КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 (ВКЗ),

захисника ОСОБА_9 (ВКЗ),

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

цивільного відповідача ОСОБА_11 ,

представника цивільного відповідача -

адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002156 стосовно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заброди Ратнівського району Волинської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком _________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/2836/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_15

Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_1

1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_10 , ПАТ «Страхова компанія «Перша», ФОП ОСОБА_11 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_13 у відшкодування матеріальної шкоди 61 972,34 грн., у відшкодування моральної шкоди 3098, 62 грн., судові витрати пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 5 715,45 грн., а всього 70 786,07 грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_11 на користь ОСОБА_13 у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. та судові витрати, пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 11 311 грн., а всього 111 311 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Суд визнав доведеним, що 17 вересня 2023 року близько 16 години 27 хвилин водій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в світлий час доби за сприятливих погодних умов, сухому асфальтному покритті, керуючи технічно-справним транспортним засобом, автобусом марки «Стрий-авто», модель «А-07562», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без пасажирів, рухався вулицею Шевченка, в межах нерегульованого перехрестя з вулицею Київською, здійснював маневр лівого повороту в напрямку перехрестя вулиць Київська-Каштанова, в межах міста Обухів Київської області.

Під час руху водій ОСОБА_10 не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважний під час керування транспортним засобом та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, життю та здоров`ю громадян, а також порушуючи вимоги пунктів 10.1. та 16.11. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР України), згідно з якими передбачено, що:

- п. 10.1. ПДР України, відповідно до якого - «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п. 16.11. ПДР України, відповідно до якого - «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»,

у наслідок чого не обрав безпечну швидкість руху, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на нерегульоване перехрестя, де не надав перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, з ліво на право відносно його напрямку руху, внаслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом марки «Yamaha» модель «FZ-6-S», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався на нерегульованому перехресті по вулиці Київській прямо, в напрямку від перехрестя вулиць Київська-Каштанова до центру міста Обухів, із пасажиром ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, водію мотоциклу марки «Yamaha», модель «FZ-6-S», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_13 заподіяне тяжке тілесне ушкодження, пасажиру мотоциклу ОСОБА_16 спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Грубе порушення водієм ОСОБА_10 вимог пунктів 10.1. та 16.11. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_13 та середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_16 .

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_14 , вважаючи вирок суду незаконним та необгрунтованим в частині відмови у задоволенні позовних вимог, просить вирок суду змінити в частині стягнення моральної, матеріальної шкоди та судових витрат і:

- стягнути з ФОП ОСОБА_11 на користь ОСОБА_13 961 227,80 грн. моральної шкоди;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_13 завдану майнову шкоду у розмірі 71 444 гривень 87 копійок та 3 572,20 грн. моральної школи;

- стягнути солідарно з ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_13 понесені судові витрати у розмірі 97 700 гривень.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що досудовим розслідуванням та в суді першої інстанції встановлено та зазначено, що порушення водієм ОСОБА_10 вимог пунктів 10.1 та 16.11 ПДР України - перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП та з настанням наслідків у вигляді тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_13 , у зв`язку з чим потерпілим було подано цивільний позов про солідарне стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, який судом першої інстанції було задоволено лише частково.

Зокрема, зазначає, що, зменшуючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції послався на висновок експерта № КСЕ-19/111-23/51675 від 12.10.2023, яким встановлена також невідповідність дій ОСОБА_13 правилам дорожнього руху, зокрема п.п. 12.3 та 12.4 ПДР, яка виразилась в тому, що при виконанні вказаних пунктів водій мотоцикла мав технічну можливість попередити зіткнення із автобусом.

