Справа № 462/1844/26
провадження 1-кс/462/377/26
У Х В А Л А

05 березня 2026 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 12.02.2026 року,

встановив:

ОСОБА_3 04.03.2026 року звернулася до слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова зі скаргою, в порядку ст.303 КПК України, в якій просить зобов?язати уповноважену особу ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області внести в ЄРДР відомості за її заявою від 12.02.2026 року про кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.358, ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України, як передбачено ст.214 КПК України, та розпочати досудове розслідування; зобов?язати уповноважених осіб ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надати їй витяг з ЄРДР та повідомити суд про виконання ухвали шляхом направлення суду копії витягу з ЄРДР.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що 12.02.2026 року вона звернулася до ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.358, ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України. Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 26.02.2026 року зобов`язано посадових осіб ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області вжити заходи щодо розгляду її заяви від 12.02.2026 року. Однак, всупереч вимогам ст.214 КПК України дані відомості не внесені в ЄРДР, що вказує на неправомірну бездіяльність ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області.

В судовому засіданні, при розгляді скарги, ОСОБА_3 свою скаргу підтримала, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити.

ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду скарги, не забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши доводи скаржника, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали справи №462/1462/26, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, одним з яких є захист особи, суспільства від кримінальних правопорушень.

Реалізація вказаних завдань здійснюється, з-поміж іншого, шляхом забезпечення кожному громадянину права на звернення до уповноважених органів з заявою про вчинене кримінальне правопорушення.

Зазначене право породжує відповідний обов`язок компетентних державних органів відреагувати на такі звернення у передбаченому законом порядку.

В силу ч.1 ст.9 КПК на керівника органу досудового розслідування, слідчого покладений обов`язок неухильно додержуватись вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст.214 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України та пункту 1 глави 2 розділу I Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України №139 від 06.04.2016 року, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Крім цього, слід звернути увагу, що аналіз змісту положень ст.214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 року у справі №556/450/18.

Таким чином, системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що слугувати підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, у яких зазначені вагомі фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов?язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як встановлено в судовому засіданні, 12.02.2026 року ОСОБА_3 звернулася до ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівський області із заявою, яка містить виклад обставин, що, на думку заявника, свідчать про вчинення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.358, ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 26.02.2026 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, зобов?язано уповноважених осіб ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області вжити заходів для розгляду належним чином, у відповідності до вимог ст.214 КПК України, заяви ОСОБА_3 від 12.02.2026 року.

Відповідно до ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За п.15 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексу.

Згідно п.4 ч.1 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є: змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, відповідно до загальних засад кримінального провадження та основних засад судочинства, закріплених у законі, сторони в судовому провадженні за даною скаргою, в тому числі ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівський області, повинно самостійно обґрунтувати у судовому засіданні правову позицію. Крім того, до суду має бути подано докази на підтвердження обставин, викладених у скарзі, чи в заперечення проти скарги, та доведено їх переконливість перед судом.

Разом з тим, на вимогу слідчого судді органом досудового розслідування не надано матеріалів за заявою ОСОБА_3 від 12.02.2026 року, а також письмової відповіді про неможливість їх надання.

При цьому, до матеріалів скарги долучено лист ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області №66148-2026 від 02.03.2026 року з якого вбачається, що відомості за заявою ОСОБА_3 від 12.02.2026 року і зареєстрованої в ІТС ІПНП 13.02.2026 року за №2916, в ЄРДР не внесено.

Однак, аналіз заяви ОСОБА_3 дає підстави для висновку, що така за своїм змістом є заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення, в розумінні ч.1 ст.214 КПК України, оскільки містить обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а також те, що на момент розгляду скарги даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчому судді не надано, відтак відомості, викладені в такій, згідно вимог ст.214 КПК України, підлягають внесенню уповноваженою особою в Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення є суттєвим порушенням зазначених вимог закону та прав особи ініціювати досудове розслідування, і тому скарга підлягає задоволенню в частині зобов`язання ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області вжити заходи щодо реєстрації уповноваженою особою в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 12.02.2026 року і зареєстрованої в ІТС ІПНП 13.02.2026 року за №2916.

Крім цього, скаржник вказує на те, що на її думку зазначені в заяві від 12.02.2026 року дії ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.358, ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України і вимагає зобов`язати внести відомості в ЄРДР саме за такою кваліфікацією.

Разом з тим, у слідчого судді відсутні повноваження здійснювати кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням конкретних статей Кримінального кодексу України по викладених в заяві про вчинення кримінального правопорушення обставинах. Відповідно до ст.214 КПК України визначати правову кваліфікацію конкретного кримінального правопорушення на стадії досудового розслідування входить в компетенцію слідчого, дізнавача, прокурора.

Статтями 36, 40, 40-1 КПК України встановлено, що прокурор, слідчий і дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Крім цього, скаржнику не належить право на внесення в ЄРДР відомостей за заявою, повідомленням про кримінальне правопорушення за бажаною нею кваліфікацією дій особи (осіб) за диспозицією статтей КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується, в тому числі положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.

Також, скарга в частині зобов`язання ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області розпочати досудове розслідування, надати витяг з ЄРДР та направити копію такого суду, не підлягає до задоволення, оскільки згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування, а відомості щодо кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 12.02.2026 року ще не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тому така вимога є передчасною, адже вказана процесуальна дія, яку просить зобов?язати вчинити скаржник, передбачена лише після внесення відповідних відомостей в ЄРДР.

Керуючись ст.2, 3, 7, 9, 214, 303, 304, 306, 307, 309, 369-372, 376 КПК України,

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати Відділ поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області вжити заходи щодо внесення уповноваженою особою до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 12.02.2026 року і зареєстрованої в ІТС ІПНП 13.02.2026 року за №2916.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 09.03.2026 року.

Слідчий суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1