Справа № 953/1520/26
н/п 1-кс/953/1076/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2026 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001502 від 20.05.2025 за ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України, про арешт майна, -

встановив:

23.02.2026 о 10.51 год. до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене із начальником другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , в якому сторона обвинувачення просить з метою запобігти можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та забезпечити збереження речових доказів, з метою призначенню та проведенню відповідних судових експертиз накласти арешт на майно, вилучене 22.02.2026 в ході проведення особисто обшуку під час складання протоколу затримання ОСОБА_5 за адресою: Закарпатська область, м. Хуст, вул. 900-річчя Хуста, а саме: мобільний телефон марки «Iphone» моделі «15 Pro МАХ» синього кольору з IMEI: НОМЕР_1 з сім картою НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 ; майно, на яке накладено арешт, зберігати згідно з «Порядком зберігання та передачі речових доказів стороною обвинувачення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012.

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що ОСОБА_5 у невстановлених в ході досудового розслідування часу та місці, але не пізніше 07.05.2025, вступив у злочинну змову із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою викрадення потерпілого ОСОБА_9 та заволодіння грошовими коштами останнього.

Так, ОСОБА_7 , будучи обізнаним про рід діяльності потерпілого ОСОБА_9 , його матеріальний стан, маршрути пересування та транспортний засіб, переслідуючи корисливу мету незаконного збагачення, розробив спільно з вищевказаними учасниками план вчинення вищевказаних протиправних дій.

ОСОБА_7 довів всім учасникам групи план нападу, інформацію щодо місця проживання, транспортних засобів, місця перебування та роботи ОСОБА_9 , а також наявність у останнього значної суми грошових коштів у криптовалюті, якою необхідно заволодіти під час нападу, використовуючи заходи конспірації своєї діяльності під виглядом співробітників ТЦК та СП.

Згідно розробленого плану на виконання якого всі учасники надали свою добровільно згоду, останні спочатку викрадають ОСОБА_9 , потім на автомобілі марки «AUDI» іноземної реєстрації, чорного кольору, який перебував у користуванні ОСОБА_7 , перевозять потерпілого до підвального приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де демонструючи вогнепальну зброю та погрожуючи застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_9 , заволодівають наявною у нього на криптогаманцях криптовалютою USDT, а також наявними у ОСОБА_9 грошима, як в національній так і в іноземній валюті. Після чого відпускають ОСОБА_9 , за умови щомісячної виплати останнім 50% від суми грошей, отриманих як прибуток від його діяльності на користь нападників.

Повідомивши ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 деталі розробленого плану нападу на ОСОБА_9 та отримавши згоду останніх на участь у запланованих злочинах, ОСОБА_7 , разом із переліченими особами, приступив до його виконання.

Так, 15.05.2025 приблизно о 14:00, ОСОБА_9 , на орендованому автомобілі марки BMW 5-ої серії, чорного кольору перебував у своїх справах поблизу Володимирського ринку у м. Києві за адресою: вул. Антоновича, 115, де робив необхідні йому покупки.

У вказаний час, з метою реалізації заздалегідь розробленого злочинного плану у складі групи, який полягав у викраденні потерпілого з метою заволодіння його грошовими коштами, ОСОБА_7 , в групі з із ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , дотримуючись конспірації, одягнуті у форму військового зразка під виглядом дій співробітників ТЦК та СП та озброєні табельною вогнепальною зброєю ОСОБА_7 , будучи обізнаними про маршрути пересування ОСОБА_9 , на автомобілі марки «AUDI» іноземної реєстрації, чорного кольору у вказаний час прибули до Володимирського ринку за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 115, де припаркувалися поблизу автомобіля «BMW» 5-ої серії, чорного кольору на якому прибув ОСОБА_9 , очікуючи останнього.

Приблизно о 14:15 ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , побачивши ОСОБА_9 біля його автомобіля, підійшли до нього, представляючись співробітниками ТЦК та СП, при цьому звертаючись до останнього по імені та по-батькові, тим самим демонструючи обізнаність про потерпілого, після чого застосовуючи фізичну силу та елементи залякування, помістили ОСОБА_9 до салону автомобіля марки «AUDI» іноземної реєстрації, чорного кольору, у салоні якого знаходився ОСОБА_5 , тим самим вчинили викрадення ОСОБА_9 та на вказаному автомобілі рушили в напрямку вулиці Дорошенка у м. Києві.

