Номер провадження 1-кс/205/1918/25
Новокодацький районний суд міста Дніпра
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Західної окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001205 від 29.09.2025 стосовно підозрюваного

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, громадянина України, розлучений, утриманців не має, має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 18.06.2025 Новокодацьким районним судом міста Дніпра за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 382, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців. 25.09.2025 звільнився від відбування покарання умовно-достроково для проходження військової служби на підставі ухвали Менського районного суду Чернігівської області,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

01 жовтня 2025 року до Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий посилався на те, що в провадженні СВ ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001205 від 29.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.

Під час досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_5 виник кримінально - протиправний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, поєднане із проникненням до житла, а саме до приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає раніше незнайома йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 29.09.2025 приблизно о 11 годині 50 хвилин, але не пізніше 11 години 55 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 реалізуючи свій кримінально - протиправний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням до житла, прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає раніше не знайома йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, переліз через паркан буд. АДРЕСА_2 .

Знаходячись незаконно на території приватного домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 проник до приміщення вказаного будинку шляхом віджиму вікна, тим самим, незаконно проник до житла.

Перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 побачив каблучку із жовтого металу, грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча доларів), які знаходились в сумці чорного кольору, яка знаходилась в одній із спальних кімнат будинку, тюнер Т2 який знаходився у вітальні вказаного будинку та визначив їх об?єктами свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло, викрав майно, що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після чого, ОСОБА_5 , взявши до рук та утримуючи зазначене майно при собі, доводячи кримінально-протиправний умисел до кінця, з місця скоєння кримінального правопорушення зник через вікно, та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, причинивши своїми незаконними діями потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду.

Таким чином умисні дії ОСОБА_5 , що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно та в умовах воєнного стану, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК.

29 вересня 2025 року ОСОБА_5 затримано, як особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення (а.к. 39-42);

30 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вченні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК (а.к. 82-85).

Прокурор у судовому засіданні вказане клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає обґрунтованими підстави необхідності застосування запобіжного заходу, що викладені у клопотанні, та просив слідчого суддю обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 з підстав наявності ризиків, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та неможливості їм запобігти інакше, ніж шляхом застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 та сам підозрюваний проти клопотання слідчого заперечували та просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на відсутність доказів існування ризиків, на які посилається слідчий та прокурор у своєму клопотанні.

Заслухавши клопотання слідчого та прокурора, вислухавши думку самого підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання і кримінального провадження, слідчий суддя доходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК, в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Перевіривши матеріали клопотання слідчого та вислухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості підозри.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого і з такими висновками погоджується слідчий суддя.

У зв`язку з тим, що чинними нормами кримінального процесуального законодавства не визначено ані поняття «обґрунтована підозра», ані єдиних критеріїв підходу до визначення її наявності у кримінальному провадженні, в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ, є джерелом права.

Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтована підозра» є нижчим стандартом доведення, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. У рішеннях ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК за ознаками таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

З наданих матеріалів слідує, що наведені в клопотанні слідчого дані та долучені документи свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується, зокрема протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 ; ??протоколом допиту попиту потерпілої ОСОБА_7 ; ?? ??протоколом огляду місця події; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення речей впізнання за участю потерпілої ОСОБА_7 ; протоколами огляду відеозаписів та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, встановлення в діях особи складу кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину.

При цьому, відповідно до ст. 198 КПК, слідчий суддя зауважує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Стосовно доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Санкція ч. 4 ст. 185 КК, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК, дає матеріально-правові підстави для застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Твердження захисника та підозрюваного про відсутність будь-якого з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і про безпідставність клопотання слідчого в цій частині, слідчий суддя вважає неприйнятними з огляду на таке.

Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 розуміє тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення та строки можливого покарання, у разі визнання його винуватим у його вчиненні, а тому може перейти на нелегальне становище та переховуватись від органу досудового розслідування, слідчого судді та/або суду, а відтак вказаний ризик є обґрунтованим та доведеним у повному обсязі.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у випадку визнання її винуватою у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При цьому, зазначений ризик об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Крім того, за вказаних обставин підозрюваний може перетнути умовну лінію розмежування з метою переховування.

Слідчий суддя погоджується й з доводами клопотання слідчого про наявність ризику того, що у разі застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення з огляду на ту обставину, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, був засуджений до реального відбування покарання у виді позбавлення волі, звільнився умовно-достроково та в цей період знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового умисно, корисливого злочину, що у сукупності з відсутністю даних про офіційне працевлаштування та легальне джерело доходу, свідчить про можливість вчинення останнім інших кримінальних правопорушень, а тому ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК є підтвердженим та актуальним.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, об`єктивно існують та для їх запобігання необхідно застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування слідчим суддею до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, як про це просить захисник та підозрюваний слідчий суддя не вбачає.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У даному випадку, слідчий суддя, враховуючи відомості про особу підозрюваного ОСОБА_5 та фактичні обставини даного кримінального провадження, а також ту обставину, що до останнього було застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження військової служби, однак ОСОБА_5 знову підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення, суд вважає, що застосування застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативного запобіжного заходу, хоча і є значним, однак зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, у ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено обґрунтованість пред`явленої підозри, наявність вищевказаних ризиків та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку із чим вказане клопотання підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Західної окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001205 від 29.09.2025 стосовно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 27 листопада 2025 року включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заставу визначити у розмірі, що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, де проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками та потерпілою;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави та з моменту його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. У разі порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ознайомити та вручити підозрюваному під розпис копію ухвали про обрання запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1