Провадження № 1-кс/201/4262/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року м.Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні №0001207 від 01.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра зі скаргою на бездіяльність слідчого ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні №0001207 від 01.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, у якій просить: визнати бездіяльність слідчого ВП №2 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області відносно клопотання від 22.09.2025 неправомірною (необґрунтованою та протиправною); зобов`язати відповідальний слідчий орган (на слідчого): поновити досудове розслідування по справі за №0001207, скасувавши незаконну постанову про закриття провадження; внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 296 КК України (хуліганство) з урахуванням обтяжуючих обставин, передбачених п. 1 та п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, а саме: рецидиву (наявність попередньої судимості витребувати вирок/довідку про судимість) та вчинення дій у присутності малолітньої дитини; а також перевірити наявність ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України (погроза вбивством або заподіянням тяжких тілесних ушкоджень); призначити та провести судову фоноскопічну експертизу аудіозапису телефонного дзвінка від 03.08.2025 для встановлення особи, яка загрожує, та долучити результати експертизи до матеріалів справи (відповідно до ст.242-244 КПК); визнати порушення його прав потерпілого та зобов`язати слідчого/прокурора забезпечити їх реалізацію відповідно до ст. 55-56 КПК України, зокрема: надалі невідкладно вручати копії всіх процесуальних рішень у провадженні (у т.ч. постанов про закриття/відмову/призначення експертиз тощо); забезпечити належне інформування про хід досудового розслідування та розгляд його клопотань у строки, визначені КПК, із наданням письмових відповідей; зобов`язати слідчого/прокурора невідкладно надати йому копію постанови про закриття кримінального провадження від 25.09.2025 із зазначенням дати, підстав та реквізитів реєстрації; у разі відсутності такої постанови письмово повідомити про її відсутність його та слідчого суддю.

В обґрунтування поданої скарги скаржник зазначає, що 01.09.2025 на виконання ухвали слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 11.08.2025, слідчим до ЄРДР внесено відомості за № 0001207, однак лише за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України (умисне невиконання судового рішення). При цьому, всупереч змісту його заяви та фактичним обставинам, не були внесені й належно перевірені відомості щодо можливих кримінальних правопорушень, передбачених ст. 296 КК України (хуліганство, з урахуванням обтяжуючих обставин) та ч. 1 ст. 129 КК України (погроза вбивством/заподіянням тяжких тілесних ушкоджень). З метою належної правової кваліфікації та проведення необхідних слідчих і процесуальних) дій 22.09.2025 скаржник подав клопотання в порядку ст.220 КПК України, у якому просив, зокрема: надати подіям правильну правову оцінку та визначити кваліфікацію за ст.296 КК України із фіксацією обтяжуючих обставин, перевірити наявність ознак ч.1 ст. 129 КК України; призначити судову фоноскопічну експертизу аудіозапису дзвінка від 03.08.2025 для ідентифікації голосу; належним чином оглянути та долучити надані ним відео- й аудіодокази. Крім того, скаржник зазначає, що 02.10.2025 отримав лист, датований 01.10.2025, у якому зазначено про «неможливість розгляду клопотання» через нібито закриття кримінального провадження 25.09.2025, тому, вважає, що фактично його клопотання за ст.220 КПК не розглянуто по суті у визначений законом триденний строк, мотивованої постанови про повну/часткову відмову не винесено і не вручено, питання належної кваліфікації за ст.296 КК України й перевірки ч.1. ст.129 КК України не вирішено, фоноскопічну експертизу не призначено, надані ним докази не оглянуто належним чином.

