Справа № 488/5487/25
Провадження № 1-кс/488/85/26 р.
УХВАЛА

23.02.2026 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , законного представника підозрюваного ( батька) - ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 9-го скласу Миколаївської гімназії №39, неодруженого, дітей немає, обвинувальний акт відносно якого за ч.2 ст.289, ч.4 ст.185 КК України 26.09.2025 скеровано до Центрального районного суду м. Миколаєва, який також притягується до кримінальної відповідальності ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за ч.4 ст.185 КК України та притягається до кримінальної відповідальності Миколаївським РУП ГУНП в Миколаївській області за ч. 4 ст. 185 КК України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

19.02.2026 року слідчий СВ ВП№3 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Згідно клопотання 27.12.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 152 КК України.

Клопотання прокурор мотивує тим, що 29.12.2025 р. ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 26.02.2026 року, однак завершити до вказаного терміну досудове розслідування не є можливим, а тому прокурор просить про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування з урахуванням продовження існування та незменшення ризиків переховування підозрюваного від суду та органу досудового розслідування, незаконного впливу на потерпілу та свідків, а також вчинення нового кримінального правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 та наявність вищевказаних ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання, просила його задовольнити. При цьому, за позицією прокурора, більш м`які запобіжні заходи, не можуть запобігти заявленим ризикам.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 вказував на необгрунтованість підозри. Яка будується на припущеннях слідчого щодо психоемоційного стану потерпілої, в той час як такі висновки можливі лише на підставі відповідних висновків експертів у цій галузі. Також захисник посилається на недоведеність ризиків, стверджуючи, що підозрюваний не має власного доходу, повністю залежить від батька, а тому позбавлений можливості переховуватись, на що вказує і його належна процесуальна поведінка у інших, порушених відносно нього кримінальних провадженнях.

Стосовно ризику скоєння нового злочину, то вважає це лише припущенням прокурора, адже його підозрюваний раніше не судимий, а скеровані до суду відносно нього обвинувальні акти перебувають лише на розгляді та обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 не існує, що в силу презумпції невинуватості, свідчить на його користь.

Щодо ризику впливу на потерпілу та свідків, то захисник вважає можливим попередження даного ризику з обранням менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_5 підтримали позицію захисника.

Заслухавши думку прокурора в обґрунтування заявленого клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, слідчий суддя приходить до наступного.

В провадженні СВ відділення поліції №3 Миколаївського РУП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження за №0000868 від 10.12.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 152, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК КК України.

27.12.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 152 КК України.

29.12.2025 року ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду м.Миколаєва обрано запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, строк дії якого спливає 26.02.2026 року.

У кримінальному провадженні призначено ряд експертиз, в тому числі психіатричні відносно ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_9 , які наразі тривають, та у зв`язку з чим досудове розслідування не завершене та строк якого постановою від 26.01.2026 року керівника Окружної прокуратури м.Миколаєва продовжено до 11.03.2026 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, невчинення іншого кримінального правопорушення, а підставами застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити вказані дії.

Відповідно до ст.492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених ч.1 даної статті.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , знайшла своє підтвердження під час вирішення клопотання щодо обрання відносно підозрюваного міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо ризиків, то проаналізувавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, зокрема санкція за ч. 5 ст. 152 КК України передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі, та з урахуванням віку підозрюваного та положень ст.102 КК України, таке покарання може становити до 10 років позбавлення волі.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду, на що скеровує і усталена практика ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ від 20.05.2020 р. у справі Москаленко проти України, від 26.07.2001 р. у справі Ілійков проти Болгарії).

Окрім того, ОСОБА_4 неодружений, дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, не має постійного місця роботи, інших чинників, які б утримали його від втечі, не встановлено. У судовому засіданні, в якому вирішувалось питання обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу. Його законний представник повідомляв про періодичне проживання його сина поза їх помешканням.

Вказані обставини спростовують доводи захисту щодо неможливості існування ОСОБА_4 без матеріальної підтримки його батька та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи реальність можливого майбутнього покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Щодо, посилання сторони захисту на належну поведінку його підзахисного як обвинуваченого в іншому кримінальному провадженні, то з огляду на висунуту нині підозру проти статевої свободи та недоторканості особи, яка потягла тяжкі наслідки, слідчий суддя вважає нерелевантними дану підозру у порівнянні з попередніми, предметом яким є чуже майно.

Слідчий суддя також знаходить слушними доводи прокурора про наявність ризику здійснення ОСОБА_4 тиску на потерпілу ОСОБА_10 , місце проживання якої йому відомо з матеріалів справи, та свідків, які входять до кола його знайомих, або ж вчинення інших протиправних дій з метою зміни показів на його користь та які можуть піддатись такому тиску та на що вказують і покази свідків.

Слідчий суддя також знаходить слушними доводи прокурора про існування ризику вчинення ОСОБА_4 іншого злочину, адже підозрюваний наразі притягується до кримінальної відповідальності ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області за ч.4 ст.185 КК України та МРУП ГУНП в Миколаївській області за ч.4 ст. 185 КК України та відносно нього за ч.2 ст.289, ч.4 ст.185 КК України 26.09.2025 скеровано до Центрального районного суду м. Миколаєва, та знову підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості, що спричинило тяжкі наслідки. Більш того, неповнолітній ОСОБА_4 за місцем проживання та навчання характеризується вкрай негативно. Судячи з даних характеристики, батько ОСОБА_4 забезпечує його необхідні життєві потреби, проте не має на сина належного виховного впливу, який до того ж характеризується стійкою девіантною поведінкою.

Аналізуючи вище наведене, приходжу до висновку про доведеність прокурором всіх вищенаведених ризиків та наявність достатніх підстав для продовження у даному випадку виняткового запобіжного заходу, адже більш м`які запобіжні заходи не здатні гарантовано запобігти вищевказаним ризикам, в тому числі і визначений ст.493 КПК.

Щодо позиції сторони захисту на необгрунтованість підозри чи ж невірної кваліфікацій дій його підзахисного, слідчий суддя зазначає, що питання кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення, безумовно впливає на питання застосування запобіжного заходу, однак питання кваліфікації вирішується судом у нарадчій кімнаті при ухваленні вироку після допиту всіх учасників процесу, дослідження доказів та вчинення всіх інших дій, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного розгляду справи. Тому, у розрізі вирішення питання щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу на даній стадії процесу, надання слідчим суддею оцінки кваліфікації кримінального правопорушення є передчасним.

Описана ж у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про обгрунтованість висунутої підозри за ч.5 ст.152 КК України та достатніми для вирішення питання щодо обрання йому запобіжного заходу.

Стосовно посилань на відсутність відповідних експертиз психіатрів та психологів щодо психоемоційного стану потерпілої, то додані до клопотання докази вказують на достатність підстав для висновку щодо дій, спрямованих на подолання психологічної волі потерпілої.

Строк дії запобіжного заходу, про продовження якого просить прокурор, визначити в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 197 КПК України, тобто до 11.03.2026 року.

Щодо застави, то, враховуючи висунуту підозру у скоєнні злочину, який спричинив загибель людини, з урахуванням положень п.2 ч.4 ст.183 КПК України, також з огляду на репутацію підозрюваного, у даному випадку приходжу до висновку про можливість такої не призначати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 183, 196 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11 березня 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - з дня вручення її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1