Номер провадження: 11-кп/813/1592/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 13.01.2026 року в рамках кримінального провадження №0003728, внесеного до ЄРДР 06 серпня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскарженою ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0003728, внесеного до ЄРДР 06 серпня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою суду, прокурор Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій останній просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою закрити кримінальне провадження №0003728, внесене до ЄРДР 06 серпня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що станом на 21.01.2026 року не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, та жодній особі про підозру не повідомлено, в той час як кримінальне правопорушення вчинене 06.08.2014 року та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності сплили 06.08.2024 року. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні не зупинялось, відтак перебіг строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався.

Крім того, прокурор ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки участі у судовому засіданні не приймав та про оскаржене судове рішення прокуратурі стало відомо лише 20.01.2026 року.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Прокурор був належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора та дослідивши матеріали провадження в цій частині, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Так, ч. 1 ст. 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.11 ст.284 КПК України ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку, тоді як не передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвали суду про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів провадження, прокурором подано апеляційну скаргу на ухвалу суду, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, тобто на судове рішення місцевого суду, яке відповідно до вимог ст.392 КПК України окремому оскарженню не підлягає.

Разом з цим апеляційний суд не мав об`єктивної можливості встановити вказані обставини до моменту призначення справи до розгляду, оскільки матеріали провадження надійшли до апеляційного суду лише напередодні судового засідання.

Водночас, у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року по справі №569/17036/18 Суд дійшов висновку про те, що якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження. Верховний Суд визнав правильними такі рішення апеляційних судів (ухвала Верховного Суду від 19.03.2018 у справі №439/1271/17; постанова Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №180/210/17).

Таке ж рішення суд апеляційної інстанції повинен постановити й у разі, якщо під час апеляційного розгляду в судовому засіданні апеляційної скарги на ухвалу суду буде встановлено, що ця скарга подана на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню.

Цей висновок ґрунтується на тому, що ст.129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК.

Аналогічний підхід був застосований Великою Палатою Верховного Суду, яка вважала за необхідне закрити касаційне провадження, відкрите за скаргою на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (постанова від 23.01.2019 у справі № 738/1482/16-к).

Відповідно до ч.4 ст.309 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи викладене та зазначені вище положення судової практики, колегія суддів вважає за необхідне, використовуючи, в даному випадку, за аналогією закону положення ч.4 ст.399 та ст.403 КПК України, закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 13.01.2026 року.

Керуючись статтями 24, 376, 392, 399, 403, 405, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 13.01.2026 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0003728, внесеного до ЄРДР 06 серпня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4