УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

підготовчого судового засідання

25.02.2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у режимі відеоконференції обвинувальний акт, який надійшов із Приморської окружної прокуратури м. Одеси, який зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001159 від 29.08.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджанської Республіки, із середньою освітою, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Азербайджанської Республіки, із неповною середньою освітою, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

- 8.12.2023 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.186 КК України до 2 років 11 місяців позбавлення волі,

- обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_8 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ,

перекладача - ОСОБА_9 ,

заставодавця - ОСОБА_10 , суд

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли письмові клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8 , у якому він просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, або особисте зобов`язання цьому обвинуваченому, надати дозвіл на виїзд обвинуваченого ОСОБА_3 за межі України, повернути розмір застави заставодавцю ОСОБА_11 , та виділити указаної із кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України в окреме провадження кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України. Також захисник ОСОБА_8 звернувся до суду із письмовими клопотаннями про визнання речового доказу недопустимим у зазначеному кримінальному провадженні, та про витребування письмового доказу та відеозаписів із ВП N?2 Одеського РУП N?1 ГУНП в Одеській області.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_8 підтримав вище указані клопотання, із підстав зазначених ним письмово.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення вище указаних клопотань захисника ОСОБА_8 .

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 погодився із думкою прокурора.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 підтримав думку захисника ОСОБА_8 .

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , кожний окремо, у судовому засіданні погодились із думками захисників.

Що стосується клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, або особисте зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд приходить до наступного. 1.09.2025 року Приморським районним судом м. Одеси було застосовано до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор», із визначенням розміру застави 242 240 грн. 19.09.2025 року після внесення розміру застави заставодавцем ОСОБА_12 обвинувачений ОСОБА_3 був звільнений з-під варти.

Згідно до вище указаної ухвали суду від 1.09.2025 року, суд вважає, що єризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, так як указаний обвинувачений є громадянином іншої держави, у нього відсутні соціальні зв`язки, розуміючи, що за вчинення тяжкого кримінального правопорушення санкція статті, передбачає покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, може переховуватись від суду. Суд вважає, що є ризики, передбачені п.п.2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, так як ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення у разі обрання йому м`якого запобіжного заходу, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, щоінша міра запобіжного заходу не здатна забезпечити належної поведінки цього обвинуваченого, та захисником ОСОБА_8 не надано документів, які свідчать, що з`явились нові обставини для зміни запобіжного заходу відносно цього обвинуваченого, тому клопотання цього захисника, та указаного обвинуваченого про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на домашній арешт, або особисте зобов`язання не підлягає задоволенню.

Що стосується клопотання захисника ОСОБА_8 про надання дозволу на виїзд обвинуваченого ОСОБА_3 за межі України, суд вважає наступне. Враховуючи необхідність забезпечення участі обвинуваченого ОСОБА_3 у систематичному розгляді цього кримінального провадження, з метою розгляду указаного кримінального провадження у розумні строки, суд вважає недоцільним, на теперішній час, задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 про надання дозволу на виїзд обвинуваченого ОСОБА_3 за межі України.

Розглянувши клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення розміру застави заставодавцю ОСОБА_11 , суд вважає наступне. У судовому засіданні встановлено, що заставодавець ОСОБА_13 не звертався до суду із клопотанням про повернення йому суми застави у розмірі 242 240 грн., тауказаний заставодавець не укладав із захисником ОСОБА_8 договір про надання йому правової допомоги. На підставі зазначеного, суд вважає, що доводи захисника ОСОБА_8 про повернення суми застави у розмірі 242 240 грн. внесеної за обвинуваченого ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, так як заставодавець ОСОБА_13 не звертався до суду із клопотанням про повернення вище зазначених коштів, як застави за цього обвинуваченого, та указаний заставодавець не укладав із захисником ОСОБА_8 договір про надання йому правової допомоги, тому відсутні законні підстави для повернення застави цьому заставодавцю.

Розглянувши клопотання захисника ОСОБА_8 про виділення із кримінальної справи №522/23608/25, 1-кп/522/2203/26 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України в окреме провадження кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України, суд вважає наступне.

Згідно до ч.1 ст.217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

Відповідно до ч.5 ст.217 КПК України рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором.

Суд вважає неможливим виділити із кримінальної справи №522/23608/25, 1-кп/522/2203/26 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України, яке перебуває у провадженні судді ОСОБА_1 , та знаходиться на стадії підготовчого судового засідання в окреме провадження кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України, так як таке виділення кримінального провадження ускладнить розгляд цього кримінального провадження, та буде перешкоджати розгляду кримінального провадження у розумні строки. Суд вважає, що окремий розгляд вище зазначених кримінальних проваджень може негативно вплинути на повноту судового розгляду, тому клопотання захисника ОСОБА_8 про виділення із кримінальної справи №522/23608/25, 1-кп/522/2203/26за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України в окреме провадження кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України не підлягає задоволенню.