Між тим, вказує на те, що обвинуваченим у даній справі є саме ОСОБА_10 , але суд першої інстанції фактично встановлює невідповідність правилам дорожнього руху дій ОСОБА_13 , хоча відповідність або невідповідність дій ОСОБА_13 не може бути предметом розгляду у даній справі, а тим більше підставою для зменшення розміру шкоди, оскільки саме дії обвинуваченого перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, зазначає, що суд першої інстанції приймає до уваги висновок експерта № КСЕ-19/111- 23/51675 від 12.10.2023 та відхиляє висновок експерта, наданий позивачем щодо розміру моральної шкоди, взагалі не аргументувавши підстави не прийняття до уваги такого доказу, оцінка якому в порушення ст. 94 КПК України взагалі надана не була.

Також вказує й на те, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про доведеність підстав та розміру відшкодування моральної шкоди за цивільним позовом встановив наявність такої шкоди, протиправність діянь особи, що її завдала, причинний зв`язок між шкодою і протиправними діяннями та вину останнього у її заподіянні, а також й інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В той же час, грошовий еквівалент моральної шкоди визначений судом першої інстанції неправильно, оскільки, враховуючи тяжкість та тривалість моральних страждань потерпілого, суттєві зміни у його житті, підлягає стягненню саме заявлений в цивільному позові розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню в заявленому розмірі. Грошовий еквівалент моральних страждань заявлений в цивільному позові, відповідатиме критеріям виваженості, справедливості та розумності.

Так, зазначає, що внаслідок ДТП, за підсумками додаткових обстежень, у ОСОБА_13 було виявлено тілесне ушкодження, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки в момент заподіяння, а також інші ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я (понад 21 день за звичайного перебігу). У грудні 2023 року ОСОБА_13 була проведена операція на руці в Київській міській клінічній лікарні № 17. Далі були довгі місяці лікування, реабілітації та знеболювання через жахливий біль від зламаної руки. Потерпілий втратив сон через біль і стрес, які не давали йому забути страшної події. Невідомість щодо подальшого стану здоров`я погіршували емоційний стан та поглиблювали моральні страждання. ОСОБА_13 й досі не може повноцінно рухати рукою через біль і через втрату рухливості у ній (через перелом рука втратила обертальні рухи та функціонує лише на 40%). Через отриману травму ОСОБА_17 заборонено лікарями займатись улюбленим видом спорту, з яким він хотів пов`язати кар`єру та подальше життя (зі шкільного віку ОСОБА_18 активно займається баскетболом, є кандидатом в майстри спорту та чемпіоном України («у віці до 16 років»). В період операцій, лікування та реабілітації ОСОБА_13 взагалі був неспроможний навчатися. Дорожньо-транспортна пригода, яку через свою недбалість спричинив обвинувачуваний, зруйнувала плани і його життя на переживання, хвилювання і страждання.

Отже, наслідки кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_10 , стали для ОСОБА_13 значними психотравмуючими чинниками, зумовили порушення нормального фізичного та психоемоційного стану, викликали появу негативних моральних переживань у зв`язку з втратою здоров`я та регулярним піддаванням хірургічному втручанню та дії препаратів, що спричинили завдання потерпілому значної моральної шкоди.

18.12.2023 року на замовлення потерпілого ОСОБА_13 відбулась діагностична бесіда з останнім в рамках проведеного психологічного дослідження, проведеного експертом ОСОБА_19 - спеціалістом з проведення судово-психологічної експертизи ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ЦЕНТР СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ». Згідно результатів проведеної психологічної експертизи встановлено - Ситуація ДТП, яка відбулась 17.09.2023 року, та її наслідки у виді значних тілесних ушкоджень стали для потерпілого ОСОБА_13 істотно психотравмувальними: обумовили тривалі негативні зміни фізичної, психоемоційної та соціальної сфер особистості, до теперішнього часу обмежують соціальне функціонування та погіршують якість його життя, тобто, спричинили ОСОБА_13 моральні страждання. Висновком експерта встановлено орієнтовний еквівалент компенсації моральних страждань, заподіяних потерпілому ОСОБА_13 наслідками ДТП - становить 144

мінімальних заробітних плати.

