Справа № 405/8708/21
провадження № 1-кс/405/661/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2026 м. Кропивницький

Слідчий суддя Подільського районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області підполковника поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Єлизаветградка Олександрівського району Кіровоградської області, з вищою освітою, одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх та осіб похилого віку, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 12.12.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000361,-

ВСТАНОВИВ:

23.02.2026 до Подільського районного суду міста Кропивницького від заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області підполковника поліції ОСОБА_6 надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування тобто до 20.04.2026.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Також слідчий вказує про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 без визначення розміру застави та просив його задовольнити із викладених у ньому підстав, вказав на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, не заперечував щодо обставин неявки підозрюваного 17.02.2026. Додав, що з моменту інкримінованого злочину ОСОБА_8 з`являвся на всі процесуальні дії.

Захисник в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечувала, в обґрунтування чого вказала, що вину у вчиненні кримінального правопорушення її підзахисний ОСОБА_8 визнає, відносно обґрунтованості підозри не заперечує. Крім цього, вказала про можливість застосування менш сурового запобіжного заходу домашній арешт в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, оскільки її підзахисний раніше не судимий, пройшов значний час з моменту інкримінованого злочину, хоч і тяжкого але неумисного, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки. Також у нього на утриманні перебуває мати пенсійного віку, будь-яких протиправних дій зазначених в клопотанні та оголошених прокурором, які визначені в ч. 1 ст. 177 КПК України вчиняти не буде. Надала характеризуючи дані відносно підозрюваного. Просила взяти до уваги те, що її підзахисний крім одного разу 17.02.2026 з`являвся на допити та приймав участь у інших слідчих діях. 17.02.2026 ОСОБА_4 був повідомлений про допит слідчим в телефонному режимі, але підозрюваний не зміг з`явитися по особистих причинах (у зв`язку з поганими погодними умовами), про що повідомив слідчого, і вже 20.02.2026 з`явився на допит.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що слідчими управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 12.12.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000361 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

20.02.2026 ОСОБА_8 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, відповідно до якого: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи посвідчення на право керування транспортними засобами відповідної категорії, являючись водієм, 11.12.2021, в порушення вимог п. 2.3 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, (далі ПДР України), згідно з яких «Водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан транспортного засобу», здійснював експлуатацію і керування технічно-несправним вантажним автомобілем марки «ЗИЛ-130», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого наявні технічні несправності у вигляді: встановлення шин на передньому правому та лівому колесі, що мають механічні пошкодження, що оголює корд, а також відсутня гайка кріплення на передньому правому колесі, що забороняло експлуатацію вказаного транспортного засобу, чим порушив вимоги п.31.1 ПДР України, відповідно до яких «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації»; п. 31.4 та п. 31.4.5 (б) і (є) ПДР України відповідно яких «Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: 31.4.5. Колеса і шини: б) шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини; є) відсутній болт (гайка) кріплення або є тріщини диска і ободів коліс».

Однак, ОСОБА_4 , недотримуючись вимог п.п. 31.1, 31.4, 31.4.5 (б) і (є) ПДР України, які забороняли експлуатацію зазначеного вантажного автомобіля 11.12.2021 у темну пору доби, здійснював керування вантажним автомобілем «ЗИЛ-130», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який не підлягав експлуатації та рухався автомобільною дорогою Н-01 «Київ-Знам`янка» зі сторони села Водяне Кропивницького району Кіровоградської області у напрямку села Гостинне Кропивницького району Кіровоградської області.

Рухаючись 11.12.2021 року в темну пору доби на 3 км. + 700 метрів автомобільної дороги Н-01 «Київ Знам`янка» на території Знам`янської міської територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_4 без потреби, пов`язаної із забезпеченням безпеки дорожнього руху зупинив, поза межами населеного пункту у забороненому для цього місці, керований ним вантажний автомобіль «ЗИЛ-130», реєстраційний номер НОМЕР_1 на правій смузі проїзної частини щодо напрямку свого руху, на дорозі, що має по одній смузі руху в кожному напрямку. У свою чергу, смуга зустрічного руху (ліва смуга руху), щодо напрямку руху вантажного автомобіля «ЗИЛ-130», реєстраційний номер НОМЕР_1 була зайнята автомобілем «Lexus LX570», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував в нерухомому стані на проїзній частині з включеним ближнім світлом фар.

Зупинивши керований вантажний автомобіль «ЗИЛ-130», реєстраційний номер НОМЕР_1 на зазначеній ділянці автомобільної дороги Н-01 «Київ Знам`янка», тобто поза межами населеного пункту у забороненому для цього місці, а саме на правій її смузі, ОСОБА_4 , здійснюючи зупинку вказаного вантажного автомобіля у темну пору доби, в складних дорожніх та погодних умовах, що обумовлювалися наявністю туману, мокрим станом дорожнього покриття та відсутністю освітлення проїзної частини, не вжив заходів, щоб прибрати транспортний засіб з місця його зупинки, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, передбачені п. 15.1 ПДР України, згідно з яким «Зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі»; п. 15.9 (ж) ПДР України: «Зупинка забороняється: ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився».

Тим самим ОСОБА_4 , не виконавши зазначені вимоги ПДР України щодо заборони зупинки у вказаному місці на проїзній частині, створив умови, які унеможливили завчасне виявлення створеної ним перешкоди у вигляді вантажного автомобіля «ЗИЛ-130», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував в нерухомому стані в місці його зупинки для інших водіїв у складних погодних та дорожніх умовах, які обумовлювалися наявністю туману, мокрим станом дорожнього покриття, відсутністю освітлення проїзної частини та наявністю автомобіля «Lexus LX570», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який перебував в нерухомому стані на проїзній частині (на лівій смузі руху) з включеним ближнім світлом фар, що погіршувало видимість для водіїв транспортних засобів, які рухались в зустрічному напрямку.

