Провадження №1-кп/490/790/2026
Центральний районний суд м. Миколаєва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань05.12.2025 року за №0000339 за обвинуваченням,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на момент розгляду справи не працюючого, раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 обіймаючи посаду інженер відділу матеріально-технічного постачання ТОВ «МБТ3», усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 31.05.2025 о 14 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи належний йому мобільний телефон марки «realmi», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , із номерами мобільних операторів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 здійснив дзвінок своїй співмешканці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого маючи злочинний намір, направлений на поширення інформації про переміщення зброї та озброєння, повідомив останній відомості про розташування відокремлених підрозділів АТ «Українська оборонна промисловість» ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» на які здійснюється переміщення військової техніки та озброєння підрозділів ЗСУ територією України, яка не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 114-2 КК України, тобто у поширенні інформації про направлення, переміщення озброєння та бойових припасів в Україну, у тому числі про їх переміщення територією України, якщо така інформація не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів, вчинене в умовах воєнного стану.

Зміст розмови у даному вироку, судом не зазначає, оскільки інформація, що була передана не підлягає розголошуванню, оскільки не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів.

Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих ОСОБА_3 матеріалів, витрат на експертизу та речових доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю в обсязі висунутого обвинувачення, суду пояснив, що він перебував на посаді інженера відділу матеріально-технічного постачання ТОВ «МБТЗ». Під час перебування на службі йому достеменно було відомо про заборону у розповсюдженні інформації щодо ЗСУ, оскільки на підприємстві де він працював була військова техніка.

31.05.2024 року йому зателефонувала ОСОБА_7 , з якою він перебував у стосунках з 2023 року, та запитала коли він буде вдома, на що він відповів, що у нього будуть збори в ... (місце не підлягає розголошенню). Також повідомив, що він повідомляв співмешканці щодо обстрілів, які здійснювала російська федерація по території ТОВ «МБТЗ». Розуміє, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачене в розповсюдженні інформації про озброєння, боєприпаси ЗСУ. Не був обізнаний в діях ОСОБА_7 , не знав що вона передає інформацію ворогу, а її дії стали йому відомі, коли його затримали. В скоєному щиро кається.

Оцінивши в сукупності досліджені докази, враховуючи обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 114-2 КК України, а саме у поширенні інформації про переміщення озброєння територією України, якщо така інформація не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України віднесений до категорії не тяжких злочинів, а також дані про особу обвинуваченого.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено, що він на обліку в лікаря-психіатра та нарколога не перебуває. Згідно характеристики дільничого від 02.10.2025 року, ОСОБА_3 характеризується посередньо.

Обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України - є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України - не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, та і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведених обставин, при наявності обставин, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, за відсутності обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України.

Саме таке покарання відповідатиме вимогам ст. 65 КК України: є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого відповідні обов`язки.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення експертиз: експертиза відео- та звукозапису №СЕ-19/115-25/16940-ВЗ, комп`ютерно-технічна експертиза №СЕ-19/115-25/16939-КТ, загальний розмір витрат на залучення експертів при проведенні вищевказаний судових експертиз, складає 5794,10 грн.

Відповідно п.3 ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються - із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Згідно ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до п.1 ч.9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому: гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Частиною 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Постановою від 17.07.2025 року мобільний телефон марки «realmi», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із номерами мобільних операторів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000793.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.07.2025 року накладено арешт на мобільний телефон марки «realmi», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із номерами мобільних операторів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Керуючись ст.ст. 100, 124, 127-129, 174, 368-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-2 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 від відбуття покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 /один/ рік і 6 /шість/ місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 на період іспитового строку наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.1 ст.96-2 КК України, п.1 ч.9 ст. 100 КПК України: мобільний телефон марки «realmi», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із номерами мобільних операторів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 - конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь держави витрати на проведення експертизи на суму 5794,10 грн. /п`ять тисяч сімсот дев`яносто чотири гривні десять копійок/.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1