За п. 5 ст. 38 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати визначається в Законі про Державний бюджет на відповідний рік. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» - з 1.01.2023 року мінімальна заробітна плата на місяць становить 6 700 грн. Відтак, орієнтовний еквівалент компенсації моральних страждань становить 964 800,00 грн. Саме цей грошовий еквівалент моральних страждань, заявлений в цивільному позові, відповідатиме критеріям виваженості, справедливості та розумності. Потерпілим доведено розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Що стосується цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди, то вказує на те, що узв`язку з подією ДТП та завданими потерпілому ОСОБА_13 тяжкими травмами - ним було понесено певні витрати для відновлення стану здоров`я, що є майновими втратами потерпілого у прямому причинному зв`язку з винними діями обвинуваченого ОСОБА_10 , а тому є майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню. Розмір завданої майнової шкоди становить 71 444 гривень 87 копійок.

Відмовляючи у задоволенні стягнення матеріальної шкоди в розмірі 9 472,53 грн., суд першої інстанції зазначив, що частина придбаних ліків не підтверджується рекомендаціями лікарів. При цьому суд першої інстанції не конкретизував, придбання яких саме ліків не підтверджується рекомендаціями лікарів. Тим більше, що всі ліки купувались в період операцій, лікування та реабілітації ОСОБА_13 .

Окрім цього, зазначає, що у зв`язку з подією ДТП, спричиненого винними діями обвинуваченого ОСОБА_10 , значними та тяжкими наслідками для фізичного та психологічного здоров`я потерпілого ОСОБА_13 , повною відсутністю комунікації з боку винуватця з метою відшкодування витрат потерпілого на відновлення втраченого здоров`я - потерпілий ОСОБА_13 був змушений звернутись за правовою допомогою з підготовки та подачі цивільного позову в рамках кримінального провадження з метою реалізації права на стягнення з винуватця завданої майнової та моральної шкоди, прийняти участь у проведенні психологічної експертизи, понести інші супутні витрати, які за імперативними нормами процесуального законодавства - підлягають відшкодуванню.

Так, з метою визначення факту завдання моральної шкоди потерпілому ОСОБА_13 та визначення грошової оцінки такої шкоди, - було укладено договір з ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ЦЕНТР СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ» та отримано послугу з проведення психологічної експертизи для визначення характеру та ступеню страждань, заподіяних як потерпілому внаслідок ДТП у зв`язку з отриманими травмами. Вартість послуг ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ЦЕНТР СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ», що була оплачена потерпілим, становить 22 900 гривень. На підтвердження понесених витрат, надані завірені копія рахунку №2-12/12 від 12.12.2023 року та копія квитанції про оплату позивачем (потерпілим) вказаної суми.

Сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 74 800,00 грн. підтверджується відповідним договором про надання правової допомоги, додаткової угоди до нього, рахунку на оплату та самою оплатою, докази чого наявні в матеріалах справи.

Щодо посилань суду першої інстанції на той факт, що обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є в тому числі намагання обвинуваченого відшкодувати шкоду, від якої на час звернення із пропозицією відмовились батьки потерпілого не підтверджено жодним належним доказом.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу представник ПрАТ "СК "Перша", вважаючи вирок суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_13 до ПрАТ "СК "Перша" законним і обгрунтованим, просить залишити його без змін, відмовивши в задоволенні апеляційної скарги, та здійснити розгляд справи без участі представника ПрАТ "СК "Перша".

