Справа 127/3021/26
Провадження 1-кс/127/1294/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області скаргу ОСОБА_5 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову старшого слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 20.12.2025 про відмову визнанні ОСОБА_5 потерпілим в рамках кримінального провадження № 0004206 внесеного до ЄРДР 25.09.2025, за фіксації судового розгляду технічними засобами,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_5 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову старшого слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 20.12.2025 про відмову визнанні ОСОБА_5 потерпілим в рамках кримінального провадження № 0004206 внесеного до ЄРДР 25.09.2025.

Скарга мотивована тим, що 12.12.2026 заявником було подано клопотання про визнання його потерпілим у провадженні №0004206 внесеному до ЄРДР 25.09.2025, за заявою ОСОБА_5 про вчинення ряду злочинів, а саме ст. 146, 365, 397 КК України.

Постановою старшого слідчого ТУ ДБР (з дислокацією у м. Вінниці), розташованого в м. Хмельницький ОСОБА_4 від 20.12.2025 р. у задоволенні клопотання було відмовлено.

Постанова від 20.12.2025 була отримана заявником 17.01.2026 оскільки була направлена звичайним листом без проставлення штампів про дату відправки на конверті, що на переконання заявника, свідчить про направлення її в більш пізній строк з метою умисного виникнення пропущення строків на оскарження.

Крім того у скарзі заявник зазначає, що він проходить військову службу в Збройних Силах України в військовій частині, що знаходиться в зоні бойових дій, тому не має можливості відслідковувати поштові відправлення.

На думку заявника, постанова є протиправною та такою, що винесена без повного врахування обставин справи та такою, що не відповідає кримінальному процесуальному законодавству з огляду на наступне.

На переконання заявника, злочином йому було завдано моральної шкоди, яка полягала в наступному:

1) Перешкоджання адвокатській діяльності, шляхом перешкоджання можливості прибуття в судове засідання, надання правової допомоги клієнту, реалізації прав гарантованих ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

2) Втручання в незалежність адвокатської діяльності та її дискредитації, оскільки злочинні дії вчинялись в присутності клієнта;

3) Викрадення, шляхом фактичного затримання без оформлення згідно чинного законодавства належним протоколом, порушенням порядку затримання адвоката та не повідомлення органів адвокатського самоврядування про затримання;

4) Незаконне позбавлення волі шляхом утримання без згоди заявника в невідомому йому приміщенні протягом близько 9 годин та подальше перевезення всупереч волі заявника та утримання в умовах обмеження волі в м. Гайсин;

5) Здійснення морального тиску та приниження честі та гідності при перевищенні службових повноважень.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Факт заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням може бути остаточно встановлений лише обвинувальним вироком суду. Окрім того на момент визнання особи потерпілою необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт. При цьому для визнання особи потерпілою достатньо спричинення особі якогось одного із перелічених видів (моральна, матеріальна) шкоди. Особа при залученні до кримінального провадження потерпілим не повинна доводити розмір збитків заподіяних правопорушенням або розмір іншої шкоди. Це повинен встановлювати суд, під час винесення вироку.

Таким чином враховуючи те, що відомості до ЄРДР були внесені саме за заявою заявника про вчинення злочинів, ним чітко зазначено яка моральна шкода йому завдана, а таким чином саме в межах досудового розслідування в якості потерпілого йому має бути надано право надавати докази завдання такої шкоди та вимагати проведення процесуальних дій для отримання таких доказів.

Враховуючи викладене, на переконання заявника, постанова від 20.12.2025 не відповідає вимогам ст. 55 КПК України.

Так, слідчий зазначає, «у своїй заяві від 12.12.2025 ОСОБА_5 не вказуєте на на завдання йому матеріальної, та моральної шкоди, та в чому вона виражається.».

Зміст клопотання про визнання потерпілим та наведений в цій скарзі перелік підстав завдання моральної шкоди прямо спростовує висновок викладений у постанові від 20.12.2025, оскільки клопотання про визнання потерпілим містить чіткий перелік з 5 пунктів в чому полягає моральна шкода.

Слідчий зазначає: «В тому числі, ОСОБА_5 не вказує, на конкретних осіб, чиї дії, призвели до настання таких наслідків у останнього.».