Прибувши до будинку № 9, розташованому по вулиці Дорошенка у м. Києві, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 перемістили ОСОБА_9 до підвального приміщення вказаного будинку, тим самим незаконно позбавили ОСОБА_9 свободи пересування у просторі, тобто незаконно позбавивши потерпілого волі, з метою заволодіння наявними у ОСОБА_9 грошима, як в національній так і в іноземній валюті, а також криптовалютою, яка зберігалась на криптогаманцях останнього.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, тобто незаконне позбавлення волі та викрадення людини, з корисливих мотивів, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Продовжуючи свою протиправну діяльність у складі групи, діючи згідно заздалегідь розробленого плану на вчинення якого всі учасники вказаної групи надали згоду, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 15.05.2025 приблизно о 14:40 привезли викраденого та позбавленого волі потерпілого ОСОБА_9 до підвального приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , залишивши ОСОБА_5 на вулиці спостерігати за навколишньою обстановкою, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу на ОСОБА_9 з метою заволодіння грошовими коштами останнього, передбачаючи суспільнонебезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, шляхом залякування, тобто застосовуючи психічне насильство до ОСОБА_9 , демонструючи вогнепальну зброю та висловлюючи погрози застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_9 , що виразилось у демонстративному досиланні ОСОБА_7 патрона в патронник пістолету та спрямуванні його на потерпілого, змусили ОСОБА_9 через його мобільний телефон надати їм доступ до належних ОСОБА_9 криптогаманців, після чого ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою незаконного збагачення всіх учасників групи, із криптогаманців TMxUdAgNEnEgSP6Amou9GXy75bBDoiHMuG та TBezpSJZiWce1TxEhdEnehsWHQNKHWsQoa підконтрольні потерпілому ОСОБА_9 , переказав на свій критогаманець TGpZjUsSLoFFXKG8kx7tPjFn3ZBckEjMZP криптовалюту USDT, що згідно статті 179-1 ЦКУ є цифровою річчю та має майнову цінність, на загальну суму 170 000 USDT, що еквівалентно 170 000 доларів США по курсу 1 до 1 та згідно курсу НБУ станом на 15.05.2025 (41,53 грн.) становить 7 060 100 (сім мільйонів шістдесят тисяч сто) гривень.

Заволодівши вказаними грошовими коштами потерпілого, маючи реальному змогу ними розпоряджатись, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 приблизно о 15:30 вивели потерпілого ОСОБА_9 на вулицю, де їх очікував ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану.

Не обмежуючись скоєним, продовжуючи свою злочинну діяльність у складі групи, діючи згідно заздалегідь розробленого плану на вчинення якого всі учасники вказаної групи з корисливих мотивів надали згоду, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , 15.05.2025 приблизно о 15:45 год. 15.05.2025, знаходячись поблизу будинка №9 по вул. Дрошенка у м. Києві, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого противоправного діяння, передбачаючи його суспільнонебезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою між собою, з прямим умислом та з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення всіх учасників групи, погрожуючи ОСОБА_9 тяжкими наслідками для життя та здоров`я останнього, пред`явили вимогу про необхідність надання ще додатково 130 000 доларів США та в подальшому щомісячно виплачувати їм 50% від суми грошей, отриманих ОСОБА_9 як прибуток від його діяльності, обіцяючи при цьому ОСОБА_9 не втручатися у його діяльність.

Сприймаючи погрози для свого життя та здоров`я як реальні, ОСОБА_9 вимушений був погодитися на незаконну вимогу ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 щодо передачі останнім додатково грошей в сумі 130 000 доларів США та в подальшому щомісячної виплати останнім 50% від суми грошей, отриманих ним як прибуток, однак враховуючи те, що наразі в наявності у нього є лише 40 000 доларів США, які зберігались за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , повідомив ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 що бракує коштів, на що учасники групи повідомили про необхідність звернутися до своїх рідних, друзів та знайомих з метою позичати суму грошей.

ОСОБА_9 під погрозою та в обставинах що склались був змушений погодитись, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 сіли в салон автомобіля марки «AUDI» іноземної реєстрації, наказавши ОСОБА_9 сісти на переднє пасажирське сидіння орендованого ним автомобіля марки «BMW» 5-ої серії, разом із ОСОБА_8 , який перебував за кермом та ОСОБА_6 , який сів на пасажирське сидіння позаду ОСОБА_9 , контролюючи дії останнього.

На двох вказаних автомобілях ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 попрямували до місця проживання останнього за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_9 передав ОСОБА_8 наявні у нього грошові кошти в сумі 40 000 доларів США.