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Будучи повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, потерпілий ОСОБА_13 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин своєї неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду не надсилав. Представник потерпілого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_8 не заперечувала проти апеляційного розгляду за відсутності потерпілого. Таким чином, апеляційний суд, враховуючи, що за вимогами КПК України неявка потерпілого не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі потерпілого ОСОБА_13 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, а також прокурора, обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_9 , цивільного відповідача ОСОБА_11 і представника цивільного відповідача - адвоката ОСОБА_12 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши, наданий представникомпотерпілого ОСОБА_13 - адвокатом ОСОБА_8 , Звіт про надані послуги відповідно до Додаткової угоди № 1 від 05.12.2023 року до Договору про надання правової допомоги № 2389 від 05.12.2023 року, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_10 у порушенні ним під час керування транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинило заподіяння потерпілому ОСОБА_13 тяжкого тілесного ушкодження, а потерпілому ОСОБА_16 - тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, що відповідає юридичній кваліфікації діяння за ч. 2 ст. 286 КК України, та призначеного ОСОБА_10 покарання і застосування судом першої інстанції щодо обвинуваченого ст. 75 КК України, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки наведені обставини учасниками провадження не оспорюються.

При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі представника потерпілого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 , щодо вирішення цивільного позову, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 128 КПК України, потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов, який розглядається за правилами визначеними цим Кодексом з дотриманням норм і положень Цивільного процесуального кодексу України та Цивільного кодексу України.

При цьому ч. 5 вказаної норми закону передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Потерпілий ОСОБА_13 у кримінальному провадженні заявивцивільний позов, в якому просив стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» - у відшкодування матеріальної шкоди 71 444 грн. 87 коп., моральної шкоди 964 800 грн. та судові витрати у розмірі 97 700 грн. (т. 1 а.п. 45-53).

Ці позовні вимоги суд першої інстанції задовольнив частково, постановивши стягнутиз ПрАТ «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_13 у відшкодування матеріальної шкоди 61 972,34 грн., у відшкодування моральної шкоди 3 098, 62 грн., судові витрати пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 5 715,45 грн., а всього 70 786,07 грн., а також стягнути з ФОП ОСОБА_11 на користь ОСОБА_13 у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. та судові витрати, пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 11 311 грн., а всього 111 311 грн.

Зменшуючи розмір завленої потерпілим матеріальної шкоди до 61 972,34 грн., суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що частина придбаних ліків не підтверджується відповідними рекомендаціями лікарів. Стосовно стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. суд першої інстанції обґрунтував, що саме такий розмір відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи судові витрати, суд послався на ч. 5 ст. 128 КПК України та п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат, пов`язаних із розглядом справи, підлягає зменшенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог щодо моральної шкоди, оскільки позов в частині моральної шкоди задоволений на 10,36%, то відповідно витрати на експертизу становлять 2 372,44 грн. (9,32% від 22 900 грн.), які підлягатимуть стягненню з цивільного відповідача ФОП ОСОБА_11 , а загалом позов задоволено на 15%, тобто на користь цивільного позивача ОСОБА_13 стягнуто з двох відповідачів сукупно 15% від заявлених сум матеріальної та моральної шкоди, тому інші судові витрати, заявлені позивачем в позові, на рівні 97700 грн. підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини позову, тобто 15% від 97 700 грн., що дорівнюватиме 14 655 грн., які повинні бути розподілені між цивільними відповідачами ФОП ОСОБА_11 (61% від загальної суми частини позову, яка була задоволена (165 000 грн.)) та ПрАТ «Страхова компанія «Перша» (39% від загальної суми частини позову, яка була задоволена (165 000 грн.)).

Однак таке рішення суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах норм цивільного права та кримінального процесуального законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Стаття 62 КПК України передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

За загальним правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела, до якого належить зокрема транспортний засіб.

Між тим, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових прав страхувальників.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 22.1) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Як слідує з матеріалів провадження, у заявленому цивільному позові зазначено, що потерпілим ОСОБА_13 було понесено витрати у зв'язку з лікуванням на суму 71 444 грн. 87 коп.

Водночас, як вбачається з наданих представником потерпілого матеріалів, до вказаної суми витрат було включено і витрати, пов`язані зі сплатою комісії за оплату послуг з надання правової допомоги, у сумі 773 грн. та сплата комісії за послуги з проведення психологічної експертизи у справі у сумі 114,50 грн.

