Справа № 154/1253/25 Провадження №11-кп/802/350/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 березня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Володимирського міського суду Волинської області від 06 лютого 2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів Чернігівської обл., проживаючого у м. Володимир, без місця реєстрації та визначеного місця проживання, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

1) 14.02.2007 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком на 2 роки;

2) 18.05.2007 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.122, ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

3) 23.04.2013 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ст.124 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці;

4) 18.09.2013 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.2 ст.185, ст.75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком на 2 роки;

5) 21.08.2015 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців;

6) 29.12.2020 вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 12.11.2024 за відбуттям строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено обчислювати з дати оголошення вироку 06 лютого 2026 року.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України у строк покарання, призначеного ОСОБА_9 за цим вироком, зараховано строк попереднього ув`язнення з 16 березня 2025 року до 18 березня 2025 року та з 28 березня 2025 року до 05 лютого 2026 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України у строк покарання, призначеного ОСОБА_9 за цим вироком, зараховано строк його перебування під дією цілодобового домашнього арешту за період з 19 березня 2025 року до 27 березня 2025 року, із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає три дні цілодобового домашнього арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_9 залишено попереднім тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, але не довше 60 днів з дня ухвалення вироку.

Вироком вирішено питання про речові докази, процесуальні витрати за проведення експертизи та арешт майна.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу та доповнення до неї в яких вважає його незаконним та необґрунтованим, а тому просить його скасувати, а кримінальне провадження, щодо нього за ч.4 ст. 186 КК України закрити, з підстав, передбачених ст. 284 КПК України.

Судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до початку розгляду апеляційної скарги заявили самовідводи, про що подали відповідні заяви. Мотивували їх тим, що вони під час досудового розслідування брали участь у даному кримінальному провадженні №0000271 від 16.03.2025 року як слідчі судді. Вказана обставина підтверджується копією ухвали Волинського апеляційного суду від 10.04.2025 року.

Заслухавши думку учасників провадження щодо заявлених самовідводів суддів, вивчивши матеріали провадження в цій частині, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.76 КПК України передбачено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

З урахуванням вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що заяви суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про самовідвід підлягають до задоволення, оскільки дійсно за положеннями ст.76 КПК України, вони не мають права брати участі у цьому ж провадженні так як брали участь у ньому під час досудового розслідування як слідчі судді.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст.76, ст. 376 КПК України, Волинський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Заяви про самовідвід суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Володимирського міського суду Волинської області від 06 лютого 2026 року щодо ОСОБА_9 передати для вирішення питання про визначення колегії суддів в порядку ст.35 КПК України.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді