Справа №760/1183/26 Провадження №1-кс/760/1077/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

18 лютого 2026 р. м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника третьої особи стосовно майна якої вирішується питання про арешт - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Солом`янського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000324, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань29.09.2025 року, за ч. 1 ст. 204 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2026 року до суду надійшло клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000324, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань29.09.2025 року, за ч. 1 ст. 204 КК України.

23 січня 2026 року (на підставі протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 23 січня 2026 року) клопотання та додані до нього документи були передані в провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що детективами Територіального управління БЕБ у Київській області розслідується кримінальне провадження № 0000324 від 29.09.2025 за ч. 1 ст. 204 КК України. Відповідно до матеріалів досудового розслідування, невстановлені особи, на території Київської області організували незаконне виготовлення, зберігання, транспортування з метою збуту, а також збут підакцизних товарів - пального без передбаченого законом дозволу. Досудовим розслідуванням встановлено, що незаконне зберігання незаконно виготовлених підакцизних товарів - пального, здійснюється на АЗС, що розташована за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Броварської сотні, буд. 30, об`єкт нерухомого майна належний на праві приватної власності ТОВ «Еней.плюс». Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 показав, що 17.10.2025 перебуваючи на АЗС, яка розташована за адресою: м. Бровари, вул. Броварської сотні, буд. 30, придбав каністру з паливом (бензин), яку в подальшому добровільно передав правоохоронцям, оскільки мав сумніви у законності здійснення діяльності вказаною АЗС та якості пального. Причетність посадових осіб вказаної вище АЗС до незаконної діяльності (придбання, зберігання, з метою збуту, а також збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів - пального) підтверджується допитами свідків, протоколами огляду місцевості, інформацією з реєстрів та іншими матеріалами кримінального провадження, висновком експерта від 19.11.2025 згідно якого пальне, яке отримано у свідка ОСОБА_5 згідно протоколу отримання речей - не відповідає ДСТУ 7687:2015 Бензини автомобільні Євро. Технічні умови щодо бензину автомобільного Євро 5 та виготовлене в умовах що відрізняються від заводських. Пальне, відповідно до пункту 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України належать до підакцизних товарів. Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України про «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» роздрібна торгівля пальним здійснюється суб`єктом господарювання за наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України про «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» роздрібна торгівля пальним здійснюється суб`єктом господарювання за наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Так, 15.01.2026 проведено обшук території АЗС за адресою: м. Бровари, вул. Броварської сотні, буд.30, під час якого виявлено та вилучено паливо та звіти про добові витрати пального. Постановою детектива від 22.10.2025 виявлені та вилучені під час обшуку речі та документи визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні. З метою збереження вилучених речей та документів, які визнані речовим доказом по кримінальному провадженню, запобіганню можливості їх приховуванню, псуванню, знищенню, перетворенню, відчуження, що буде мати негативні наслідки для кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні на них арешту. Виявлені під час обшуку речі та документи підтверджують факт незаконної діяльності осіб, які причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення і будуть предметом дослідження в ході проведення експертиз та додаткового аналізу фактів і обставин вчиненого кримінального правопорушення. Вилучені речі, на виконання вимог ст. 91 КПК України, будуть сприяти встановленню обставин (розміру збитків Державі, причетність певних осіб до незаконної діяльності) скоєння кримінального правопорушення. Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Згідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли ї надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вона відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Звіти про залишки паливо-мастильних матеріалів містять відомості про купівлю та збут незаконно виготовленого пального, внаслідок чого підлягають арешту з метою запобігання можливості їх приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, що буде мати негативні наслідки для кримінального провадження. Крім того, паливо марки ДП та паливо марки А-95 є предметом вказаного кримінального правопорушення, підлягає конфіскації та знищенню відповідно до санкції статті 204 КК України. Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Розумність та співрозмірність обмеження права власності чи користування даним майном відповідає завданням кримінального провадження, оскільки це не тільки надасть можливість зберегти речові докази, які будуть використані у подальшому для доведення наявності складу кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення, підлягають конфіскації та знищенню. Щодо наслідків арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи третіх осіб необхідно додатково зазначити, що згідно положень ст. 68 Конституції України - кожен зобов`язаний дотримуватися законів України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, клопотання про арешт вилученого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 115 КПК України, якщо закінчення строку, який обчисляється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день. Беручи до уваги те, що вилучені вищевказані речі, відповідно до ст. 98 КПК України, являються речовими доказами, з метою забезпечення збереження речових доказів, просив накласти арешт на виявлені та вилучені в ході обшуку АЗС, розташованої за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Броварської сотні, буд. 30, на земельній ділянці з кадастровим номером :04:004:0075, яка належить на праві власності ТОВ «ЕНЕЙ.ПЛЮС» (ідентифікаційний код юридичної особи: 43718328), речі та документи, які належать ТОВ «ТРАНС ЛОГІСТІК ІНТЕРНЕШНЛ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 44142607), а саме: Паливо марки ДП у кількості 6 600 літрів; Паливо марки А-95 у кількості 1660 літрів; Звіт про залишки паливо-мастильних матеріалів станом на 14.01.2026 (Z звіт); Звіт про залишки паливо-мастильних матеріалів станом на 15.01.2026 (звіт); Два зразки палива марки ДП для експертного дослідження; Два зразки палива марки А-95 для експертного дослідження.

В судове засідання прокурор з`явився, клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Представник третьої особи стосовно майна якої вирішується питання про арешт - адвокат ОСОБА_4 в судове засідання з`явився, проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що підстав для накладення арешту наразі недостатньо, експертизу з приводу якості вилученого пального не проведено та невідповідність його ДСТУ не встановлено.

Вислухавши учасників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000324, 29.09.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження з правовою кваліфікацією за за ч. 1 ст. 204 КК України; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: на території Київської області групою осіб здійснюється відпуск палива без надання фіскальних чеків, що може свідчити про відсутність ліцензії на роздрібну торгівлю пальним, а також незаконність походження пального. Зокрема, встановлено, що діяльність вказаних АЗС організовано за наступними адресами: Київська область, м. Бровари, вул. Броварської сотні, 30, та Київська область, Броварський район, с. Циблі, вул. Бойко - Павлова, 104 (а.с. 6 - 7).

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05 січня 2026 року (справа №760/45/26), клопотання старшого детектива Територіального управління БЕБ у Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000324 від 29.09.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 Кримінального кодексу України, - задоволено частково; надано дозвіл детективам Територіального управління БЕБ у Київській області які входять до групи детективів та які здійснюють досудове розслідування кримінального провадження № 0000324 від 29.09.2025 на проведення обшуку за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Броварської сотні, буд. 30 - належить на праві власності ТОВ «ЕНЕЙ.ПЛЮС» (), а також всіх будівель, приміщень, пристроїв, засобів та споруд, які розташовані за вказаною вище адресою, з метою виявлення та фіксації, предметів та документів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: незаконно виготовлених підакцизних товарів - пального; чорнових, друкованих та рукописних записів обліку продажу незаконно виговлених підакцизних товарів, знаряддя скоєння кримінального правопорушення; електронних носіїв інформації, які можуть містити доказову інформацію незаконної діяльності у кримінальному провадженні: системних блоків, ноутбуків, флеш-накопичувачів, оптичних носіїв інформації, засобів мобільного зв`язку, магнітних носіїв інформації, відео-реєстраторів, камер відео спостереження, систем аудіо та відео фіксації на яких можуть бути зафіксовані обставини (інформація) на підтвердження скоєного кримінального правопорушення; обладнання для незаконного зберігання та збуту пального; у задоволенні іншої частини клопотання - відмовлено(а.с. 48 - 50).

Як вбачається з Протоколу обшуку від 15 січня 2026 року, у ході проведення обшуку за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Броварської сотні, буд. 30, на земельній ділянці з кадастровим номером :04:004:0075, яка належить на праві власності ТОВ «ЕНЕЙ.ПЛЮС» (ідентифікаційний код юридичної особи: 43718328), виявлено та вилучено: Паливо марки ДП у кількості 6 600 літрів; Паливо марки А-95 у кількості 1660 літрів; Звіт про залишки паливо-мастильних матеріалів станом на 14.01.2026 (Z звіт); Звіт про залишки паливо-мастильних матеріалів станом на 15.01.2026 (звіт); Два зразки палива марки ДП для експертного дослідження; Два зразки палива марки А-95 для експертного дослідження (а.с. 51 - 58).

