Справа № 461/1675/26
Провадження № 1-кс/461/1302/26
УХВАЛА

06.03.2026 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,, розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000394 від 17.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що в умовах дії на території України правового режиму воєнного стану, в порушення вимог вищезазначених нормативно-правових актів, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, за невстановлених органом досудового розслідуванням обставин (час та місце), однак не пізніше 03.12.2025, останній вступив у злочинну змову із невстановленими на даний час в ході досудового розслідування особами, з метою протиправної діяльності, яка полягала у організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, з корисливих мотивів.

04 грудня 2025 року приблизно о 16 год 00 хв, на автомобільній заправці «Укрнафта», яка розташована у м. Комарно, Львівського району, Львівської області ОСОБА_4 , під час розмови з ОСОБА_5 , з яким домовився про зустріч заздалегідь за допомогою месенджера «Вацап», знаючи про те, що він призовного віку та є військовозобов`язаним, не має законних підстав для перетину державного кордону України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою із невстановленими на даний час в ході досудового розслідування особами, повідомив ОСОБА_5 про те, що він займається організацією незаконного переправлення громадян призовного віку через державний кордон України та за грошову винагороду запропонував ОСОБА_5 незаконно переправити його через Державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску.

В подальшому, 07.02.2026 приблизно о 15 годині 00 хвилин, перебуваючи на автозаправці «Манго», за адресою: с. Крупсько, вул. В. Великого, 225, Стрийського району, Львівської області ОСОБА_4 , під час зустрічі з ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного корисливого умислу, направленого на незаконне збагачення шляхом організації незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через Державний кордон України, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час в ході досудового розслідування особами, повідомив останньому план незаконного переправлення його через державний кордон України до держави Румунія або Словацької Республіки, пішки, довізши його до необхідного місця (початку маршруту) на власному автотранспорті. При цьому, додатково надав гарантії безпечного виїзду ОСОБА_5 через державний кордон України, за що останній у найкоротший термін має передати йому грошові кошти у розмірі 14000-14500 доларів США, або їх частину у вигляді завдатку, у розмірі 10 000 доларів США. Також ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_5 , що при обговоренні шляхів незаконного переправлення ОСОБА_5 через держаний кордон України, з метою конспірації говорити: «що це стосується експорту вікон». Після чого, повідомив ОСОБА_5 про необхідність надіслати йому фотографії ID-картки, та додатку до неї із зазначенням місця реєстрації.

Крім цього, 20.02.2026 приблизно о 19 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 в ході телефонної розмови із ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного корисливого умислу, направленого на незаконне збагачення шляхом організації незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через Державний кордон України, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час в ході досудового розслідування особами, повідомив останньому план незаконного переправлення його через державний кордон України «на рахунок експорту», необхідно зарезервувати собі місце, передавши завдаток у розмірі 10 000 доларів США, та протягом 2-3 тижнів йому повідомлять подальші інструкції. Як розповів ОСОБА_4 , що загальна вартість послуг, з незаконного переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України, складає 15000-16000 доларів США.

Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб, діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, неодноразово запевняв у виконанні взятих на себе зобов`язань, що полягали у забезпеченні перевезення ОСОБА_5 до обумовленого місця державного кордону для безперешкодного перетину державного кордону України, поза встановленими пунктами пропуску та з метою підтвердження своїх слів, запропонував ОСОБА_5 при передачі йому частини грошових коштів необхідність проїхати з ним у офісне приміщення, за місцем здійснення його господарської діяльності, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де він зробить йому фіктивні накладні на суму в гривнях, еквівалентній тій сумі, яку він передасть в доларах США, відповідно до яких, ОСОБА_4 нібито зобов`язується протягом 40-50 днів поставити ОСОБА_5 віконні конструкції, на вказану суму.

У подальшому, 04.03.2026 близько 14 год. 52 хв. ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час у ході досудового розслідування особами, маючи спільний прямий злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України та керівництво такими діями, керуючись корисливим мотивом з метою протиправного збагачення, висловив ОСОБА_5 вимогу обміняти раніше обумовлену суму грошових коштів у розмірі 10 000 доларів США на національну валюту України гривню.

Після здійснення обміну валют ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_5 в офісному приміщенні за місцем здійснення господарської діяльності останнього, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Під час цієї зустрічі ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 деталі організації його незаконного переправлення через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску до Словацької Республіки, зокрема пішим способом через лісосмугу, із попереднім довезенням його власним автотранспортом до визначеного місця початку маршруту за додаткову оплату в розмірі від 40 000 до 50 000 гривень. Під час обговорення вказаних деталей ОСОБА_4 , з метою створення уявних гарантій виконання домовленостей, сформував накладну на суму 433 950 гривень, відповідно до якої нібито зобов`язувався поставити ОСОБА_5 віконні конструкції на вказану суму.

Після цього, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , діючи за вказівкою

ОСОБА_4 , передав останньому несправжні (імітаційні) засоби, що імітують автентичні грошові кошти номіналом по 1000 гривень, у загальній кількості 430 (чотириста тридцять) штук, що становить предмет неправомірної вигоди на загальну суму 430 000 гривень, за організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України та керівництво такими діями, вчинені за попередньою змовою групою осіб із корисливих мотивів.

Надалі, 04.03.2026 о 16 год. 55 хв., злочинну діяльність ОСОБА_4 було припинено працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництві такими діями, сприяння їх вчиненню порадами та вказівками, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

04.03.2026 в ході проведення обшуку у офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою діяльність ОСОБА_4 , виявлено та вилучено::

- мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro MAX» імеі: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , із сім-картами операторів мобільного зв`язку з наступними номерами НОМЕР_3 , та НОМЕР_4 ;

- рахунок-фактури № 1362 від 04.03.2026 на суму 433950 грн.;

- імітаційні грошові кошти у кількості 430 купюр, на загальну суму 430 000 грн., серії та номер БМ 8155004;

- системний блок «DELL», s: 3GLNY4J.

З урахуванням вищевикладеного, з метою збереження речових доказів, недопущення їх втрати чи зміни та використання у доказуванні слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати клопотання без його участі.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе в порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження

Клопотання узгоджено з вимогами ст. 171 КПК України і доводи слідчого, якими він обґрунтовує клопотання, підтверджені доданими до клопотання копіями документів.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні зазначено підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Стороною обвинувачення дотримано вимог ч.5 ст. 171 КПК України, оскільки клопотання слідчого про арешт майна було подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 4 ст. 170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000394 від 17.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, триває, та в подальшому може виникнути необхідність в додатковому дослідженні вказаних в клопотанні речових доказів для встановлення відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку що вказані в клопотанні документи та предмети відповідають критеріям ст. 98, ч.2 ст. 170 КПК України, а також можуть мати суттєве значення для встановлення істини в даному кримінальному провадженні для швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних до відповідальності, у зв`язку з чим, з метою їх збереження, слідчий суддя вважає за необхідне накласти на них арешт.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під. час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження речовими доказами з метою запобігання їх зникненню, знищенню, пошкодженню чи зміні. Держава гарантує право громадянина на забезпеченням забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси, переважають принцип мирного володіння майном.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене у офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою діяльність ОСОБА_4 , а саме:

- мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro MAX» імеі: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , із сім-картами операторів мобільного зв`язку з наступними номерами НОМЕР_3 , та НОМЕР_4 ;

- рахунок-фактури № 1362 від 04.03.2026 на суму 433950 грн.;

- імітаційні грошові кошти у кількості 430 купюр, на загальну суму 430 000 грн., серії та номер БМ 8155004;

- системний блок «DELL», s: 3GLNY4J.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1