Справа № 191/2404/22
Провадження № 1-кп/191/172/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луганськ Луганської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.7 ст.111-1, ч.2 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

24.08.1991 р. Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно із частин 2, 3 ст.5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює свою владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Ніхто не може узурпувати державну владу.

Відповідно до ч.1 ст.17, ч.1 ст.65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Згідно із ч.1 ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з вимогами ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

24.02.2022 р. військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Київській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Законом України від 24.02.2022 р. «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 14.03.2022 р. № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 р. строком на 30 діб.

Законом України від 15.03.2022 р. «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 квітня 2022 року строком на ЗО діб.

Законом України від 21.04.2022 р. «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 17.05.2022 р. № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 р. строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 р. № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 р. строком на 90 діб.

Законом України від 15.08.2022 р. «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

У подальшому приблизно з 03 березня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «лнр», які незаконно створені на тимчасово окупованих територіях Луганської області, що є частиною окупаційної адміністрації рф, здійснили тимчасову окупацію території м. Старобільська та Старобільського району Луганської області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами з метою створення та встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

З цією метою, наказом голови так званої луганської народної республіки від 03.03.2022 р. № УГ-125/22, створено «адміністрацію Старобільського району луганської народної республіки», а також призначено «виконувача обов`язків голови адміністрації».

Так, в розумінні п.п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території Старобільської міської територіальної громади Старобільського району Луганської області державою-агресором створено окупаційну адміністрацію російської федерації, тобто сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

На підтвердження контролю над захопленою територією, на будівлі Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, розташованої за адресою: вул. Центральна, буд. 35, у місті Старобільську Старобільського району Луганської області незаконними збройними формуваннями встановлено прапор так званої «лнр».

Також, на вказаній тимчасово окупованій території створено та розпочато роботу правоохоронних органів «лнр», зокрема, «Старобільського районного відділу внутрішніх справ міністерства внутрішніх справ лнр», «прокуратури Старобільського району генеральної прокуратури лнр», тощо.

У подальшому на тимчасово окупованій території Старобільського району Луганської області державою-агресором створено також «інші органи державної влади лнр», які у своїй сукупності здійснюють фактичний контроль над територією Старобільського району Луганської області.

ОСОБА_5 , будучи громадянином України, діючи умисно, протиправно, достеменно знаючи про те, що окупаційні війська, так званої луганської народної республіки, є незаконними і провадять свою діяльність на території України всупереч нормам чинного законодавства України та міжнародних договорів, в період часу з початку березня 2022 року по кінець квітня 2022 року (більш точний час органами досудового розслідування не встановлено) при невстановлених органом досудового слідства обставинах, під час воєнного стану, маючи злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, добровільно зайняв посаду «виконувача обов`язків прокурора Старобільського району луганської народної республіки» в незаконному правоохоронному органі, так званій, «прокуратурі Старобільського району луганської народної республіки» створеній на тимчасово окупованій території Старобільського району Луганської області.

Окрім того, приблизно наприкінці березня 2022 року - на початку квітня 2022 року (більш точний час органами досудового розслідування не встановлено) маючи злочинний умисел на незаконне проникнення до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , озброєний вогнепальною зброєю в камуфльованому одязі ОСОБА_5 та невстановлені під час досудового розслідування особи незаконно проникли на територію двору вказаного домоволодіння.

Після цього, ОСОБА_5 спільно з невстановленими під час досудового розслідування особами діючи умисно з метою проведення обшуку у житловому будинку у порушення вимог статей 233, 234 КПК України, без дозволу законного володільця, порушуючи положення статті 30 Конституції України, якими заборонено проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них обшуку чи огляду без вмотивованого рішення суду, не маючи законних підстав, погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї до ОСОБА_6 незаконно проникли до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 та провели обшук. Під час проведення обшуку за вказаною адресою ОСОБА_5 спричинив декілька ударів по голові потерпілого ОСОБА_6 .

