Справа № 346/2449/25
Провадження № 1-кп/346/378/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заболотів, Снятинського району, Івано-Франківської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні нікого не має, раніше судимого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, замінено на покарання у виді 240 годин громадських робіт, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні солдат,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив умисні дії, які виразились у таємному викрадені чужого майна, вчиненому в умовах воєнного стану та повторно.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

13.10.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , призваний на військову службу за мобілізацією до Збройних Сил України та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 .

Надалі, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2022 №177 солдата ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу частини і на всі види забезпечення даної військової частини та призначено на посаду номера обслуги кулеметного відділення кулеметного взводу вказаної військової частини.

Проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов?язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження У казу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» N? 2102-1Х від 24.02.2022 року, на території України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року введено воєнний стан, який триває по теперішній час.

Однак, солдат ОСОБА_4 , у порушення вимог вказаних нормативних актів, в період непогашеної судимості за вчинення майнових злочинів, вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 13.03.2025 близько 15 год. 42 хв, солдат ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Коломия по вул. Бандери, 53/4, побачив біля банкомату АТ КБ «Приватбанк» потерпілу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка попросила в ОСОБА_4 про практичну допомогу в знятті готівкових грошових коштів, надавши свою банківську картку та вказавши пін-код від неї, та в цей час у солдата ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Так, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, отримавши від потерпілої ОСОБА_6 , банківську картку «Золота для виплат» АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 та пін-код від неї, який йому повідомила потерпіла, під приводом надання практичної допомоги в знятті готівкових грошових коштів, всупереч прохання потерпілої про зняття лише частини грошових коштів, провів зняття в загальній сумі 7000 гривень, з яких повернув останній 2 000 гривень, таємно заволодівши при цьому рештою суми грошових коштів потерпілої в сумі 5 000 гривень. Після чого, ОСОБА_4 , місце вчинення злочину залишив, викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 5 000 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений визнав вину та повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання: визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання відсутні.

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

А за змістом ч. 2 ст. 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків, що вказані в цій частині статті.

Суд вважає, що згідно ст.69 КК України у справі наявні обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема, суд враховує, що обвинувачений визнав вину повністю, його щире каяття.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи молодий вік обвинуваченого, відшкодування шкоди потерпілій, суд вважає, що є підстави для застосування ст.. 75 КК України.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що одна лише тяжкість вчиненого в даному випадку злочину не може бути єдиною та безумовною підставою для висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст.69 КК України, нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком згідно положень ст. 75 КК України та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією статті, у виді позбавлення волі на строк чотири роки та одинадцять місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання у виді громадських робіт, визначену ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 19.09.2024 року, з урахуванням вимог ч.2 ст.72 КК України (де 1 дню позбавлення волі - 8 годин громадських робіт) і призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді чотирьох років одинадцять місяців та п`ятнадцять днів позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за засудженим військовослужбовцем ОСОБА_4 покласти на командира відповідної військової частини за місцем проходження військової служби, а у разі звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подано апеляцію до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення. У випадку неподання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після закінчення встановлених строків апеляційного оскарження.

Суддя: ОСОБА_1