Після чого, вказані особи на вищезазначених транспортних засобах попрямували до місця проживання рідних ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , де останній передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 30 000 доларів США; потім до будинку за адресою: АДРЕСА_4 де приятель ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_10 , який надав позику останньому у вигляд грошових коштів в сумі 20 000 доларів США, які ОСОБА_9 передав ОСОБА_8 ; надалі до ТЦ «Европарк» по вул. Собороності у м. Києві, де приятель ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_11 , який надав позику останньому у вигляді грошових коштів в сумі 30 000 доларів США, які ОСОБА_9 також передав ОСОБА_8 ; після чого по АДРЕСА_5 , приятель ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_12 передав потерпілому 10 000 доларів США, які останній також віддав ОСОБА_8 .

Заволодівши грошима в сумі 130 000 доларів США, що відповідно курсу НБУ станом на 15.05.2025 (41,53 грн.) становить 5 398 900 (п`ять мільйонів триста дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот) гривень ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , будучи впевненими, що остаточно залякали та підкорили ОСОБА_9 , для подальшої взаємодії та щомісячної виплати ОСОБА_9 50% від суми грошей, отриманих ним як прибуток від його діяльності, залишили останньому контактний номер телефону НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 .

Надалі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , змусили ОСОБА_9 відвезти їх до будинку АДРЕСА_6 , де зникли в невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану 22.02.2026 о 13:13 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 615 КПК України. У період часу з 13 години 13 хвилин по 14 годину 57 хвилини за адресою: складено протокол затримання особи в ході проведення особистого обшуку у ОСОБА_5 виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone» моделі «15 Pro МАХ» синього кольору з IMEI: НОМЕР_4 з сім картою НОМЕР_5 .

22.02.2026 слідчим ОСОБА_3 вищевказаний мобільний телефон марки «Iphone» моделі «15 Pro МАХ» синього кольору з IMEI: НОМЕР_1 з сім картою НОМЕР_2 визнано речовим доказом.

З огляду на вищевказане, відповідно до ст.ст.167, 170, 171 КПК України, виникла необхідність накладення арешту на вищевказане у клопотанні майно, адже не застосування арешту на дане майно може привести до його знищення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити здійсненню досудового розслідування.

Виявлені в ході обшуків предмети мають суттєве значення у кримінальному провадженні у якості речових доказів, необхідні для проведення ряду слідчих (розшукових) дій, досліджень, у тому числі призначення ряду експертиз з метою встановлення фактів причетності до вчинення особливо тяжкого злочину.

Сторона обвинувачення зазначає, що вилучені речі визнані у кримінальному провадженні речовими доказами, повернення яких, може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження, зміни первинного змісту, унеможливить встановлення відомостей та отримання додаткових доказів, шляхом їх дослідження, інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

В судове засідання слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, на електрону адресу суду надійшла заява слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_13 , в якій він просить провести судове засідання без його участі, у зв`язку зі службовою зайнятістю. Клопотання підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити (а.с. 88).

24.02.2026 на електрону адресу суду надійшла заява ОСОБА_5 , в якій він просить розглянути клопотання про арешт майна без його участі, не заперечує проти накладення арешту на вилучене майно (а.с. 89).

Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що в провадженні Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0001502 від 20.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Згідно абз. 2 ч. 7 ст. 223 КПК України, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 236 КПК України, за рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст. 168 КПК України, слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.02.2026, 22.02.2026 о 13 год. 13 хв. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 615 КПК України, в ході якого, з дотриманням вказаних вище норм КПК України, здійснено обшук затриманої особи, в ході якого, згідно зазначеного протоколу, вилучено вказане в клопотанні майно (а.с. 78-81).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно, вилучене на підставі добровільної згоди має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Прокурором зазначено в клопотанні та доведено під час його розгляду наявність підстав вважати, що вказане майно має значення для досудового розслідування, та може бути доказом у даному кримінальному провадженні.

Прокурором в межах розгляду заявленого клопотання доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні прокурора, доведено їх значення для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах, а тому клопотання про арешти майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, підлягає задоволенню.

На виконання та у відповідності до положень ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 132; ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

Ухвалив:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 22.02.2026 в ході проведення особисто обшуку під час складання протоколу затримання ОСОБА_5 , за адресою: Закарпатська область, м. Хуст, вул. 900-річчя Хуста, а саме: мобільний телефон марки «Iphone» моделі «15 Pro МАХ» синього кольору з IMEI: НОМЕР_1 з сім картою НОМЕР_2 до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Визначити місцем зберігання арештованого майна згідно з «Порядком зберігання та передачі речових доказів стороною обвинувачення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1