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , який незаконно проник до домоволодіння ОСОБА_6 , порушено конституційне право останнього на недоторканість житла.

Позиція сторони обвинувачення

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні обставини, зазначенні в обвинувальному акті підтримала у повному обсязі, в обґрунтування винуватості обвинуваченого зазначила, що показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та подані письмові докази підтверджують протиправність злочинних дій ОСОБА_5 , а кваліфікація кримінальних правопорушень є вірною для того, щоб довести винуватість останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.7 ст.111-1, ч.1 ст.162 КК України, поза розумним сумнівом.

Відтак, прокурор просила суд визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч.2 ст.162 КК України та призначити відповідне покарання.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 (in absentia), який показань суду не надавав, та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Відповідно до ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.05.2023 року судом було постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.7 ст.111-1, ч.2 ст.162 КК України.

Судом вживалися заходи для виклику обвинуваченого ОСОБА_5 для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку із чим останній викликався в судові засідання в порядку ст. 323 КПК України: повістки про виклики та інформація про процесуальні документи публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті судової влади.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, відмовився від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинене на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачений над собою не визнає, та міг захищати себе безпосередньо в такому суді, що так само свідчать про його наміри на ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд розцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Суд вважає, що стороною обвинувачення та судом вживалися достатні заходи щодо дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_5 на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження за обов`язкової участі захисника, який був забезпечений державою.

Позиція сторони захисту

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що всі докази обвинувачення є незаконними, так як у сторони захисту не було можливості поспілкуватися з обвинуваченим та невідома його позиція щодо обвинувачення, тому ОСОБА_5 необхідно виправдати і закрити провадження.

