Справа № 197/157/22
У Х В А Л А

Іменем України

12 березня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2

прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши клопотання прокурора, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 - 1 КК України:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гуляйполе, Криничанського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не працючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз у 2015 році за ч.2 ст.185 КК України та звільненого у зв`язку з відбуттям покарання 14.09.2017

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, виходячи з обставин, викладених в ньому.

Причетність ОСОБА_4 до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, у вчиненні якого йому пред`явлено обвинувачення, об`єктивно підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, протоколами огляду місця події, допитами свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 скоїв нетяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 3 років, а також на даний час, переховується від суду та будучи мобілізованим до ЗСУ самовільно залишив військову частину. В ході судового слідства ОСОБА_4 неодноразово не з`являвся до зали судового засідання та оголошений 03.06.2025 в розшук.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечує проти заявленого прокурором клопотання та вказує, що він з`являвся за викликом до Широківського райсуду, потім жодних повідомлень від суду не отримував, поліція не повідомляла про необхідності явки до суду. Також повідомив, що був мобілізованим до ЗСУ та коли перебував в навчальному центрі був госпіталізованим. Після виписки з лікарні 02.12.2025 висновком ВЛК його було визнано непридатним до військової служби з переглядом через 6 місяців. Наразі постійно перебуває за місцем проживання в очікуванні повторного медичного огляду.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, досідивши матеріали, додані до клопотання та обвинувального акта, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Також, суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 1 статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно зі ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень п. 39 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року, остаточне 14 січня 2011 року, Існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (див. рішення у справі "Власов проти Росії" (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, з подальшими посиланнями).

Обговорюючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, якою передбачено, що після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою (п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України").

Згідно з п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , в разі визнання його винуватим, його вік, спосіб вчинення кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків за наявності постійного місця мешкання беручи до уваги доводи обвинуваченого в частині мобілізації до ЗСУ, наявності тяжкого захворювання та перебуванні на лікуванні, які підтверджено письмовими доказами.

Встановлені судом обставини у своїй сукупності дають суду підстави вважати, що до обвинуваченого ОСОБА_4 може бути застосований менш суворий запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який зможе в повній мірі запобігти вказаному ризику із покладенням обов`язків на обвинуваченого, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193-196, 309, 310, 335, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В клопотанні прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 -1 КК України відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк 60 днів.

Покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) прибувати за першою вимогою до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу в Дніпропетровській області;

2) не відлучатися за межі Криворізького району Дніпропетровської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання з адреси: АДРЕСА_1 на іншу адресу.

Обов`язки контролю за виконанням запобіжного заходу покласти на Криворізьке районне управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області.

Відповідні зобов`язання застосувати на строк 60 днів з дати винесення цієї ухвали по 10 травня 2026.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього можуть бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути покладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення, в частині покладених обов`язків підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: