справа № 361/1333/26
провадження № 1-кс/361/244/26
УХВАЛА

щодо накладення арешту

17 лютого 2026 р. м. Бровари

Слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, подане прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, подане в кримінальному провадженні № 0000070 від 12.05.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та додані до клопотання матеріали,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2026 прокурор Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на земельні ділянки: накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами:

- :01:028:0081, яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

- :01:025:0100, яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_2 );

- :01:025:0103, яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_3 );

- :01:025:0096, яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_7 (РНОКПП: НОМЕР_4 );

- :01:043:0122, яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_8 (РНОКПП: НОМЕР_5 );

- :01:043:0073, яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_9 (РНОКПП: НОМЕР_6 );

- :01:043:0116, яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_10 (РНОКПП: НОМЕР_7 );

- :01:026:0116, яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_8 );

- :01:028:0080, яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_12 (РНОКПП: НОМЕР_9 );

- :01:028:0089, яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_13 (РНОКПП: НОМЕР_10 );

- :01:080:0027, яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_14 (РНОКПП: НОМЕР_11 );

- :01:018:0077, яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_15 (РНОКПП: НОМЕР_12 );

- :01:004:0047, яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_16 (РНОКПП: НОМЕР_13 );

- :01:020:0023, яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_17 (РНОКПП: НОМЕР_14 );

- :01:020:0083, яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_18 (РНОКПП: НОМЕР_15 );

- :01:003:0148, яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_19 (РНОКПП: НОМЕР_16 );

- :01:091:0115, яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_20 (РНОКПП: НОМЕР_17 );

- :01:091:0115, яка згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_21 (РНОКПП: НОМЕР_18 ),

по кримінальному провадженні № 0000070 від 12.05.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Мотивуючи означене клопотання прокурор у клопотанні вказує, що слідчим відділом Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000070 від 12.05.2025 за ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням в межах даного кримінального провадження встановлено, що на підставі наказу ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області від 12.09.2017 № 10-12357/14-17-сг ОСОБА_22 у порядку безоплатної приватизації набуто у власність з кадастровим номером: :01:000:0482 площею 2,000 га, за цільовим призначенням: «для ведення особистого селянського господарства», що знаходиться в адміністративних межах Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області (на даний час в межах Первомайської селищної громади Миколаївського району Миколаївської області).

Одночасно встановлено, що згідно наказу ГУ в Київській області від 08.04.2019 № 10-2147/15-19-сг затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_22 у порядку безоплатної приватизації земельну ділянку комунальної форми власності з кадастровим номером: :01:035:0014 площею 2,0000 га, за цільовим призначенням: «для ведення особистого селянського господарства», що знаходиться в адміністративних межах Світильнянської сільської ради Броварського району Київської області (на даний час в межах Великодимерської селищної територіальної громади Броварського району Київської області).

Крім того, в рамках досудового розслідування кримінальному провадженні № 0000070 від 12.05.2025 також встановлено наступні факти та обставини протиправного безоплатного набуття окремими громадянами права власності на земельні ділянки комунальної форми власності, шляхом повторної (подвійної) їх приватизації за тотожнім цільовим призначенням (видом землекористування), всупереч імперативним положенням ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України.

В клопотанні прокурор зазначив, що взаємопов`язана сукупність наведених вище за текстом фактів прямо вказує на те, що перелічені вище громадяни будучи в повній мірі обізнаними з обставиною безоплатного набуття ними земельних ділянок комунальної форми власності у порядку первісної безоплатної приватизації за конкретно визначеною категорією цільового призначення, а саме «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд» (землі громадської та житлової забудови), повторно звернулися до органу місцевого самоврядування Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області з відповідними заявами у порядку ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України, з метою повторного протиправного набуття права власності у порядку безоплатної приватизації за аналогічною категорією цільового призначення земельних ділянок, що є грубим порушенням імперативних вимог ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України, та одночасно вказує наявність шахрайських дій з боку вказаних вище громадян.

В клопотанні прокурор звернув увагу на ту обставину, що повторна передача у власність вказаних вище громадян відповідних земельних ділянок комунальної власності у порядку безоплатної приватизації за тотожною категорією цільового призначення здійснювалася на підставі розпорядчих актів (рішень) виключно Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, що викликає обґрунтований сумнів у добросовісності та законності дій службових осіб вказаного органу місцевого самоврядування, оскільки останні в межах службових повноважень наділені об`єктивними можливостями (інструментарієм) щодо здійснення перевірки обставин (фактів) та відповідних правових підстав первинного набуття окремими громадянами права власності на земельні ділянки власності у порядку безоплатної приватизації за конкретно визначеною категорією цільового призначення останніх, зокрема шляхом доступу до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майну та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

В клопотанні зазначено, що первинне відведення у приватну власність вказаних вище громадян відповідних земельних ділянок комунальної власності у порядку безоплатної приватизації за відповідною категорією цільового призначення ділянок, а саме «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд» (землі громадської та житлової забудови), здійснювалося рядом різних органів місцевого самоврядування, які здійснюють владні повноваження в межах Броварського та Бориспільського районів Київської області, в той час як наступні (повторні) протиправні відведення земельних ділянок комунальної власності у порядку безоплатної приватизації за аналогічною категорією цільового призначення здійснювалися виключно Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області.

