УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 757/6519/26-к

провадження № 51-422впс26

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

(у режимі відеоконференції)

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

(у режимі відеоконференції) та ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

розглянула клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження № 0000249(справа № 757/6519/26-к) з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів і

встановила:

До Касаційного кримінального суду Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшло клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про направлення згаданого провадження з Печерського районного суду м. Києва до Подільського районного суду м. Кропивницького.

Суть доводів у зверненні зводиться до того, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000249 надійшов до Печерського районного суду м. Києва з порушенням правил територіальної підсудності; згідно зі ст. 32 КПК розгляд справи має здійснюватиПодільський районний суд м. Кропивницького, у межах юрисдикції якого були вчинені інкриміновані злочини, у тому числі останній за часом більш тяжкий, передбачений ч. 3 ст. 209 Кримінального кодексу України (далі - КК). Як ідеться в клопотанні, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація договорів купівлі-продажу земельних ділянок здійснювалися в АДРЕСА_1 , тобто в межах юрисдикції вказаного місцевого суду м. Кропивницького, у цьому ж місті розташоване Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області.

Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду клопотання, заяв про відкладення розгляду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, думку сторін, перевіривши доводи, наведені в клопотанні, дослідивши додані до нього матеріали, колегія суддів дійшла такого висновку.

За положеннями ч. 3 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд) за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 вказаного Кодексу кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що це провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

У частині 1 ст. 32 КПК установлено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, -суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Як убачається з наявних у Верховному Суді даних, до Печерського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК. Судовий розгляд справи не розпочато.

За змістом інформації вказаного місцевого суду та наданої копії обвинувального акта, перелічені особи обвинувачуються у привласненні майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене в особливо великих розмірах, організованою групою, а також у набутті, володінні, використанні майна, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом. Інкриміновані злочини віднесені за класифікацією (ст. 12 КК) до категорії особливо тяжких.

Разом із тим, як раніше констатувала колегія суддів у постановленій 9 лютого 2026 року в рамках цього провадження ухвалі, дії, котрі охоплюються об`єктивною стороною інкримінованих злочинів, були вчинені багатьма співучасниками, із розподілом ролей, за відмінних обставин, у різних місцях та розмежовані в часі.

Відповідно до матеріалів, які є в розпорядженні Верховного Суду, викладені ОСОБА_5 у клопотанні доводи вже були предметом перевірки за процедурою ст. 34 КПК і їх та аргументи захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Суд визнав неспроможними. Відмовляючи в задоволенні клопотань захисників, у своїй ухвалі Суд дав вичерпні відповіді, у тому числі на посилання щодо реєстраційних дій стосовно земельних ділянок, при цьому акцентував на відсутності в обвинувальному акті вказівок на конкретне місце вчинення злочинів.

Нових вагомих даних й обставин, які би в розумінні статей 32, 34 КПК зумовлювали обов`язкову передачу справи до Подільського районного суду м. Кропивницького, ОСОБА_5 не наведено. Натомість авторка клопотання фактично незгодна з остаточним рішення Суду від 9 лютого 2026 року, яке не підлягає оскарженню. До того ж неодноразове звернення стороною захисту з подібним за змістом клопотанням не узгоджується з принципом правової визначеності.

Водночас слід зауважити, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000249 було складено старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України в м. Києві й затверджено прокурором Офісу Генерального прокурора за адресою: м. Київ, бульв. Л. Українки, 26 А, що в межах територіальної юрисдикції Печерського районного суду м. Києва. Тож, скерування прокурором обвинувального акта за місцем закінчення досудового розслідування узгоджується з приписами ст. 32 КПК.

Тому необхідно відмовити в задоволенні поданого обвинуваченою клопотання.

Керуючись статтями 32, 34 КПК, колегія суддів

постановила:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження № 0000249 (справа № 757/6519/26-к) з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3