Скаржник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 107 КПК України повне фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї документи, приходить до такого висновку.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження №0001207 від 01.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 25.09.2025 року про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження №0001207 від 01.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Мотивуючи свою постанову слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що до ЧЧ ВП №2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшла ухвала Соборного районного суду міста Дніпра по справі №201/9820/25, провадження №1-кс/201/3512/2025, щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 за факто невиконання рішення суду. (ЄО №39765 від 31.08.2025). Слідчим відділенням ВП №2 ДРУП №1 ГУНП України в Дніпропетровській області, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001207 від 01.09.2025 року, за ознаками ч.1 ст.382 КК України. Предметом злочину за частинами 1-3 ст. 382 КК є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який постановлений: а) судом будь-якої юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); б) судом будь-якої інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); в) судом із будь-якої категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних) і г) набрав законної сили. За частиною 4 ст. 382 КК предметом злочину є судовий акт не органів правосуддя України, а рішення Європейського суду з прав людини. Об`єктивна сторона злочину за ч. 1 ст. 382 КК полягає в одному із таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: а) невиконання (ухилення від виконання) вироку, рішення ухвали, постанови суду або б) перешкоджання їх виконанню. За частиною 1 ст. 382 КК склад злочину є формальним, бо його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання), і саме з цього моменту злочин визнається закінченим та набуває триваючого характеру. Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними, наприклад, пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання (умисно не розпечатує пошту, не приймає державного виконавця, направляє документ не за адресою тощо). Перешкоджання виконанню судового акта - це активні дії, які становлять протидію реалізації вимог, що містяться в цьому акті, вчинювану з метою недопущення його виконання, наприклад, підкуп або обман державного виконавця, погрози або насильство щодо нього тощо. Якщо перешкоджання виконанню судового акта пов`язане із вчиненням інших злочинів (наприклад, даванням хабара, застосуванням насильства, знищенням документів), дії винного кваліфікуються за сукупністю злочинів. Вищезазначені обставини свідчать про те, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001207 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діянні складу правопорушення.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Проте, з мотивувальної частини постанови вбачається, що поза увагою слідчого залишилася відсутність оцінки щодо можливості встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення.

Суд приходить до висновку про недотримання слідчим вимог ст.110 КПК України при винесенні постанови від 25.09.2025 року, що є порушенням змісту та форми загальних засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України.

Крім того, згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальному процесуальному законодавстві України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Такі приписи процесуального закону узгоджуються із Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі, «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

В рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява №21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграф 150).

Крім того, статтею 284 КПК України визначено вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Так, неповнота досудового розслідування полягає в тому, що слідчим не перевірені доказами і не спростовані фактичні обставини, викладені в заяві скаржника, не в повному обсязі проведені слідчі дії.

Отже, на думку слідчого судді, в ході досудового розслідування слідчим допущена істотна неповнота, усунення якої потребує застосовування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування і виконання слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, а слідчим без дослідження всіх обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, передчасно було прийнято рішення про закриття кримінального провадження з підстав відсутності складу кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прийнята постанова є передчасною і такою, що винесена без дотримання вимог ст.ст. 9,91-94,110,284 КПК України, а досудове розслідування, що проведене слідчим не було ретельним, безстороннім і сумлінним.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних дізнанням доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених представником скаржника.

Тому, вимога скаржника щодо скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, підлягає задоволенню.

Що стосується вимог скаржника про визнання бездіяльності слідчого ВП №2 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області відносно клопотання від 22.09.2025 неправомірною (необґрунтованою та протиправною); зобов`язання відповідального слідчого органу: поновити досудове розслідування по справі за №0001207; внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 296 КК України (хуліганство) з урахуванням обтяжуючих обставин, передбачених п. 1 та п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, а саме: рецидиву (наявність попередньої судимості витребувати вирок/довідку про судимість) та вчинення дій у присутності малолітньої дитини; а також перевірити наявність ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України (погроза вбивством або заподіянням тяжких тілесних ушкоджень); призначити та провести судову фоноскопічну експертизу аудіозапису телефонного дзвінка від 03.08.2025 для встановлення особи, яка загрожує, та долучити результати експертизи до матеріалів справи (відповідно до ст.242-244 КПК); визнати порушення його прав потерпілого та зобов`язати слідчого/прокурора забезпечити їх реалізацію відповідно до ст. 55-56 КПК України, зокрема: надалі невідкладно вручати копії всіх процесуальних рішень у провадженні (у т.ч. постанов про закриття/відмову/призначення експертиз тощо); забезпечити належне інформування про хід досудового розслідування та розгляд його клопотань у строки, визначені КПК, із наданням письмових відповідей, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Крім того, в частині 1 ст. 36 та в частині 5 ст. 40 КПК України закріплено, що прокурор і слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відтак, вказані вище вимоги задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтується на положеннях КПК України в межах розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України.

Згідно вимог 18) ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись п. 18) ч.1 ст. 3, ст.ст.2,7,110, 117,284, 303, 306, 307, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні №0001207 від 01.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 25.09.2025 року про закриття кримінального провадження №0001207 від 01.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, скасувати.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1