Справа №204/5146/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

представника закладу з надання психіатричної допомоги - ОСОБА_5 ,

особи, відносно якої розглядається заява ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .

В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів №496 від 28.04.2026 року, зазначено, що на фоні прийому медикаментозної терапії у поєднанні з реабілітаційними заходами психічний стан пацієнта ОСОБА_6 залишається стабільним впродовж тривалого часу, що виражається у спокійній, впорядкованій поведінці, відсутності агресивних, аутоагресниних тенденцій. Має стійкі настанови на прийом підтримуючого лікування, спостереження у лікаря-психіатра та відмову від вживання алкоголю в майбутньому. Висловлює жаль стосовно скоєного. Результат оцінки ризику насильства від 27.04.2026р. вказує на низький рівень насильства в майбутньому, низький ризик серйозної фізичної шкоди та низький ризик неминучого насильства. Викладене свідчить про усунення суспільної небезпеки пацієнта. ОСОБА_6 потребує зміни примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

В судовому засіданні представник установи підтримав вказану заяву, просив задовольнити, посилаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів № 496 від 28.04.2026 року.

Пацієнт ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що раніше він не розумів потреби у прийомі ліків, тому і вчинив злочин. Наразі почуває себе нормально, надалі буде приймати ліки.

Захисник у судовому засіданні підтримав думку представника установи.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про зміну примусових заходів медичного характеру.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 3 ст. 514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 жовтня 2020 року, відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, а саме: ч. 2 ст. 121 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2024 року ОСОБА_6 було змінено примусові заходи медичного характеру з суворого нагляду на посилений нагляд. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 18 листопада 2025 року ОСОБА_6 було змінено примусові заходи медичного характеру з посиленого нагляду на звичайний нагляд. ОСОБА_6 знаходиться на лікуванні в Дніпровській філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» з 27 жовтня 2020 року по теперішній час. Діагноз: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, стан тривалої медикаментозної ремісії.

В обґрунтування необхідності зміни ОСОБА_6 виду примусових заходів медичного характеру у висновку комісії лікарів-психіатрів № 496 від 28.04.2026 року, зазначено, що на фоні прийому медикаментозної терапії у поєднанні з реабілітаційними заходами психічний стан пацієнта ОСОБА_6 залишається стабільним впродовж тривалого часу, що виражається у спокійній, впорядкованій поведінці, відсутності агресивних, аутоагресниних тенденцій. Має стійкі настанови на прийом підтримуючого лікування, спостереження у лікаря-психіатра та відмову від вживання алкоголю в майбутньому. Висловлює жаль стосовно скоєного. Результат оцінки ризику насильства від 27.04.2026р. вказує на низький рівень насильства в майбутньому, низький ризик серйозної фізичної шкоди та низький ризик неминучого насильства. Викладене свідчить про усунення суспільної небезпеки пацієнта. ОСОБА_6 потребує зміни примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 починаючи з 2011 року неодноразово госпіталізовувся до закладів з надання психіатричної допомоги. У подальшому, з 2017 року багаторазово, до 3 разів на рік госпіталізувався психіатричних лікарень. Востаннє, одразу після виписки із медичного закладу 26.05.2020 року відмовився приймати ліки, був агресивний до рідних та сусідів, щодня вживав алкогольні напої, а 01.06.2020 року вже вчинив СНД. Також, у пункті 23 висновку комісії лікарів-психіатрів №496 від 28.04.2026 року, зазначено, що перед вчиненням СНД ОСОБА_6 відмовився від підтримуючого лікування вдома, оскільки в їхньому селі був недостатньо компетентний лікар, який призначив йому відповідне лікування, а у судовому засіданні ОСОБА_6 зазначив, що не приймав ліки, оскільки не знав, що їх треба приймати, що не узгоджується між собою. Крім того, у пункті 25 вищевказаного висновку зазначено, що на даний час ОСОБА_6 заперечує у себе розлади сприйняття. не усвідомлює необхідності подальшого лікування, не висловлює жалю щодо вчиненого суспільно небезпечного діяння, яке спричинило загибель людини.

Враховуючи викладені обставини, суд робить висновок, що ОСОБА_6 не усвідомлює необхідності подальшого лікування, тому незважаючи на те, що психічний стан його здоров`я хоча і покращився але таке покращення не може свідчити про можливість проведення реабілітаційних заходів в умовах спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку в амбулаторному порядку, а тому слід відмовити у задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 94, 95 КК України, ст.ст.369-372, ст.ст.512, 514 КПК України, ст.19,22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Суддя ОСОБА_1