Розглянувши клопотання захисника ОСОБА_8 про визнання речового доказу недопустимим, суд вважає наступне. За змістом ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до ч. 1ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч.2 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч.2 ст.89 КПК тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК України) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (п. 8).

При наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли такі порушення: (1) прямо та істотно порушують права і свободи людини; чи (2) зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути. При визнанні того чи іншого доказу недопустимим, суд має зазначати конкретну норму процесуального закону, порушення якої, з урахуванням наслідків такого порушення та можливістю (неможливістю) їх усунення, дає підстави дійти висновку щодо недопустимості того чи іншого доказу (постанова ККС ВС від 25.09.2018 року у справі N210/4412/15-к). Щодо існування інших (умовних) підстав для визнання доказів недопустимими, судам необхідно у кожному конкретному кримінальному провадженні з`ясувати, до яких наслідків порушення вимог кримінального процесуального закону призвели і чи є ці наслідки незворотними (тобто такими, що не можуть бути усунені під час судового розгляду). Якщо мова йде про визнання доказів, отриманих під час слідчих (розшукових) дій, недопустимими, це здебільшого стосується наявності сумнівів у достовірності відомостей, отриманих в результаті їх проведення (постанова ККС ВС від 05.08.2020 у справі N 334/5670/18).

Суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_8 про визнання доказу сторони обвинувачення недопустими зводиться до оцінки процесуальних порушень, вчинених на думку захисту під час проведення досудового розслідування, разом з тим доводи, викладені цим захисником, безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, а не під час підготовчого судового засідання.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

На час розгляду указаного клопотання вище зазначене кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, судовий розгляд кримінального провадження по суті не розпочатий, жодні докази до матеріалів справи не долучені, їх дослідження не розпочате, а тому суд вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість. Подане цим захисником клопотання є передчасним, оскільки на даній стадії судового провадження неможливо повно, об`єктивно та всебічно перевірити зазначені в ньому обставини без безпосереднього дослідження доказів. При цьому, сторона захисту не позбавлена права під час судового розгляду, заперечувати проти доказів сторони обвинувачення.

На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8 про визнання речового доказу недопустимим необхідно розглянути під час судового розгляду після дослідження доказів у зазначеному кримінальному провадженні під час ухвалення вироку. Що стосується клопотання захисника ОСОБА_8 про витребування письмового доказу та відеозаписів із ВП N?2 Одеського РУП N?1 ГУНП в Одеській області, суд вважає наступне. Відповідно до п.4 ч.2 ст.315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду, суд розглядає клопотання учасників судового провадження про витребування певних речей чи документів. Враховуючи, що виникла необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, суд вважає за необхідне витребувати документи та інформацію, яка перебуває у володінні ВП N?2 Одеського РУП N?1 ГУНП в Одеській області, яка має значення у зазначеному кримінальному провадженні, та необхідна для подальшого судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ч.4 ст.185 КК України, тому указане клопотання захисника ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 27, 87, 89, 217, 371, 372, 376, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотань захиснику обвинуваченого ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, або особисте зобов`язання цьому обвинуваченому, про повернення розміру застави заставодавцю ОСОБА_11 , про надання дозволу на виїзд обвинуваченого ОСОБА_3 за межі України, та про виділення із кримінальної справи №522/23608/25, 1-кп/522/2203/26 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України в окреме провадження кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8 про визнання речового доказу недопустимим розглянути під час судового розгляду після дослідження доказів у зазначеному кримінальному провадженні під час ухвалення вироку.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8 про витребування письмового доказу та відеозаписів задовольнити, та долучити указане клопотання до матеріалів зазначеного кримінального провадження.

Витребувати із ВП N?2 Одеського РУП N?1 ГУНП в Одеській області:

-журнал обліку (з 24.07 по 01.11. 2025 р.) осіб доставлених, відвідувачів запрошених до ВП N?2 Одеського РУП N?1 ГУНП в Одеській області з записами за період з 26.08. по 30.08.2025 року та у період з 10.09. по 11.09.2025 року,

-копії відеозапису на електронному носії (DVD диску) із камер спостереження із чергової частини, та камер перед входом у приміщення ВП N?2 ОРУП N?1 ГУНП в Одеській області за 30.08.2025 року у період з 18-30 до 23 годин, де зафіксовано час доставлення ОСОБА_3 та ОСОБА_14 до райвідділу поліції, час реєстрації факту них доставлення у чергову частину ВП N?2 ОРУП N?1 ГУНП в Одеській області, та дії працівників поліції відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_14 .

Зазначена ухвала суду оскарженню не підлягає. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1

25.02.2026