ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 676/8143/23

Провадження № 11-сс/820/160/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2026 рокуу кримінальному провадженні № 00001777, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.11.2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Маків Дунаєвецького району Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ст.336 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження № 00001777 від 11 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України, в період дії воєнного стану та загальної мобілізації, ОСОБА_7 , будучи військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 , 23 жовтня 2023 року о 09 год. 20 хв. отримав повістку про його виклик на 15.00 год. 24 жовтня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , для проведення призову за мобілізацією та відправлення у військову частину.

Однак, всупереч ст.65 Конституції України, п.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України №2105-ІХ від 03.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», п.1 додатку 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016, ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи та розуміючи, що йому потрібно з`явитися о 15.00 годині 24 жовтня 2023 в перший відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, без поважних причин, умисно не з`явився за викликом та про причину неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив.

За вказаних обставин, ОСОБА_7 підозрюється в ухиленні від призову за мобілізацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України.

Вказане правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001777 від 11 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

22 січня 2026 року ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

03 лютого 2026 року підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук у зв`язку з тим, що місце знаходження підозрюваного невідоме, так як останній переховувався від органу досудового розслідування та зупинено досудове розслідування.

24 лютого 2026 року на підставі ухвали слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 03 лютого 2026 року ОСОБА_7 затримано та в подальшому поміщено до ІТТ № 4 ГУНП в Хмельницькій області.

За вказаним кримінальним провадженням слідча СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, погодженим із прокурором Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, посилаючись на те, що існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2026 рокуклопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 12 квітня 2026 року включно із визначенням застави в розмірі двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 грн., із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішення слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2026 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді нічного домашнього арешту, що полягає у забороні залишати помешкання в період часу з 22 год. до 06 год.

Зазначає, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, сторона обвинувачення при обґрунтуванні поданого клопотання, окрім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та зазначення мети застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтверджено обставини, які зазначені лише п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Разом із тим, п.п.2-5 ч.1 ст. 177 КПК України взагалі не стали предметом доказування та обґрунтування сторони обвинувачення у судовому розгляді вищезазначеного клопотання.

Вказує, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину, має суттєві вади зору, міцні соціальні зв`язки, проживає разом з братом та батьком, останній отримує від ОСОБА_7 відповідний догляд та турботу, по місцю проживання характеризується позитивно, жодних скарг від мешканців села, де він проживає, на нього не надходило, в будь якому іншому кримінальному провадженні повідомлення про підозру не здійснювалось.

Зауважує, що слідчим суддею жодним чином та без посилання на конкретні встановлені в ході судового розгляду факти, необґрунтовано призначено максимальний розмір застави, який для непрацездатного ОСОБА_7 є завідомо не підйомним.

Позиції учасників судового провадження

Захисник підтримав апеляційну скаргу, із зазначених в ній підстав, просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, що полягає у забороні залишати помешкання в період часу з 22 год. до 06 год. Визнав, що ОСОБА_7 перебував у розшуку, але вважає, що це не впливає на обрання запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_7 був повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду через адміністрацію ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», враховуючи, що підозрюваний з клопотанням про участь в апеляційному розгляді не звертався, в апеляційній скарзі захисника не порушується питання про погіршення його становища, його участь у апеляційному розгляді не є обов`язковою, у зв`язку з чим колегія суддів, з`ясувавши думку присутніх учасників провадження, прийняла рішення про проведення апеляційного розгляду у відсутність підозрюваного, відповідно до вимог ч.4 ст.401, ч.4 ст.405, 422 КПК України, з урахуванням також позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.10.2023, у справі №211/111/22, провадження №51-3720км23.

Прокурор не визнав апеляційних вимог, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, зазначивши, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, на які вказує слідчий в клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, ознайомившись з судовим матеріалом та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З положень частини 1 статті 194 КПК України вбачається, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити перелічені вище дії.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

Висновки слідчого судді щодо обґрунтованості на поточній стадії досудового розслідування підозри, повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з боку органу досудового розслідування, є виправданими та не викликають сумнівів у колегії суддів, бо існує достатньо об`єктивної інформації, що підозрюваний міг вчинити вказане кримінальне правопорушення, про що свідчать матеріали кримінального провадження та доведено прокурором, тож обґрунтованість підозри для поточної стадії досудового розслідування є достатньою для можливості застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу. Крім того, сторона захисту не оскаржує обґрунтованість підозри.