Наведені вище факти вказують на обставину налагодження службовими особами Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області протиправної схеми з виведення земель з комунальної власності територіальної громади, зокрема шляхом безпідставної передачі у власність окремих громадян земельних ділянок за відповідною категорією цільового призначення, з використанням механізму повторної приватизації, в порушення імперативних вимог ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України.

Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

На думку прокурора, накладення арешту на вказані вище земельні ділянки є необхідним, доцільним, розумним та співрозмірним обмеженням права власності та відповідає завданням кримінального провадження.

Незастосування на даній стадії вказаного заходу забезпечення кримінального провадження створить відповідні правові передумови щодо можливості подальшого їх відчуження на користь третіх осіб, поділу на окремі об`єкти нерухомого майна, об`єднання з іншими земельними ділянками тощо, що призведе до унеможливлення збереження речових доказів, встановлення істини у кримінальному провадженні, притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, а також повернення вищезазначених земельних ділянок у комунальну власність Великодимерської селищної територіальної громади Броварського району Київської області.

Прокурор вважає, що клопотання повністю відповідає вимогам та меті кримінального процесуального законодавства, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, відповідає критеріям ст. 98 КПК України земельна ділянка є матеріальним об`єктом, який містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом та отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також клопотання відповідає завданням арешту запобігання можливості перетворення та відчуження речових доказів.

Джерелом походження правовстановлюючих (правопосвідчуючих) документів, якими належним чином підтверджується право власності окремих громадян на земельні ділянки, щодо яких органом прокуратури ініційовано питання щодо накладення арешту в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000070 від 12.05.2025 є відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

З метою забезпечення арешту майна та недопущення розголошення відомостей досудового розслідування прокурор просить клопотання про накладення арешту на майно розглянути без повідомлення його власника.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 1. ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів на підставі ч.4 ст. 107 КПК України не здійснювалося.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в цьому кримінальному провадженні необхідність у накладенні арешту на майно пояснюється тим, що в органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним.

Постановою від 11.02.2026, винесеною старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000070 від 12.05.2026, земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:028:0081, :01:025:0100, :01:025:0103, :01:025:0096, :01:043:0122, :01:043:0073, :01:043:0116, :01:026:0116, :01:028:0080, :01:028:0089, :01:080:0027, :01:018:0077, :01:004:0047, :01:020:0023, :01:020:0083, :01:003:0148, :01:091:0115, :01:091:0115, що розташовані в межах Великодимерської селищної територіальної громади Броварського району Київської області визнано речовими доказами у вказаному вище кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3)документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Разом з тим, з наданого витягу з ЄРДР убачається, що кримінальне провадження розпочато за фактом можливого незаконного отримання ОСОБА_22 земельної ділянки площею 2 га шляхом повторної безоплатної приватизації. Короткий виклад обставин кримінального правопорушення стосується саме зазначеної особи.

Водночас із викладених у витягу з ЄРДР обставин убачається, що предметом можливого кримінального правопорушення є конкретна особа, щодо земельної ділянки якої ставиться під сумнів правомірність її набуття, а саме земельна ділянка з кадастровим номером :01:035:0014. Однак у поданому клопотанні питання про накладення арешту саме на цю земельну ділянку не порушується.

При цьому клопотання не містить належного обґрунтування того, яким чином зазначені ділянки пов`язані з обставинами кримінального провадження, у чому полягає їх зв`язок із предметом доказування та з якою саме метою їх арешт є необхідним у межах цього провадження.

За таких обставин відсутня узгодженість між викладеними у ЄРДР відомостями про предмет можливого кримінального правопорушення та переліком майна, на яке пропонується накласти арешт, що свідчить про недоведеність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Посилання сторони обвинувачення на необхідність забезпечення збереження речових доказів має загальний характер та не підкріплене даними про існування реальних ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України. Клопотання не містить відомостей, які б підтверджували ймовірність відчуження, зміни правового статусу, приховування чи іншим чином втрати цих земельних ділянок у разі незастосування арешту.

Вирішуючи питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя зобов`язаний оцінити правову підставу для арешту, можливість використання майна як доказу, наявність обґрунтованої підозри, а також розумність і співрозмірність втручання у право власності завданням кримінального провадження та наслідки такого втручання для власників.

За відсутності належного обґрунтування зв`язку спірних земельних ділянок із обставинами кримінального провадження та доведених ризиків, передбачених законом, накладення арешту призвело б до необґрунтованого обмеження права власності та покладення на власників надмірного процесуального тягаря.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З огляду на відсутність доведених підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом для застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, слідча суддя доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання подане прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, подане в кримінальному провадженні № 0000070 від 12.05.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1