано оцінку доказам.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, у рамках досудового розслідування кримінального провадження досліджуються факти, які надійшли із Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України щодо незаконного збагачення директора Державного підприємства Міністерства оборони України «Монтажник-Україна» () ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За інформацією, ОСОБА_9 у період з 2020 року набув у власність активи (рухоме і нерухоме майно), розмір яких перевищує законно отримані доходи.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, зареєстрований: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 , з 2006 року працює в Державному підприємстві Міністерства оборони України «Монтажник-Україна» (), з 2012 року обіймає посаду директора даного підприємства, військове звання полковник, військово-облікова спеціальність: організація спеціальної розвідки.

Державне підприємство Міністерства оборони України «Монтажник-Україна» (), скорочена назва «ДП Монтажник-У» було зареєстроване 17.11.1999. Розмір статутного капіталу юридичної особи складає 657 000,00 грн. Засновник: Міністерство оборони України (). Основний вид діяльності (КВЕД) - 84.22 Діяльність у сфері оборони.

В ході проведення досудового розслідування, на виконання доручення слідчого здійснено огляди інтернет сторінок та документів, які дають інформацію про вартість набутих ОСОБА_9 активів, про що складено відповідні протоколи.

Здійснено витяги з державних реєстрів щодо набутих ОСОБА_9 активів, а саме: витяги про транспортні засоби, квартири, житлові будинки, земельні ділянки та довіреності, які надають інформацію про особливості майна, його власників та ціну.

Здійснено витяги із Державного демографічного реєстру на ОСОБА_9 та всіх осіб, на яких зареєстровано майно та із реєстру актів цивільного стану, що надає інформацію про родинні зв`язки близьких осіб ОСОБА_9 .

Після проведених дій, встановлено, що ОСОБА_9 у період з 2012 року набув у власність наступні активи (рухоме і нерухоме майно), які зареєстрували на себе зокрема і інші особи за дорученням ОСОБА_9 :

- квартира площею 100,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 , вартість - 709 487 грн станом на 11.12.2012, власник ОСОБА_9 ;

- квартира, площею 41,8 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 , власник ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (донька), орієнтовна ринкова вартість - 68 000 доларів США;

-квартира, площею 77,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 , власник ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (донька рідного брата), орієнтовна ринкова вартість - 169 000 доларів США;

- квартира, площею 102,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 , власник ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (донька рідного брата), орієнтовна ринкова вартість - 144 000 доларів США;

- автомобіль «Volkswagen Touareg», 2018 року випуску, VIN-код: НОМЕР_5 , д.н.з. « НОМЕР_6 » власник - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (рідний брат) надав довіреність на ОСОБА_9 орієнтовна ринкова вартість - 39 800 доларів США;

- квартира площею 99,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_7 , власник - ОСОБА_13 (донька) орієнтовна ринкова вартість - 344 000 доларів США;

- комора площею 7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_8 , власник - ОСОБА_13 (донька), вартість згідно договору - 119 273,00 грн;

- квартира, площею 78,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_9 , зареєстровано - ОСОБА_14 (мати) надалі право власності згідно спадкування перейшло до ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (син), вартість згідно договору 2 509 101, 80 грн;

- квартира площею 62,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_10 , власник - ОСОБА_7 (рідний брат), орієнтовна ринкова вартість - 138 000 доларів США;

- квартира площею 62,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_11 , власник - ОСОБА_7 (рідний брат), орієнтовна ринкова вартість - 144 000 доларів США;

- паркомісце площею 17,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_12 , власник ОСОБА_7 (рідний брат), вартість згідно договору - 720 689,40 грн;

- автомобіль Toyota RAV-4 Hybrid, 2021 року випуску, VIN: НОМЕР_7 , д.н.з. НОМЕР_8 , власник ОСОБА_7 (рідний брат) орієнтовна ринкова вартість - 37 000 доларів США;

- мотоцикл Yamaha Tracer 900 GT, 2023 року випуску, VIN: НОМЕР_9 , д.н.з. НОМЕР_10 , власник ОСОБА_10 (син), орієнтовна ринкова вартість - 13 000 доларів США;

- автомобіль Toyota RAV-4 Hybrid, 2021 року випуску, VIN: НОМЕР_11 , д.н.з. НОМЕР_12 власник ОСОБА_16 (донька) орієнтовна ринкова вартість - 37 000 доларів США;

- автомобіль Toyota Highlander Hybrid, 2023 року випуску, VIN: НОМЕР_13 , д.н.з. НОМЕР_14 , власник ОСОБА_16 (донька) орієнтовна ринкова вартість - 57 000 доларів США;

- автомобіль Mazda CX-60, 2023 року випуску, VIN: НОМЕР_15 , д.н.з. НОМЕР_16 , власник - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (чоловік доньки), орієнтовна ринкова вартість - 51 000 доларів США;

- паркомісце площею 14,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_13 , власник ОСОБА_10 (син) вартість згідно договору 1 579 763 грн;

- автомобіль Cupra Formentor, 2024 року випуску, VIN: НОМЕР_17 , д.н.з. НОМЕР_18 , власник - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (донька брата), користується ОСОБА_10 (син), орієнтовна ринкова вартість - 58 000 доларів США;

- автомобіль Audi Q8, 2025 року випуску, VIN: НОМЕР_19 , д.н.з. НОМЕР_20 власник - ОСОБА_7 (рідний брат) надав довіреність ОСОБА_9 , який фактично і користується авто, орієнтовна ринкова вартість - 98 700 доларів США;

- автомобіль BMW X7 XDRIVE 30D, 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_21 , д.н.з. НОМЕР_16 , власник - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (чоловік доньки), орієнтовна ринкова вартість - 91 000 доларів США;

- автомобіль Lexus RX 450H+, 2025 року випуску, VIN-код: НОМЕР_22 , власник - ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (довірена особа), - орієнтовна ринкова вартість від 3 223 672 гривень.

Набуті у власність активи (мото/автотранспорт та нерухоме майно на території міста Києва) ОСОБА_9 оформив на осіб, які пов`язані зі спеціальним суб`єктом родинними (сімейними) відносинами (набуття активів переслідувало певну мету, пов`язану з його утриманням реальним власником, можливістю останньому чи близьким йому особам споживати корисні властивості активу чи використовувати його якісні характеристики для задоволення власних потреб та інтересів), а також встановлено, що ОСОБА_9 може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними, а фінансовий стан набувачів не давав спроможність не лише набути вищезазначене майно, а й самостійно нести витрати з його утримання.

Згідно наявної інформації про дохід ОСОБА_9 та його близьких осіб набуті вищевказані активи значно перевищують обсяг доходів, так як здійснено витяги та отримано наявну у Державному реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформацію щодо офіційних доходів ОСОБА_9 , його родичів та його довірених осіб.

ОСОБА_9 за 2011-2024 роки нараховано 3 692 226, 32 грн;

Дружині ОСОБА_19 за 2011-2024 роки нараховано 1 143 416, 52 грн;

Сину ОСОБА_10 за 2022-2024 роки нараховано 479 968, 72 грн;

Доньці ОСОБА_16 за 2021-2024 роки нараховано 528 292, 43 грн;

Чоловіку доньки - ОСОБА_17 за 2014-2024 роки нараховано 135 299, 83 грн;

Мати ОСОБА_14 за 2011-2021 роки нараховано 1 191 680,12 грн;

Рідному брату ОСОБА_7 за 2011-2024 роки нараховано 943 981, 39 грн;

Дружина брата ОСОБА_20 за 2012-2024 роки нараховано 220 124, 74 грн;

Доньці брата ОСОБА_11 за 2011-2021 роки нараховано 1 098 063, 39 грн;

Доньці брата ОСОБА_12 за 2011-2019 роки нараховано 89 008, 38 грн;

Чоловіку доньки брата ОСОБА_21 за 2011-2024 роки нараховано 1 642 240, 97 грн;

Довіреній особі ОСОБА_18 за 2011-2014 роки нараховано 239 226,12 грн.

У ст. 368-5 КК України вказано, що склад злочину «Незаконне збагачення» полягає у набутті особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, активів, вартість яких більше ніж на три тисячі прожиткових мінімумів для працездатних осіб перевищує її законні доходи.

Отже, зважаючи на специфіку вказаного складу кримінального правопорушення та обсягу набутого рухомого та нерухомого майна ОСОБА_9 , з метою правильної кваліфікації дій, органу досудового розслідування необхідно отримати відомості щодо усіх набутих активів ОСОБА_9 .

03.11.2025 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення речей та документів, що мають ознаки вчинення кримінального правопорушення, серед яких, копіювання інформації з мобільних телефонів, ноутбуків, персональних комп`ютерів, флеш-носіїв, жорстких дисків та інших носіїв інформації, на яких збереглися відомості, які стосуються вчинення кримінального правопорушення.

Під час проведення обшуку 12.11.2025 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено і вилучено речі, які стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення та мають значення досудового розслідування, а саме:

- мобільний телефон Samsung Galaxy A55, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 з номером телефону НОМЕР_3 ;

- ноутбук Acer сірого кольору s/n: NXG29EU02285201DF77200 із зарядним пристроєм;

- гарантійний талон «Макситерм», модель котла Т512П, серійний номер 2507-096 на 23 сторінках;

- технічний паспорт групи безпеки «Fado» на 4 сторінках;

- технічний паспорт «регулятор тяги «ІСМА» на 1 аркуші.

12.11.2025 вищевказані виявлені та вилучені речі в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

08.12.2025 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва накладено арешт на майно, вилучене 12.11.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування, розпорядження, відчуження, а саме:

- мобільний телефон Samsung Galaxy A55, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 з номером телефону НОМЕР_3 ;

- ноутбук Acer сірого кольору s/n: NXG29EU02285201DF77200 із зарядним пристроєм;

- гарантійний талон «Макситерм», модель котла Т512П, серійний номер 2507-096 на 23 сторінках;

- технічний паспорт групи безпеки «Fado» на 4 сторінках;

- технічний паспорт «регулятор тяги «ІСМА» на 1 аркуші.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, з тих підстав, що вищезазначені речі, які вилучені 12.11.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1, у встановленому законом порядку визнано речовими доказами у межах кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на вищевказане майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна може призвести до його приховування, пошкодження, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для власника майна чи інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Твердження власника майна про безпідставність арешту відхиляються колегією суддів, з огляду на те, що вищезазначене майно вилучено, у зв`язку із необхідністю його збереження як речових доказів у кримінальному провадженні.

Так, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Сукупність долучених до клопотання матеріалів та викладені у клопотанні прокурора обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а питання наявності події та складу кримінального правопорушення підлягає вирішенню під час судового розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність арештованого майна критеріям, вказаним у ст. 98 КПК України, на думку колегії суддів, є недоведеними, оскільки вилучене майно в повній мірі відповідає ознакам речових доказів, вказаним у ст. 98 КПК України, а відтак підлягає арешту.

Крім того, проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1, було санкціоноване ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03.11.2025 про надання дозволу на обшук, з метою відшукання та вилучення речей та документів, що мають ознаки вчинення кримінального правопорушення, серед яких, копіювання інформації з мобільних телефонів, ноутбуків, персональних комп`ютерів, флеш-носіїв, жорстких дисків та інших носіїв інформації, на яких збереглися відомості, які стосуються вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів зауважує, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.

У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Разом з тим, незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах власника майна чи інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Інші, зазначені в апеляційній скарзі, доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_22

Судді:

ОСОБА_23 ____________