В повідомленні про вчинення злочинів та в клопотання про вчинення слідчих дій від 23.09.2025 чітко зазначалось кількість осіб, які вчиняли злочинні дії, приналежність їх до конкретних органів, акт перебування при цьому при виконанні службових повноважень, транспортний засіб, місце та час вчинення протиправних дій, документи в яких зазначені особи, що їх вчиняли та свідки події. В слідчого відповідно до займаної посади мають бути хоч мінімальні знання з проведення слідчих дій при яких не складно з урахуванням наведених даних встановити зазначених осіб, що слідча або не намагалась робити відповідно до змісту постанови.

Слідчий зазначає: «Так, на сьогодні у кримінальному провадженні будь-які докази, які б свідчили про те, що можливим вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_5 завдано моральної шкоди відсутні.».

Відповідно до порядку визначеного в КПК України, саме під час досудового розслідування особою визнаною потерпілим надаються відповідні докази а тому такі висновки є передчасними, крім того саме по собі попущення гарантій адвокатської діяльності саме по собі становить моральну шкоду та не потребує її доведення у випадку доведення самого порушення.

Слідчий зазначає: «В ході досудового розслідування не встановлено будь-яких даних, котрі б вказували на наявність істотної шкоди, заподіяної ОСОБА_5 , та не надано останнім, будь яких документів, що підтверджують заподіяння такої шкоди.».

Заявник у скарзі стверджує, що ним було подано клопотання про вчинення слідчих дій від 23.09.2025, які забезпечили б надання таких доказів, а також до самого клопотання були надані вказані докази всупереч твердження слідчого.

Крім того, на переконання заявника, слідчий вчиняє активні умисні дії з перешкоджання зібрання доказів по справі, а саме:

- листом від 27.10.2025, отриманим заявником 10.11.2025 старшим слідчим ТУ ДБР (з дислокацією у м. Вінниці), розтаглваного у м. Хмельницькому ОСОБА_4 заявнику було відмовлено у розгляді клопотання з мотивів того, що він не має статусу потерпілого у справі, а має лише статус заявника, а таким чином не має права заявляти клопотання;

- ухвалою Вінницького міського суду від 10.12.2025 бездіяльність слідчого було визнано протиправною, та зобов`язано розглянути клопотання;

- постановою слідчого від 20.12.2025, яка оскаржується в суді, всупереч ухвали суду, заявнику було відмовлено у розгляді клопотання з мотивів того, що він не має статусу потерпілого у справі.

Таким чином в межах кримінального провадження №0004206 слідчий ОСОБА_4 відмовляє у визнанні потерпілим через не надання доказів та водночас своїми рішеннями перешкоджає наданню та здобуттю таких доказів, та такі дії, на думку заявника, свідчать про умисне перешкоджання встановленню винних.

Слідчий зазначає: «Крім цього, варто зазначити, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2025, внесено на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2025 (справа №127/27609/25), якою зобов`язано уповноважену особу, внести відомості до ЄРДР, за заявою ОСОБА_5 від 12.07.2025 року про можливе вчинення кримінального правопорушення, а не заявою ОСОБА_5 »

Вказане твердження, на переконання заявника, свідчить про явну зневагу до суду та упередженість щодо визнання заявника потерпілим, та свідчить про професійну не відповідність слідчого та незнання законодавства, оскільки навіть при внесенні відомостей в ЄРДР за скаргою слідчого судді, відомості вважаються внесеними за заявою, а не за рішенням суду.

Враховуючи викладене, заявник вважає, що існує явна не відповідність висновків слідчого викладених в постанові від 20.12.20205 матеріалам справи та факти перешкоджання слідчим наданню доказів по справі.

Заявник у скарзі зазначає, що слідчий мотивуючи постанову про відмову у визнанні потерпілим, фактично надає оцінки тому що взагалі відсутній склад злочину, проте без надання статусу потерпілого та навіть без опитування заявника, передчасно встановлювати такі факти.

Слідчим при аналізі обставин справи наводиться те, що процедуру мобілізації було дотримано згідно чинного законодавства, проте слідчий умисно ігнорує те, що заявник це і не оскаржує і чітко вказує, що злочині дії полягають в:

- перешкоджанні адвокатській діяльності;

- незаконні процедурі затримання, незаконному обмеженню волі, безпідставній доставці і примусу до проходження ВЛК.

На підставі викладеного заявник ОСОБА_5 просив слідчого суддю скасувати постанову старшого слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 20.12.2025 про відмову визнанні ОСОБА_5 потерпілим, зобов`язати старшого слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 визнати ОСОБА_5 потерпілим в рамках кримінального провадження № 0004206 внесеного до ЄРДР 25.09.2025 та надіслати йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала за обставин викладених у ній та просила задовольнити.