Постановою про призначення судової експертизи нафтопродуктів та паливно - мастильних матерів від 27 січня 2026 року, призначено судову експертизу нафтопродуктів та паливно - мастильних матеріалів, проведення якої доручено експертам Київського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Також, слідчим суддею було досліджено додані до клопотання прокурором Депутатське звернення (а.с. 8 - 9), Рапорти (а.с. 10, 15 - 16), Службову записку (а.с. 17), Доручення про проведення слідчих (розшукових) дій, в порядку ст. 40 КПК України від 16 жовтня 2025 року (а.с. 18 - 19), Постанову про призначення судової експертизи нафтопродуктів та паливно - мастильних матеріалів від 20 жовтня 2025 року (а.с. 23 - 24), Висновок експерта за результатами проведення судової експертизи нафтопродуктів та паливно - мастильних матеріалів №8952/25-34.1 від 19.11.2025 року (а.с. 27 - 35), Протокол допиту свідка ОСОБА_5 від 20 жовтня 2025 року (а.с. 36 - 39), Протокол отримання речей від 20.10.2025 року (а.с. 41 - 43), Протокол огляду від 20 жовтня 2025 року (а.с. 44 - 46), Протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 15 січня 2026 року (а.с. 59 - 63).

Таким чином, слідчим суддею було встановлено, що до клопотання додані копії документів, що частково підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Як вбчається з ч. 1 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298 - 2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання та доданих до нього документів вбачається що майно, яке було вилучено 15 січня 2026 року при проведенні обшуку за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Броварської сотні, буд. 30, на земельній ділянці з кадастровим номером :04:004:0075, яка належить на праві власності ТОВ «ЕНЕЙ.ПЛЮС» (ідентифікаційний код юридичної особи: 43718328), а саме: Паливо марки ДП у кількості 6 600 літрів; Паливо марки А-95 у кількості 1660 літрів; Звіт про залишки паливо-мастильних матеріалів станом на 14.01.2026 (Z звіт); Звіт про залишки паливо-мастильних матеріалів станом на 15.01.2026 (звіт); Два зразки палива марки ДП для експертного дослідження; Два зразки палива марки А-95 для експертного дослідження, є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000324, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань29.09.2025 року.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене вище майно з метою збереження речових доказів.

Прокурор звернувся до слідчого судді у строки, встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України.

Тож, клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000324, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань29.09.2025 року, за ч. 1 ст. 204 КК України, та додані до нього матеріали,містять у собі підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна на вилучені речі та конкретизовано майно, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст.171 КПК України.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням введеного в Україні воєнного стану, принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні прокурора, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та зашкодити інтересам держави.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170 - 175, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотанняпрокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000324, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань29.09.2025 року, за ч. 1 ст. 204 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт (з забороною користування та розпорядження) на майно, яке було вилучено 15 січня 2026 року при проведенні обшуку за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Броварської сотні, буд. 30, на земельній ділянці з кадастровим номером :04:004:0075, яка належить на праві власності ТОВ «ЕНЕЙ.ПЛЮС» (ідентифікаційний код юридичної особи: 43718328), речі та документи, які належать ТОВ «ТРАНС ЛОГІСТІК ІНТЕРНЕШНЛ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 44142607), а саме: Паливо марки ДП у кількості 6 600 літрів; Паливо марки А-95 у кількості 1660 літрів; Звіт про залишки паливо-мастильних матеріалів станом на 14.01.2026 (Z звіт); Звіт про залишки паливо-мастильних матеріалів станом на 15.01.2026 (звіт); Два зразки палива марки ДП для експертного дослідження; Два зразки палива марки А-95 для експертного дослідження.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, підозрюваному, захиснику. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 20 лютого 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1