Справа № 712/3831/26
Провадження № 1-кс/712/1644/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0003560 від 27.10.2025 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березняки Черкаського р-ну Черкаської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст поданого клопотання та його обґрунтування

До слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що, за даними досудового розслідування, 26.10.2025 у проміжок часу з 17 год 00 хв до 23 год 20 хв (більш точний час не встановлено) у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_8 , з якою підозрюваний спільно проживав, ОСОБА_5 завдав їй удару гострим колюче-ріжучим предметом (ймовірно ножем) у ділянку живота, спричинивши проникаюче ножове поранення, від чого потерпіла померла на місці події.

ОСОБА_5 27.10.2025 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді від 29.10.2025 до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб без визначення розміру застави.

Ухвалами слідчих суддів від 22.12.2025 та 26.01.2026 строк тримання підозрюваного під вартою продовжено в межах строку досудового розслідування до 26.03.2026.

Ухвалою слідчого судді від 26.01.2026 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до шести місяців, а саме до 27.04.2026.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними матеріалами, зокрема протоколами огляду місця події та огляду трупа, лікарським свідоцтвом про смерть, висновком експерта, показаннями свідків, протоколом затримання, рапортом та іншими матеріалами кримінального провадження.

Посилаючись на те, що підозрюваному інкримінується особливо тяжкий злочин проти життя, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, слідчий просить продовжити застосований запобіжний захід, оскільки, на думку сторони обвинувачення, продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення/приховування/спотворення речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

У зв`язку з цим сторона обвинувачення вважає, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, та просить продовжити тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Позиція сторін кримінального провадження в судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримала, яке просила задовольнити, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість закінчення досудового розслідування у зв`язку з відсутністю висновків додаткової судово-медичної та молекулярно-генетичної експертиз.

Захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 просили відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку з відсутністю ризиків для застосування найсуворішого запобіжного заходу, вважали за можливе застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Оцінка та мотиви слідчого судді

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Разом із цим, положеннями ст. 199 КПК України унормований порядок продовження строку тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. ч. 1, 3, 5 ст. 199 КПК України).

Продовження існування ризиків

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на продовження існування ризиків, які свідчать про можливе вчинення підозрюваним дій, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, звідси тяжкість та невідворотність покарання прогнозовано зумовлюватиме вжиття заходів підозрюваним, направлених на залишення території України в будь-який спосіб.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

Збільшує зазначений ризик відсутність у ОСОБА_5 соціально стримуючих факторів таких як наявність постійного місця роботи чи навчання, дітей, близьких осіб, які б перебували на утриманні тощо.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

На обґрунтування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення посилається на те, що місцем вчинення кримінального правопорушення є місце спільного проживання підозрюваного та потерпілої, у зв`язку з чим у разі перебування ОСОБА_5 на волі він може знищити, приховати чи спотворити докази, а також на те, що в ході досудового розслідування може виникнути необхідність у повторному проведенні огляду місця події.

Разом із тим слідчий суддя вважає наведені доводи недостатніми для висновку про доведеність цього ризику. На цій стадії досудового розслідування, коли досудове слідство триває майже п`ять місяців, саме по собі посилання на те, що місце вчинення кримінального правопорушення одночасно є місцем проживання підозрюваного, не є достатніми підставами вважати про наявність реальної можливості знищення, приховування чи спотворення доказів. У клопотанні не наведено конкретних відомостей про те, які саме речі, сліди або інші об`єкти, що мають істотне значення для кримінального провадження, залишилися невиявленими чи невилученими, зберігаються у вказаному приміщенні та можуть бути доступними для підозрюваного.

Крім того, з урахуванням стадії досудового розслідування, під час якої вже проведено основні слідчі дії, а прокурор у судовому засіданні зазначив, що для завершення досудового розслідування необхідно отримати висновки додаткової судово-медичної та молекулярно-генетичної експертиз, ризик знищення чи спотворення доказів не знайшов свого належного підтвердження. При цьому припущення про можливість повторного проведення огляду місця події саме по собі не є достатнім, оскільки не підкріплене конкретними даними про існування об`єктів, які ще не зафіксовані органом досудового розслідування та можуть бути втрачені внаслідок поведінки підозрюваного.

За таких обставин слідчий суддя доходить висновку, що ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення належним чином не доведений.

Продовження існування ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків потрібно враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу (ч. 4 ст. 95 КПК України).

У свою чергу, ч. 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою

Оцінюючи наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя виходить з того, що органом досудового розслідування доведено існування потреби у подальшому проведенні слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, завершення, яких є дійсно необхідним для забезпечення повного та неупередженого досудового розслідування, виявлення і дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у відповідності до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України.

Можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що відповідно до вимог глави 18 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і може застосовуватися (а також продовжуватися) лише за умови доведеності того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Як убачається з матеріалів клопотання та встановлено слідчим суддею, у цьому кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. З огляду на характер інкримінованого діяння, тяжкість можливого покарання, а також відсутність у підозрюваного виражених соціально стримуючих чинників (стійких соціальних зв`язків, постійного офіційного місця роботи/навчання, осіб на утриманні тощо), застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі домашнього арешту, не забезпечить належного запобігання зазначеним ризикам.

Доводи сторони захисту про можливість застосування домашнього арешту слідчий суддя оцінює критично, оскільки такий запобіжний захід, навіть із покладенням процесуальних обов`язків, не нівелює ризиків переховування та незаконного впливу на свідків, зважаючи на реальну можливість підозрюваного порушити встановлені обмеження, підтримувати контакти з можливими свідками, а також унеможливлює належний контроль за його поведінкою в обсязі, достатньому для досягнення мети запобіжного заходу.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що продовження тримання під вартою є необхідним та пропорційним втручанням у право на свободу, оскільки менш суворі запобіжні заходи не забезпечать досягнення мети, визначеної ст. 177 КПК України, та не гарантуватимуть належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Застосування альтернативного запобіжного заходу

Відповідно до положень КПК України, за загальним правилом, при застосуванні (продовженні) тримання під вартою слідчий суддя вирішує питання щодо визначення застави як альтернативного запобіжного заходу. Разом із цим, ч. 4 ст. 183 КПК України надає слідчому судді право не визначати розмір застави, зокрема у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на правову кваліфікацію інкримінованого діяння (ч. 1 ст. 115 КК України), його насильницький характер та настання наслідків у вигляді загибелі людини, а також встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави як альтернативи триманню під вартою. Визначення застави за таких обставин на цьому етапі досудового розслідування не забезпечить належного запобігання встановленим ризикам та не гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у достатньому обсязі.

Ураховуючи наведене, підстав для зміни застосованого запобіжного заходу на більш м`який або для застосування альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя не встановив.

Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів про те, що ризики вчинення ОСОБА_5 дій, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та існують обґрунтовані обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки стороною обвинувачення доведено, що зазначені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. 177-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 369-372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави в межах строку досудового розслідування, тобто до 27.04.2026 включно.

Ухвала про продовження застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою - з моменту вручення її копії.

Повний текст ухвали проголошено о 08 год 50 хв 30.03.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1