Під час судового розгляду слідчий ОСОБА_4 заперечила проти задоволення даної скарги, слідчому судді пояснила, що вказане кримінальне провадження було внесено до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області, при цьому як встановлено в ході судового розгляду ОСОБА_5 перебуваючи на військовому обліку порушив правила військового обліку та не оновив свої дані, а тому під час виконання відповідних заходів працівниками ТЦК та СП він був доставлений до приміщення ТЦК та СП для складання протоколу про адміністративне правопорушення та в подальшому направлено для проходження ВЛК, його визнано придатним та направлено для проходження військової служби. При цьому зазначила, що досудове розслідування кримінального провадження триває, на даний встановлюються обставини справи, проте наразі органом досудового розслідування не встановлено беззаперечних відомостей про завдання ОСОБА_5 будь-якої шкоди, а тому було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим. Вказана постанова є законною та обґрунтованою, а тому просила слідчого суддю відмовити у задоволенні скарги. Додатково надала слідчому судді матеріали кримінального провадження № 0004206 внесеного до ЄРДР 25.09.2025 для їх дослідження.

Заслухавши пояснення учасників судового розсляду, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Слідчим суддею встановлено, що четвертим СВ (з дислокацією м. Вінниці) ТУ ДБА, розташованого у м. Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № № 0004206 внесеному до ЄРДР 25.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Відомості про кримінальне правопорушення, було внесено на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2025 (справа № 127/27609/25), якою зобов`язано уповноважених осіб четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 від 12.07.2025, щодо можливого перевищення службових повноважень працівниками патрульної поліції та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12.12.2025 ОСОБА_5 звернувся до старшого слідчого 4 СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 із клопотанням про визнання йог потерпілим в рамках кримінального провадження № 0004206 внесеного до ЄРДР 25.09.2025, у якому зазначив, що вважає, що йому була завдана моральна шкода.

При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження клопотання ОСОБА_5 від 12.12.2025 надійшло на адресу суду 17.12.2025 та цього ж дня зареєстровано за № 87307-25/х.

Постановою старшого слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 20.12.2025 відмовлено у визнанні ОСОБА_5 потерпілим.

Мотивуючи вищевказану постанову слідчий зазначила, що підстав для визнання ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні немає з наступних підстав.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , з 19.05.2025 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході виконання заходів, визначених розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо зупинки та огляду транспортних засобів, перевірки документів у громадян України, вручення повісток про виклик до РТЦК та СП для уточнення облікових даних та/або проходженням медичного огляду, доставки військовозобов`язаних, які ухиляються від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, спільною групою з числа співробітників Національної поліції України та військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_4 було здійснено доставку військовозобов`язаного ОСОБА_5 до обласного об`єднаного мобілізаційного центру, оскільки при перевірці документів даного громадянина було встановлено, що згідно відомостей АІКС «Оберіг» військовозобов`язаний ОСОБА_5 є порушником правил військового обліку з 03.12.2024 у зв`язку з не прибуттям за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначене у повістці.

19.05.2025 офіцером ІНФОРМАЦІЯ_5 складено протокол №1826 про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті

210-1 КУпАП відносно громадянина ОСОБА_5 , у зв`язку з порушенням ним вимог абзацу 3 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», частиною 1, частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та статті 17 Закону України «Про оборону України».

Після складання протоколу, військовозобов`язаного ОСОБА_5 було направлено для проходження медичного огляду позаштатною постійно діючою військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 з метою визначення ступеня придатності за станом здоров`я до військової служби у Збройних Силах України.

Військовозобов`язаний ОСОБА_5 пройшов обстеження та медичний огляд і на підставі статей 74в, 75в, 23в, 856 графи I Розкладу хвороб наказу МОУ N?402 від 14.08.2008 був визнаний придатним до військової служби (протокол № 2025-0519-1535-2396-0 від 19.05.2025).

Враховуючи те, що військовозобов`язаний ОСОБА_5 рішенням військово-лікарської комісії був визнаний придатним до військової служби та не надавши підтверджуючих документів на відстрочку від призову за статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на підставі наказу №564 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.05.2025 його було призвано на військову службу за мобілізацією до навчального центру військової частини НОМЕР_1 .

