ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6605/26
провадження № 1-кс/753/895/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2026 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000819 від 18.03.2026, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2026 року прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000819 від 18.03.2026, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та у вимогах просив накласти арешт на грошові кошти у безготівковому вигляді, що знаходяться на рахунках:

- АТ КБ «ПРИВАТБАНК» () НОМЕР_1 , який належить ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП, код отримувача НОМЕР_2 );

- АТ КБ «ПРИВАТБАНК» () НОМЕР_3 , який належить ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП, код отримувача НОМЕР_4 );

шляхом заборони розпорядження грошовими коштами, та зупинення видаткових операцій за рахунком, з зобов`язанням службових осіб банківської установи надати органу досудового розслідування довідку про залишок коштів на вказаних рахунках до дня накладення арешту.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що воно підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку..

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. (ч. 2 ст. 171 КПК України).

При цьому прокурор вказує, що накладення арешту на грошові кошти необхідно, оскільки вони є доказом злочину, підлягають спеціальній конфіскації у третіх осіб для можливої конфіскації майна.

Тобто метою накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку, прокурор визначив одночасно збереження речових доказів, а також спеціальну конфіскацію та конфіскацію майна за вироком суду.

Викладаючи зміст клопотання, слідчий обмежився лише загальними фразами та цитуванням окремих норм КПК України, при цьому не обґрунтовує яким саме критеріям ст. 98 КПК України відповідає майно - безготівкові грошові кошти, що знаходяться на рахунках перелічених у клопотанні осіб, для доведення яких саме обставин це майно може бути використане, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні, чи надалося можливим визначити суму поповнення, який процесуальний статус мають особи, на грошові кошти на рахунках яких слідчий просить накласти арешт, за якою нормою закону підлягають кваліфікації їх дії, зважаючи, що метою накладення арешту на майно слідчий визначив одночасно збереження речових доказів, можливість спеціальної конфіскації та конфіскації майна.

Відсутність належного мотивування у клопотанні яке саме майно є речовим доказом, та за якими критеріями воно може бути віднесене до речового доказу, перешкоджає слідчому судді перевірити доводи та вимоги клопотання та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя здійснює судовий розгляд в межах клопотання, не наділений процесуальними повноваженнями самостійно визначати критерії для віднесення майна до речових доказів, а має здійснювати перевірку викладених у клопотанні доводів, до змісту якого визначені конкретні вимоги, передбачені ст. 171 КПК.

До матеріалів клопотання прокурором не додано постанову про визнання речовими доказами, а отже за відсутності відповідного мотивування у клопотанні прокурора не можна надати оцінку твердженням органу досудового розслідування про відповідність зазначеного у клопотанні майна критеріям речових доказів.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає, аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідні дані мають міститися у клопотанні прокурора, який звертається з проханням арештувати майно.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю власника майна.

Однак, слідчим не зазначено в клопотанні відомостей щодо власників майна, їх контактних даних (номерів телефонів, поштових адрес, адрес електронної пошти за наявності), з урахуванням визначених ст. 172 КПК України стислих строків розгляду слідчим суддею клопотання, що виключає надіслання повідомлення (виклику у судове засідання власника майна) та фактично позбавляє можливості дотримання вимог ст.ст. 22, 24-28, 172 КПК України.

Вказані підстави позбавляють слідчого суддю у повній мірі прийняти законне рішення у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, клопотання про арешт майна підлягає поверненню слідчому для усунення недоліків у строк 72 години.

Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити слідчому право на звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, відповідно до вимог ст. 171 КПК України у встановленому порядку.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000819 від 18.03.2026, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - повернути прокурору, встановивши 72-х годинний строк для усунення недоліків, що зазначені в ухвалі, з моменту отримання її копії.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: