Справа № 372/3564/24
Провадження 1-кп-84/26
ухвала

Іменем України

10 березня 2026 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

потерпілого ОСОБА_14 ,

представника потерпілого ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0001591 від 26.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Обухівського районного суду Київської області знаходиться вказане кримінальне провадження.

Прокурор подала до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 оскільки тільки такі запобіжні заходи здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених. Ризики, встановлені судом під час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченим не відпали, які підтримав в судовому засіданні та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в клопотанні, вважає що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не зможе у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , тому останньому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також прокурор подав клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_9 оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Обвинувачений неодноразово ухилявся від правосуддя, переховувався від органів досудового розслідування, перебував тривалий час у розшуку, може полишити місце свого постійного проживання, незаконними засобами впливати на потерпілого та свідків, а також знищити, сховати або спотворити будь-які речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, продовжуватиме вчиняти корисливі злочини. Прокурор просив обрати останньому запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16.01.2026 продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор», продовживши строк тримання під вартою строком на 60 днів, до 14.03.2026 року включно. Визначено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у 350 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1164800 (один мільйон сто шістдесят чотири тисячі вісімсот) гривень.

Прокурор в судовому засіданні просила задовольнити клопотання про продовження строків тримання під вартою, зазначає що ризики, про наявність яких зазначено в ухвалі суду продовжують існувати та задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_9 з підстав викладених в клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_10 заперечували проти клопотання прокурора, зазначили, що всі клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів є тотожними, обвинувачення та ризики, про які зазначає прокурор, необґрунтовані, тому у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відмовити, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, крім того просили суд зменшити розмір застави визначений ухвалою суду від 16.01.2026.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_13 заперечували проти клопотання прокурора, зазначили, що обвинувачення та ризики, про які зазначає прокурор, необґрунтовані, тому у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту просили відмовити, крім того просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник підтримали думку ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та їх захисників.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали думку ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та їх захисників.

Потерпілий ОСОБА_14 та представник потерпілого підтримали клопотання прокурора.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_16 суд приймає до уваги наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України.

Із матеріалів справи встановлено, що ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 04.07.2024 застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 01 вересня 2024 року включно та утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвалами Обухівського районного суду Київської області від 16.08.2024, 02.10.2024 запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор», продовжувався строк тримання під вартою до 14.10.2024, 02.12.2024 року відповідно.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 22.11.2024 запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінено з тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор» на цілодобовий домашній арешт строком на два місця до 22 січня 2025 року включно.

Ухвалами Обухівського районного суду Київської області від 16.01.2025, 10.03.2025, 24.04.2025 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжувався до включно: 16.03.2025, 09.05.2025, 24.06.2025 відповідно.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 24.06.2025 клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , задоволено. Змінено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту та обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалами Обухівського районного суду Київської області від 11.08.2025, 08.10.2025, 28.11.2025, 16.01.2026 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжувався до включно: 11.10.2025, 07.12.2025, 26.01.2026, 14.03.2026 відповідно.

Під час продовження до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегією суддів враховано обґрунтованість підозри та наявність ризиків передбачених статтею 177 КПК України та враховано існування обставин, які вказують на те, що заявлені ризики не зменшилися, зокрема ризики передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Згідно приписів частини 3 статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Виходячи з п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позбавлення свободи - захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, проаналізувавши наявні дані, що характеризують обвинуваченого, його соціальні зв`язки та репутацію у сукупності з обставинами інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд доходить висновку, що жоден більш м`який запобіжний захід, на даному етапі судового провадження, не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .

Враховуючи сукупність вказаних вище і повідомлених сторонами кримінального провадження обставин, суд вважає, що продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 є виправданими, оскільки у даному випадку наявність конкретного суспільного інтересу щодо вирішення справи про вчинення суспільно небезпечних діянь превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Таким чином, вбачаються достатні підстави для продовження дії раніше обраного запобіжного заходу.

Щодо клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави суд зазначає наступне.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16.01.2026 визначено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у 350 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1164800 (один мільйон сто шістдесят чотири тисячі вісімсот) гривень.

За змістом частини 4 статті 182 КПК України розмір застави має визначатися з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваної особи, інших даних про її особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною особою покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для неї (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Суд враховує, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

В рішеннях від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» та від 24.01.2022 « Істоміна проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи.

З урахуванням майнового стану обвинуваченого, тієї обставини, що під час перебування під вартою обвинувачений не отримує ніяких доходів, відсутність належного рівня доходів у членів сім`ї обвинуваченого, які можуть внести заставу, беручи до уваги, що обвинувачений перебуває під вартою тривалий час, не може внести раніше визначений розмір застави, звертався до суду з клопотанням про зменшення розміру застави, суд доходить висновку про можливість зменшення застави, обраної відповідно до ухвали Обухівського районного суду Київської області від 16.01.2026 з 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб до - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На думку суду застава в такому розмірі буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_9 суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частинами 1, 2 ст. 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень про застосування практики Європейського суду з прав людини", суд у своїх рішеннях повинен також застосовувати практику Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи мають належним чином досліджувати можливість застосування альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі Вренчев проти Сербії ).

Вирішуючи питання наявності ризиків, які дають підстави суду обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд доходить висновку, що вказані прокурором у клопотанні ризики знайшли своє підтвердження в ході розгляду клопотання.

Разом з тим, прокурором не доведено обставин, які б свідчили про можливість запобігти цим ризикам виключно шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту із забороною їм залишати місце свого проживання в період часу з 22:00 до 06:00, з покладанням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Ризики, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу залишаються актуальними, доводи захисника та обвинуваченого суд вважає непереконливими і необґрунтованими, а тому відсутні достатні підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 , оскільки наявні ризики не зменшувались.

Таким чином, клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт та клопотання захисника ОСОБА_13 про застосування її підзахисному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не підлягають до задоволення.

За таких обставин, клопотання прокурора слід задовольнити частково.

Керуючись ст. 177, 183, 369 - 372, 395 КПК, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор», продовживши строк тримання під вартою строком на 60 днів, до 08 травня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у 300 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 998400 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Обухівського районного суду Київської області за наступними реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268119; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача UA0018661.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строків тримання під вартою протягом дії ухвали до 08 травня 2026 року, включно.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_6 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У випадку внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за першим викликом;

- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілим та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання, роботи та засобів зв`язку;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, до відповідного територіального органу/підрозділу ДМС України за місцем проживання;

- не відлучатися за межі Києва та Київської області, без дозволу суду;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 08 травня 2026 року включно.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком на 60 днів до 08 травня 2026 року включно із забороною покидати місце проживання у період часу з 22:00 до 06:00 год. наступної доби.

Покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- заборонити обвинуваченому ОСОБА_9 залишати місце свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , у період часу з 22:00 до 06:00 год. наступної доби;

- утримуватися від спілкування з понятими, свідками та іншими обвинуваченими в даному кримінальному провадженні;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- носити електронний засіб контролю.

Дозволити обвинуваченому ОСОБА_9 тимчасово залишати місце домашнього арешту, у випадку повітряних тривог, інших небезпек для життя пов`язаних з військовою агресією.

Копію ухвали направити до відома Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 7-денний строк з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.03.2026.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3