Призов громадянина ОСОБА_5 на військову службу під час мобілізації здійснено у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Водночас, у своїй заяві від 12.12.2025 ОСОБА_5 не вказуєте на, завдання йому матеріальної, та моральної шкоди, та в чому вона виражається. В тому числі, ОСОБА_5 не вказує, на конкретних осіб, чиї дії, призвели до настання таких наслідків у останнього.

Так, на сьогодні у кримінальному провадженні будь-які докази, які б свідчили про те, що можливим вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_5 завдано моральної шкоди відсутні. При цьому, жодного обґрунтування такої шкоди остання не наводить, про наявність будь-яких доказів на підтвердження обумовлених нею доводів не вказує, та відповідно їх не надає.

В ході досудового розслідування не встановлено будь-яких даних, котрі б вказували на наявність істотної шкоди, заподіяної ОСОБА_5 , та не надано останнім, будь яких документів, що підтверджують заподіяння такої шкоди.

На підставі вищевказаного слідчий ОСОБА_4 прийшла до висновку про необхідність відмови на даний час, у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про визнання потерпілим, в рамках кримінального провадження № 0004206 внесеного до ЄРДР 25.09.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно положень ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Вимогами ч.ч. 1, 3, 6 ст. 110 КПК України, передбачено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення. У разі необхідності постанова слідчого, прокурора виготовляється в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису службової особи, яка прийняла відповідне процесуальне рішення, або створюється з використанням Інформаційно-комунікаційної системи досудового розслідування відповідно до статті 106-1 цього Кодексу.

Як зазначено вище, обґрунтовуючи постанову про відмову у залученні ОСОБА_5 в якості потерпілого у кримінальному провадженні слідчий зазначила, що ході досудового розслідування не встановлено будь-яких даних, котрі б вказували на наявність істотної шкоди, заподіяної ОСОБА_5 , та не надано останнім, будь яких документів, що підтверджують заподіяння такої шкоди.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до заяви ОСОБА_5 про залучення його як потерпілого, заявником не долучено жодних доказів, які б підтверджували ту обставину, що кримінальним правопорушенням заявнику було завдано шкоди. Органом досудового розслідування на даний час таких відомостей не встановлено. В свою чергу, до матеріалів скарги, на підтвердження вимог зазначених у ній, вказаних доказів заявником також долучено не було.

Слідчий суддя враховує висновок зазначений у рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» у якому п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду.

Вказані обставини з огляду на норми кримінально-процесуального законодавства України повинні ґрунтуватися на певних матеріалах та доказах, які б безсумнівно вказували на завдання особі фізичної, моральної або матеріальної шкоди.

Проаналізувавши матеріали скарги та матеріали провадження, з урахуванням пояснень наданих учасниками судового розгляду, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова старшого слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 20.12.2025 про відмову визнанні ОСОБА_5 потерпілим в рамках кримінального провадження № 0004206 внесеного до ЄРДР 25.09.2025 є законною, вмотивованою та обґрунтованою, винесеною уповноваженою на те особою, з урахуванням вимог КПК України, а тому вимоги заявника у поданій скарзі є недоведеними та задоволенню не підлягають.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що досудове розслідування кримінального провадження наразі триває, проводяться необхідні для встановлення об`єктивної істини у справі слідчі дії, що в свою чергу не позбавляє можливості орган досудового розслідування, у разі встановлення відповідних підстав, залучити ОСОБА_5 до кримінального провадження в якості потерпілого, в порядку ст. 55 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Діючим кримінальним процесуальним законодавством слідчий суддя не наділений повноваженнями зобов`язувати слідчого ухвалити конкретне рішення про задоволення клопотання сторони кримінального провадження, зокрема про визнання особи потерпілим в рамках певного кримінального провадження, або відмови у задоволенні такого клопотання., оскільки це є прямим втручанням у діяльність слідчого.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у зв`язку з тим, що в судовому засіданні встановлено недоведеність та необґрунтованість скарги, а тому в задоволенні скарги ОСОБА_5 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову старшого слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 20.12.2025 про відмову визнанні ОСОБА_5 потерпілим в рамках кримінального провадження № 0004206 внесеного до ЄРДР 25.09.2025, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 306, 307, 309, 369, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_5 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову старшого слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 20.12.2025 про відмову визнанні ОСОБА_5 потерпілим в рамках кримінального провадження № 0004206 внесеного до ЄРДР 25.09.2025 відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя