Справа № 471/891/24
Провадження №1-кс/471/24/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2026 р. с-ще Братське

Слідчий суддя Братського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , розглянувши матеріали клопотання про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник заявника, ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_4 із клопотанням про скасування арешту майна.

У своєму клопотанні адвокат зазначає, що 26.12.2024 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду було накладено арешт на вилучене майно під час обшуку майно, зокрема, автомобіль марки Toyota highlander, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а користувачем - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Представник заявника просить зняти арешт з транспортного засобу та зазначає, що вилучений транспортний засіб є особистим майном ОСОБА_5 та, окрім цього, є виключно засобом її пересування, та не містить будь-якої інформації, яка має безпосереднє доказове значення для кримінального провадження.

ОСОБА_5 має двох дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, на догляді ОСОБА_5 знаходиться її мати ОСОБА_9 , яка є інвалідом 2 групи. Арештований автомобіль є життєво необхідним засобом пересування для сім`ї, тому заявник просить суд скасувати арешт, а автомобіль передати на відповідальне зберігання власнику.

Під час судового розгляду представник заявника підтримав подане клопотання, зазначив суду, що ОСОБА_5 немає іншого транспортного засобу для пересування містом. У неї на утриманні є двоє малолітніх дітей, які навчаються в школі та відвідують дитячий садок. За відсутності транспортного засобу вона позбавлена можливості, за необхідності, оперативно доставити дитину до лікувального закладу, відвезти їх до навчальних закладів, оперативно реагувати на тривогу, тощо. ОСОБА_5 повністю розуміє наслідки невиконання нею ухвали суду про передачу їй на відповідальне зберігання транспортного засобу та зобов`язується не вчиняти протиправних дій щодо автомобіля.

Прокурор під час судового засідання, заперечував щодо скасування накладеного арешту. Суду пояснив, що наразі досудовим розслідуванням вирішується питання щодо пред`явлення підозри ОСОБА_6 , однак останній, на виклик слідчого двічі не з`явився, за наявної інформації останнього ОСОБА_6 оголошено у розшук. Скасування арешту на транспортний засіб унеможливить відшкодування шкоди потерпілому, враховуючи той факт, що автомобіль було придбано під час шлюбу, також надасть змогу ОСОБА_5 виїхати за кордон.

Дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, вислухавши позицію учасників процесу, слідчий суддя встановив наступне.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.16 КПК України - позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що зокрема потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні прокурора (п.1 ч.3 ст.132 КПК України);

Відповідно до ч.1, 2 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

26.12.2024 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду було накладено арешт на вилучене майно. Мотивуючи своє рішення про накладення арешту, апеляційний суд зазначив необхідність збереження речових доказів, відшкодування шкоди потерпілому, забезпечення завдань кримінального провадження.

30.01.2026р., 10.02.2026р. на адресу ОСОБА_6 слідчим було надіслано повістку про виклик для проведення слідчих дій відповідно до ст..ст. 276-279 КПК України, однак останні за викликом не з`явився.

Згідно матеріалів справи 25.11.2025 року ОСОБА_6 було оголошено у розшук за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України.

Санкція ч. 5 ст. 185 КК України передбачає показанні у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вказаним транспортний засіб придбано у шлюбі ОСОБА_5 у шлюбі.

Відповідно до ст.. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Якщо майно, яке було використано як знаряддя чи засіб вчинення кримінального правопорушення, перебуває у спільній власності подружжя і воно було використане одним із подружжя в ході вчинення кримінально караного діяння, то таке майно підлягає спеціальній конфіскації в повному обсязі, оскільки його власник (той із подружжя, який вчинив кримінальне правопорушення) усвідомлено використав його в протиправних цілях.Такого висновку дійшла об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 669/338/24 (провадження № 51-5214кмо24).

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що потреба в арешті майна продовжує існувати, а тому підстави для задоволення клопотання про скасування арешту майна на даний час відсутні.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В

У задоволенні клопотання про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 23.02.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1