Справа №:755/2911/26
Провадження №: 1-кс/755/859/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2026 р. місто Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 від 21 лютого 2026 року про відмову у задоволенні клопотань про визнання потерпілими у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 16 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись зі скаргою до слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва в порядку статті 303 КПК України на постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 від 21 лютого 2026 року про відмову у задоволенні клопотань про визнання потерпілими у кримінальному провадженні внесенму до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 16 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посилаються на те, що вищезазначені постанови про відмову у визнанні їх потерпілими, є передчасними, такими, що винесені слідчим без аналізу доказів та без аналізу достатньої правової аргументації, є формальними, необгрунтованими та незаконними.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , звернулись до слідчого судді з даною скаргою в якій просять скасувати постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 від 21 лютого 2026 року про відмову у задоволенні клопотань про визнання потерпілими у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 16 січня 2026 року. Зобов`язати слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 визнати їх потерпілими в кримінальному провадженні № 0000118 від 16 січня 2026 року.

Протоколом автоматизованого визначення слідчого судді від 26 лютого 2026 року для розгляду зазначеної скарги визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву про розгляд скарги у його відстність.

ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду скарги, не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Жодних клопотань від останньої на адресу суду не надходило.

Уповноважена особа Дніпровського УП ГУНП у місті Києві в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином.

Згідно з частиною третьою статті 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд вважає за можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які подали скаргу та уповноваженої особи Дніпровського УП ГУНП у місті Києві, відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Вивчивши скаргу з додатками, копії постанов слідчого Дніпровського УП ГУНП в місті Києві від 21 лютого 2026 року про відмову у задоволенні клопотань про визнання потерпілими у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118 від 16 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як установлено в ході судового розгляду, слідчим відділом Дніпровського управління поліції ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118 від 16 січня 2026 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України.

Зазначене кримінальне провадження зареєстроване на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 09 січня 2026 року.

18 лютого 2026 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , звернулись до слідчого СВ Дніпровського управління поліції ГУ НП у місті Києві ОСОБА_5 із клопотаннями про визнання та залучення їх до кримінального провадження №0000118 від 16 січня 2026 року в якості потерпілих осіб.

Постановами слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_5 від 21 лютого 2026 року у задоволенні вказаних клопотань відмовлено.

Зазначені постанови є предметом оскарження у даній справі.

Частинами першою та другою статті 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні залежить від одночасної сукупності таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого).

Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Тобто, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.

Відповідно до частини п`ятої статті 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як зазначено у частині другій статті 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зі змісту оскаржуваних постанов від 21 лютого 2026 року вбачається, що слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_5 у них наведено зміст статті 55 КПК України, якою визначено, хто може бути потерпілим у кримінальному провадженні.

Будь-якої оцінки наданим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доказам щодо завдання моральної шкоди слідчим у вищевказаних постановах не надано, не наведено мотивів з яких їх не було взято до уваги, і чому саме їх недостатньо для визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілими.

Відповідно до частини п`ятої статті 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм статті 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Враховуючи вищевказані положення законодавства, слідчим суддею встановлено, що оскаржувана постанова взагалі не містить мотивувальної частини.

З огляду на викладені обставини, враховуючи принцип змагальності сторін, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не було дотримано положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, а постанови слідчого не відповідають вимогам статті 110 КПК України, тому підлягають скасуванню, із подальшим прийняттям законного та обґрунтованого рішення.

Крім того, саме до повноважень слідчого та прокурора належить питання визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні. Скасування постанов від 21 лютого 2026 року в даному випадку свідчить про обов`язок слідчого, який здійснює досудове розслідування (дізнання) у даному кримінальному провадженні, виконати дії передбачені частиною другою статті 55 КПК України, або, за наявності належної аргументації, прийняти нове рішення за частиною п`ятою статті 55 КПК України.

В частині зобов`язання слідчого виконати вимоги частини другої статті 55 КПК України належить відмовити, оскільки до повноважень слідчого судді при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування не віднесено прийняття рішення про зобов`язання слідчого вчинити конкретні рішення за наслідками розгляду заяви/клопотання/скарги учасника кримінального провадження, що було би втручанням без законних на те підстав у повноваження слідчого.

За таких обставин, на підставі викладеного, керуючись вимогами статтями 28, 220, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 від 21 лютого 2026 року про відмову у задоволенні клопотань про визнання потерпілими у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000118 від 16 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України - задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 від 21 лютого 2026 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000118 від 16 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України - скасувати.

Зобов`язати слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 (або уповноважену особу на здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні) повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим від 18 лютого 2026 року у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000118 від 16 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України.

Постанову слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 від 21 лютого 2026 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000118 від 16 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України - скасувати.

Зобов`язати слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 (або уповноважену особу на здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні) повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 про визнання її потерпілою від 18 лютого 2026 року у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000118 від 16 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 КК України.

В іншій частині скарги - відмовити.

Направити дану ухвалу на адресу Дніпровського УП ГУНП м. Києва для вжиття заходів для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_1