Цього ж дня, 11.12.2021 о 21:33 год. зі сторони села Водяне Кропивницького району Кіровоградської області у напрямку села Гостинне Кропивницького району Кіровоградської області в межах крайньої правої смуги, здійснював рух автомобіль «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в салоні якого в якості пасажирів перебували ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітні ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В ході руху водій автомобіля «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_10 , у зв`язку із створеною для нього водієм ОСОБА_4 аварійною обстановкою, викликаною зупинкою вантажного автомобіля «ЗИЛ-130», реєстраційний номер НОМЕР_1 в забороненому місці на проїзній частині всупереч вимог ПДР України, передбачених п.п. 15.1, 15.9 (ж) ПДР України, будучи позбавленим можливості завчасно виявити на проїзній частині вантажний автомобіль «ЗИЛ-130», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував в нерухомому стані, та як наслідок був позбавлений можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди, 11.12.2021 о 21 годині 33 хв. на 3 км. + 700 метрів автомобільної дороги Н-01 «Київ Знам`янка» на території Знам`янської міської територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області на відстані 2,7 метрів до правого краю проїзної частини здійснив наїзд передньою лівою частиною автомобіля «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_3 на задню праву частину вантажного автомобіля «ЗИЛ-130», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В результаті допущених водієм ОСОБА_4 , порушень правил безпеки дорожнього руху, передбачених п.п. 15.1, 15.9 (ж) ПДР України, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою у вигляді наїзду автомобіля «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_3 на вантажний автомобіль «ЗИЛ-130», реєстраційний номер НОМЕР_1 , від отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно висновку судово-медичної експертизи № 129 від 04.01.2022 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: багатоуламкового перелому кісток склепіння, основи черепу та кісток обличчя, крововиливу під павутинну оболонку, забою головного мозку, крововиливів в шлуночки головного мозку, в м`які тканини голови в лобно-тім`яній ділянці, рани в лобній ділянці голови зліва, саден в ділянці носа, лівої щоки, саден в ділянці ліктьового і колінного суглобів зліва, які утворились від дії тупих предметів.

Відкрита черепно-мозкова травма: перелом кісток склепіння, основи черепу та кісток обличчя, крововиливи під павутинну оболонку, забій головного мозку привели до розвитку небезпечних для життя явищ та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Смерть ОСОБА_10 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння, основи черепу та кісток обличчя, крововиливом під павутинну оболонку, забоєм головного мозку, ускладнившись набряком головного мозку. Тілесні ушкодження в області голови мають прямий причинний зв`язок між смертю ОСОБА_10 та отриманими в результаті ДТП тілесними ушкодженнями.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчинені кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження доказами, а саме:

- протоколом огляду місця ДТП від 12.12.2021, де зафіксовано слідову інформацію: розташування транспортних засобів на місці ДТП, стан дорожніх та погодних умов. В ході огляду встановлено, що ДТП сталась в темну пору доби, за межами населеного пункту, на автомобільній дорозі Київ-Знам`янка на території Кропивницького району Кіровоградської області, за межами населеного пункту;

- рапортом чергового ВП № 1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП від 11.12.2021 про ДТП;

- показаннями потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_14 про відомі їм обставини ДТП;

- відеозаписом ДТП обставин наїзду автомобіля Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_3 на вантажний автомобіль «ЗИЛ-130», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який долучений до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ;

- показаннями очевидців ДТП свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ;

- висновками автотехнічних та фототехнічних експертиз;

- висновком судової автотехнічної експертизи обставин ДТП № 1151/25-27 від 13.01.2026 з якого вбачається, що саме в результаті порушення ОСОБА_4 вимог п.п. 15.1, 15.9 (ж) Правил дорожнього руху України сталась вказана ДТП;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру, розумна підозра передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 Кримінального Кодексу України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого.

Слідчим суддею звертається увага на те, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься категорії тяжких, оскільки за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування.

Слідчий суддя також вважає про доведеність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків шляхом застосування підкупу, шантажу та погроз, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від їх давання.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Наведений слідчим у клопотанні пункти 4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке за законом йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до восьми років; раніше не судимий, а тому, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 одружений, не працює, позитивно характеризується по місцю проживання, має захворювання хребта та проходив лікування у 2025 року в КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради.

Також суд бере до уваги те, що інкримінований злочин вчинено у грудні 2021 року, тобто більше 4 років тому. Достатніх даних про те, що ОСОБА_4 переховувався від органів досудового розслідування в цей проміжок часу слідчому судді не надано.

При вирішенні клопотання суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обгрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 3 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення у справі «Ніколова проти Болгарії»). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Отже, прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків передбаченого пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт для запобігання встановленим ризикам, які б давали змогу об`єктивному спостерігачу переконатись в тому, що запобігти вказаним ризикам можливо виключно застосувавши запобіжний захід тримання під вартою.

На переконання слідчого судді достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного є домашній арешт у певний період доби, а саме з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

За вказаних обставин суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 181, 184, 194, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області підполковника поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, тобто з 25.02.2026 до 20.04.2026 включно, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 20.04.2026 включно наступні обов`язки:

- заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, крім відвідування медичних закладів, установ та під час оголошення спеціального сигналу «Повітряна тривога»;

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі міста Кропивницького, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватись від спілкування з потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та зі свідками: ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , за винятком їх спільної участі в процесуальних, слідчих діях та в суді;

-здати на зберігання до відповідного територіального органу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків покласти на ГУНП в Кіровоградській області.

В іншій частині вимог клопотання - відмовити.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваному, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_20