Стосовно існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, то приймаючи рішення за клопотанням слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя з урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 (за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років), обставин, передбачених ст.178 КК України, даних про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працевлаштований та не одружений, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, дійшов висновку, що у разі визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні вказаного злочину, усвідомлюючи суворість потенційного покарання, може покинути своє місце проживання і переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, у разі застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою (домашній арешт), вказане не забезпечить у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків, так як перебуваючи на свободі, та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Таким чином, ухвалюючи рішення про задоволення клопотання слідчого щодо застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив, що стороною обвинувачення доведена наявність як обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, так і ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Колегія суддів звертає увагу, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в такому випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

З огляду на наведене, у колегії суддів є достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.1 та п.4 ч.1 ст.177 КПК України, які визнані слідчим суддею доведеними, оскільки підозрюваний перебував у розшуку, тобто доведено, що він може і надалі переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення відповідальності від покарання.

У відповідності до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У рішеннях по справах «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року та «Александр Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року, Суд вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою, а врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З урахуванням наведених обставин, вимог статті 178 КПК України, колегія суддів вважає, що через суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання винним, враховуючи особу підозрюваного, який не працює, перебував у розшуку, є обґрунтовані підстави вважати, що існують не абстрактні, а конкретні ризики, передбачені ст.177 КПК України, підозрюваний має реальну можливість здійснити ці дії у даному кримінальному провадженні, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому неможливо застосувати менш суворий запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, задля забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання цим ризикам.

Доводи сторони захисту про те, що по справі не було надано переконливих доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки вони спростовуються змістом клопотання слідчого та доданими матеріалами.

Що стосується наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, яке зазначене в ухвалі слідчого судді, колегія суддів вважає цей ризик недоведеним та не обґрунтованим, окрім того у клопотанні слідчий не посилається на цей ризик, тоді як відповідно до вимог ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Разом з тим, відсутність вказаного ризику не спростовує висновків слідчого судді щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається захисник, що підозрюваний вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину, має суттєві вади зору, міцні соціальні зв`язки, проживає разом з братом та батьком, останній отримує від ОСОБА_7 відповідний догляд та турботу, по місцю проживання характеризується позитивно, жодних скарг від мешканців села, де він проживає, на нього не надходило, в будь-якому іншому кримінальному провадженні повідомлення про підозру не здійснювалось,не є безумовними підставами для зміни запобіжного заходу та обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки не спростовують та не зменшують наявних ризиків.

Крім того, проживання підозрюваного, який не працює та перебував у розшуку, з батьком та братом не свідчить про міцність соціальних зв`язків, а також що батько отримує від ОСОБА_7 відповідний догляд.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою щодо підозрюваного досліджувалися слідчим суддею та колегією суддів апеляційного суду, але не знайшли свого підтвердження. З огляду на сукупність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, з урахуванням обставин цього кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, застосування до підозрюваного іншого, менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, не забезпечить його належної процесуальної поведінки та не зможе запобігти встановленим ризикам на цій стадії досудового розслідування.

З огляду на вказане, доводи захисту, що прокурором та слідчим не доведено, що перебуваючи на волі підозрюваний переховуватиметься від слідства та суду, колегія суддів вважає неспроможними.

За таких обставин, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які знайшли підтвердження як під час розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість застосування слідчим суддею до ОСОБА_7 найбільш обтяжливого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам, не встановлені стримуючі чинники, які б дійсно могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від можливого покарання при визнанні його винуватим у скоєнні злочинів, у яких він підозрюється.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 і виключити ризики, пов`язані зі звільненням його з-під варти.

Крім того, приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя визначив заставу двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 грн.,оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з урахуванням ризиків, визначених ст.177 КПК України, врахувавши при цьому, що підозрюваний не працює, підозрюється в ухиленні від призову за мобілізацією, а тому саме такий розмір застави зможе забезпечити належну процесуальну поведінку та не буде завідомо непомірним для нього.

Посилання захисника, що ОСОБА_7 ніде не працює, до уваги не беруться, оскільки вищенаведені обставини не є безумовними підставами для зменшення розміру застави.

З урахуванням наданих матеріалів справи і встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави стосовно ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а висновок щодо визначення максимального розміру застави, передбаченого п.1 ч.5 ст.182 КПК України є правильним, обмеження права на свободу підозрюваного у цьому випадку є виправданим і необхідним, через неможливість у жодний інший спосіб запобігти втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні вимоги сторони захисту є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2026 рокупро застосування стосовно ОСОБА_7 ,підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 квітня 2026 року із визначенням застави в розмірі двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 грн., залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3