Разом з тим, як зазначалося вище до витрат на лікування потерпілого входять усі витрати, понесені на лікування (вартість медичних послуг, медикаментів, процедур та стаціонарного лікування, тощо).

Витрати, пов`язані з наданням правової допомоги і залученням експертів, відповідно до вимог ст. 118 КПК України, відносяться до процесуальних витрат і підлягають окремому вирішенню.

Як вбачається з наявних в матеріалах провадження доказів, потерпілим ОСОБА_13 були понесені витрати, пов`язані з лікуванням, на загальну суму 70 557,37 грн. (т. 1 а.п. 72-81).

Висновки суду першої інстанції, що відшкодуванню підлягають витрати лише в сумі 61 972,34 грн., оскільки частина придбаних ліків не підтверджується відповідними рекомендаціями лікарів, є безпідставними.

Понесені потерпілим ОСОБА_13 витрати на лікування в сумі 70 557,37 грн. підтверджено належними та допустимими доказами (фіскальними, товарними та іншими чеками, платіжними квитанціями на підтвердження понесених витрат саме на придбання медичного обладнання та препаратів, пов`язаних з лікуванням внаслідок ДТП), а тому мають бути відшкодовані страховиком відповідальності власника (володільця) транспортного засобу - ПрАТ «Страхова компанія «Перша», відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого, в розмірі обґрунтованих витрат, пов`язаних з розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Враховуючи, що відповідно до ст. 26.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, ПрАТ «Страхова компанія «Перша» має сплатити потерпілому ОСОБА_13 моральну шкоду у розмірі 5% від суми 70 557,37 грн., що складає 3 527,87 грн.

Отже, з ПрАТ «Страхова компанія «Перша» на користь потерпілого ОСОБА_13 підлягають стягненню витрати на лікування у сумі 70 557,37 грн. та відповідно і моральна шкода в розмірі 3 527,87 грн., у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 цій частині задоволено частково.

Що стосується розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому ОСОБА_13 , то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Питання розміру моральної шкоди вирішується в кожному випадку окремо і залежить від конкретних обставин справи, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого,тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках,можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт завдання позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони завдані, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Також суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) зазначила, що,визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

На противагу посиланням захисника, визначаючи розмір моральної шкоди суд першої інстанції правильно виходив із засад розумності та справедливості, ураховуючи глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, змін у його житті, які відбулися внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, часу необхідного на відновлення становища, яке існувало до дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції, визначаючись з розміром моральної шкоди, помилково врахував висновок експерта № КСЕ-19/111-23/51675 від 12.10.2023 року, яким встановлена невідповідність дій ОСОБА_13 . Правилам дорожнього руху, зокрема п.п. 12.3 та 12.4 ПДР, є безпідставними, оскільки за вимогами закону суд має враховувати ролі і ступень участі кожного учасника ДТП. Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 травня 2020 року у справі № 202/3076/18.

За наведеного, визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, який має сплатити ФОП ОСОБА_11 , як особа, яка, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, на користь потерпілого ОСОБА_13 , в сумі 100 000 грн., є співмірним із заподіяною шкодою потерпілому ОСОБА_13 , відповідає характеру і обсягу тих душевних страждань і переживань, які він поніс в результаті дій ОСОБА_10 та ролі кожного у ДТП.

Що стосується висновку експерта №1-25/12 за результатами психологічного дослідження, проведеного спеціалістом з проведення судово-психологічної експертизи ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ЦЕНТР СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ» - експертом ОСОБА_19 , відповідно до якого: орієнтовний еквівалент компенсації моральних страждань, заподіяних потерпілому ОСОБА_13 наслідками ДТП, становить 144 мінімальних заробітних плат (964 800 грн), то даний висновок носить лише рекомендаційний характер у визначенні розміру грошової компенсації потерпілому за завдані душевні та моральні страждання та не є обов`язковим для суду, що також узгоджується з позицією Верховного Суду (постанова від 21 травня 2020 року у справі № 202/3076/18). Натомість, за вищевстановлених обставин, розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_13 в сумі 100 000 грн. відповідає вимогам,визначеним у ст. 23 ЦК України.

Стосовно процесуальних витрат колегія суддів вважає за необхідне вказати про таке.

Як вже зазначено вище, до процесуальних витрат належать,зокрема, і витрати на правову допомогу, і витрати, пов`язані із залученням експертів (п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 118 КПК України).

З аналізу ч. 1 ст. 124, ч. 1 ст. 126, п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК України, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, в тому числі на правову допомогу та і залучення експерта.

Водночас, як вбачається з оскаржуваного вироку, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, які були понесені потерпілим, та витрати на правову допомогу, було ухвалено стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Перша» і ФОП ОСОБА_11 , що суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, у кримінальному провадженні № 0002156 потерпілим ОСОБА_13 були понесені процесуальні витрати в сумі, з урахуванням комісії, 23 014,50 грн. на проведення психологічного дослідження ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ЦЕНТР СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ» - експертом ОСОБА_19 .

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Отже, за вищенаведених норм КПК України, процесуальні витрати на проведення психологічного дослідження в сумі, з урахуванням комісії, 23 014,50 грн. слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 .

Що стосується розміру витрат на правову допомогу, то слід зауважити, що, згідно положень п. 4 ст. 1, ч.ч. 3, 5 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Також за ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постановаВеликої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Вирішуючи розмір процесуальних витрат на правову допомогу, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. При цьому для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За сформованою позицією суд не зобов'язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 11/2737/17).

Під час апеляційного розгляду представником потерпілого ОСОБА_13 - адвокатом ОСОБА_8 надано Звіт про надані послуги відповідно до Додаткової угоди № 1 від 05.12.2023 року до Договору про надання правової допомоги № 2389 від 05.12.2023 року. Відповідно до даних цього звіту, загальний обсяг наданих послуг становить 19 годин, де одна година послуг адвоката становить 4 000 грн., загальна вартість послуг 74 800 грн.

Водночас, колегія суддів враховуючи складність кримінального провадження, зокрема, те, що ніхто з учасників не заперечував фактичних обставин справи, в тому числі і обвинувачений ОСОБА_10 , який вину визнав повністю, надав визнавальні показання, що вплинуло як на обсяг судового слідства, так і на складність процесу, кількість проведених засідань та тривалість розгляду кримінального провадження взагалі, колегія суддів вважає, що розмір гонорару заявленого адвокатом, котрий здійснював представництво потерпілого ОСОБА_13 , в сумі 74 800 грн. є завищеним.

На переконання колегії суддів, співмірним із складністю справи, ціною заявленого цивільного позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених документів, кількістю проведених засідань та тривалістю розгляду справи буде достатній та обгрунтований розмір процесуальних витрат на правову допомогу у сумі 30 280 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_10 .

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що, відповідно до вимог ст. 408 КПК України, вирок суду в частині вирішення цивільного позову та розподілу процесуальних витрат на користь потерпілого ОСОБА_13 підлягає зміні, у зв'язку з чим апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 підлягаєчастковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 задовольнити частково.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року стосовно ОСОБА_10 змінити в частині вирішення цивільного позову та процесуальних витрат.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_13 на відшкодування матеріальної шкоди 70 557,37 грн. та на відшкодування моральної шкоди 3 527,87 грн.

Щодо вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди з ФОП ОСОБА_11 на користь ОСОБА_13 в сумі 100 000 грн. залишити без змін.

Виключити з вироку рішення про стягнення процесуальних витрат з ПрАТ «Страхова компанія «Перша» та ФОП ОСОБА_11 .

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13 процесуальні витрати за проведення психологічного дослідження, з витратами зі сплати комісії, в сумі 23 014,50 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 30 280 грн.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3