КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 11-кп/824/2075/2026 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої

вирішується питання

про застосування

примусових заходів

медичних характеру ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000179 від 26.08.2024 року, за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 рокузадоволено клопотання прокурора та застосовано щодо неосудного ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, внаслідок вчинення ним у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , 26.08.2024 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи неподалік ст. метро «Житомирська» КП «Київський метрополітен» у м. Києві знайшов та підняв 30 патронів калібру 5,45?39 мм, таким чином незаконно, без передбаченого законом дозволу та в порушення додатку № 1, затвердженого п. 1 Постанови № 2471, п.п. 1-4, 9, 15 Положення № 576, п. п. 2.8, 8.1, 8.9 та глави 12 Інструкції № 622, внаслідок суспільно-небезпечного характеру своїх дій, що могло спричинити суспільно небезпечні наслідки, перебуваючи в стані неосудності, тобто він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, здійснив дії, спрямовані на придбання та зберігання боєприпасів, та придбав 30 патронів калібру 5,45х39 мм.

Виконуючи дії, направлені на незаконне придбання, зберігання та подальше носіння боєприпасів, а саме 30 патронів калібру 5,45х39 мм, ОСОБА_7 , підняв та помістив вказані предмети (боєприпаси) до своєї сумки золотистого кольору яка була при ньому на той час, тим самим, незаконно придбав та розпочав незаконно їх зберігати при собі.

Після чого, ОСОБА_7 , незаконно зберігаючи при собі вказані боєприпаси, а саме 30 патронів калібру 5,45х39 мм, вирішив скористатися послугами КП «Київський метрополітен» у м. Києві та направився до станції метрополітену «Житомирська» КП «Київський метрополітен», де в подальшому о 23 год. 00 хв. у вестибюлі даної станції метро його було зупинено працівником поліції.

Після того, ОСОБА_7 , був запрошений до кімнати поліції, що розташована на вказаній станції КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України в присутності двох запрошених понятих чоловічої статі, під час проведення особистого обшуку останнього та обшуку його особистих речей, виявлено та вилучено із центрального відділення пакета, який знаходився при ньому, тридцять патронів калібру 5х45 мм, які останній за вищевикладених обставин придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.

В ході досудового розслідування встановлено, що вилучені у ОСОБА_7 , та надані на дослідження 30 патронів належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, є бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, що споряджені кулями "ПС" зі сталевим осердям, патрони придатні до стрільби.

Вищевказані дії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є суспільно небезпечним діянням, та підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбання, зберігання та носіння боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора у зв`язку із недоведеністю вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, захисника, яка просила скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, думку обвинуваченого, який підтримав позицію захисника, законного представника потерпілого, якйи підтримав позицію захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 404 КПК України ухвала суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України визначено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції належним чином не досліджено фактичні обставини, які могли мати значення для прийняття обґрунтованого рішення у справі, не перевірив зібрані під час досудового розслідування та надані стороною обвинувачення докази, яким не надав належної оцінки у їх сукупності та взаємозв`язку.

Положеннями статті 93 КК України визначено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; у мотивувальній частині кожного рішення має бути наведено також посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права.

Ухвалення судового рішення, яке не відповідає умовам вмотивованості (обґрунтованості), тягне за собою ряд негативних наслідків, як для учасників справи, так і для суду, який прийняв таке рішення. Зокрема, для учасників справи постановлення немотивованого (не достатньо мотивованого) рішення означає, що доводи та аргументи, а також надані для доведення певних обставин справи докази, не були почуті та належним чином оцінені судом, що у свою чергу, може призвести до прийняття неправосудного рішення.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що судом першої інстанції не досліджено наявні у справи докази на підтвердження того, що ОСОБА_7 вчинив дії, що мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, так і на спростування версії ОСОБА_7 та його захисника про те, що вказані патрони йому підкинули.

На переконання колегії суддів, оскаржувана ухвала за своїм змістом не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, зокрема судом першої інстанції всупереч вимогам ч. 1 ст. 513 КПК України не з`ясовано відомості, які мали значення для встановлення об`єктивних даних, не надано оцінки доказам, наданим стороною обвинувачення.

Отже, судом першої інстанції не з`ясовано необхідні дані для вирішення питання про закриття кримінального провадження, зокрема чи мало місце суспільно-небезпечне діяння, про яке вказує сторона обвинувачення, чи вчинено це суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, саме ОСОБА_7 та чи вчинив ОСОБА_7 дане суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності.

Таким чином, з огляду на допущені істотні порушення вимог КПК України, оскаржуваний ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 415 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: ______________ ___________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4