Досліджені судом докази

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , пояснив, що добре знає обвинуваченого ОСОБА_5 , так як раніше дружили. Познайомилися під час навчання у Луганському інституті внутрішніх справ. До 2014 року працювали у податковій службі м.Луганська. Після 2014 року ОСОБА_5 став до лав правоохоронних органів лнр, займав посади в Генеральній прокуратурі лнр. Останній раз бачив його у травні 2012 року. По телефону спілкувався останній раз приблизно кінець травня початок червня 2014 року і під час розмови він прямо сказав, що лишається на тій стороні. Він (свідок) з обвинуваченим 4 роки проживав в одній кімнаті у гуртожитку. Ще тоді у нього був так званий синдром «луганчанина» щодо бандерівців, європейців. Він розумний, освічений, з гарною пам`яттю, впертий. І як згодом з`ясувалося був ласий до наживи. Під час досудового розслідування показували йому ролик, де він впізнав ОСОБА_5 , але вже не пам`ятає про що там йшлося.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що йому слідчий демонстрував відео з декількома особами, які називали себе ОСОБА_5 керівником прокурори Старобільського району. Впізнав його за рисами обличчя, так як добре знав, бо він був слідчим Державної фіскальної служби в м.Луганськ. Перебували в службових відносинах, так як він (свідок) працював помічником прокуратура Ленінського району м.Луганськ, а ОСОБА_5 слідчим підрозділу ДФС. Разом приймали участь у засіданнях. Також він по роботі бував неодноразово у прокуратурі. Останній раз його бачив приблизно у 2012 році. На відео ОСОБА_5 роздавав вказівки працівникам Старобільської прокуратури і в цьому ж сюжеті при вході жіночий голос за кадром розповідав, що розпочала роботу Старобільська прокуратура, тому звертайтесь у разі необхідності. Сплутати ОСОБА_5 з кимось іншим не міг так як добре його знав.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що 28.04.2022 року йому було продемонстровано відео, в ході огляду якого він впізнав ОСОБА_5 , з яким навчався в інституті з 1998 року по 2002 рік. Після навчання ОСОБА_5 працював у податковій поліції в Луганській області. Впізнав ОСОБА_5 за рисами та формою обличчя, худорлявою статурою, темним і хвилястим волоссям. Після повномасштабного вторгнення він (свідок) дізнався, що ОСОБА_5 працює в прокуратурі Старобільського району з публікації в Інтернеті під назвою «Прокуратура Старобільського району лнр почала свою діяльність». Також відомо, що ОСОБА_5 з 2014 року працював у Генеральній прокуратурі лнр.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що приблизно у середині травня 2022 року слідчим проводив впізнання, в ході якого йому показували скріншоти з сайту ОСОБА_11 і він впізнав ОСОБА_5 . У нього темне волосся, овальне обличчя. Він був там як представник Старобільської прокуратури. Останній раз бачив його у 2002 році, коли закінчив навчання. Навчалися у різних взводах, але на лекціях були разом. Був він звичайною людиною. Щодо того, що то був ОСОБА_5 впевнений на 100%.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що приблизно наприкінці березня 2022 року до нього у двір у АДРЕСА_2 увірвалися невідомі люди, серед них був і ОСОБА_5 , якого на той момент він не знав. Пізніше в ході досудового розслідування він дізнався, що то був ОСОБА_5 . Коли вони прийшли, то він з дружиною саме приїхали з міста. Також у цей час у будинку були матір, донька і син дружини. Вони були на городі, коли загавкав собака, він пішов у двір і побачив, що хтось у російській формі перелазив паркан і відкрив хвіртку. Йому (потерпілому) крикнули лягти на землю. Ці особи проводили обшук, все поперевертали в будинку. У цей час було приблизно 20 людей у різній формі з шевронами з буквою «Z» та російським прапором. У них також була автоматична зброя. Під час обшуків він (потерпілий) був у дворі, бо йому наказали лежати на землі. При цьому у нього питали, де він служить. Він відповів, що у Державній прикордонній службі, але вони говорили, що він служив у «Азові». Коли він ліг на землю, то його родині також сказали йти у двір. При цьому один з присутніх направив зброю на дитину, на що він сказав, щоб прибрали зброю від дитини, але вони на це його двічі вдарили прикладом. Потім вони полізли на горище, перевернули там все. Теж саме зробили і в хаті, і в сараї. Його допитували щодо того, де він служив. Він пояснював, що у листопаді 2021 року звільнився з прикордонної служби, так як була трепанація черепа. При цьому він бачив лише доньку і матір дружини, бо дружині і сину вони сказали зайти у будинок. Вони прийшли приблизно о 15.00 годині, а о 23.00 годині вони його вивезли. Забрали форму, особисті речі, телефон, автомобіль. Через пару днів все це віддали. При всіх цих подіях вони не називали одне одного жодним чином. Всі крім одного були з закритими обличчями. А той, у кого було відкрите обличчя його і вдарив прикладом. Він же і віддавав накази іншим. Через певний час ще приїхали інші особи, згодом він дізнався, що це були ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які замотали йому руки, шапку надягли на обличчя і забрали його. Потім говорили, щоб він робив все, що вони скажуть, бо у нього вдома син. Ближче до того часу, коли його вивезли, то знайшли фотографію з українським прапором. Після цього посадили його в «Пріору» і кудись повезли. Згодом він побачив, що привезли його у будівлю Старобільської митниці, де було багато таких як він людей. Потім ОСОБА_5 ще раз бачив на допиті. Вісім ночей він провів на території митниці та кожен день його возили на допит. Він робив вигляд, що йому погано і треба лікування. Вони викликали швидку, вимірювали тиск, кололи магнезію. Після другого виклику швидкої його відпустили додому і сказали залишатися вдома. Коли ці події відбувалися, то він нікого з тих осіб не знав, а лише під час досудового розслідування він впізнав на фото осіб, які були ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_15 . Тобто після того як на фото впізнав осіб, то йому сказали їхні прізвища. Впізнав їх, бо добре запам`ятав їхні обличчя. Домоволодіння, де все це відбувалося належить дружині.

Також у ході судового розгляду були досліджені наступні письмові докази:

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 04.05.2022 р., згідно з яким оглянуто публікацію, розміщену на Інтернет ресурсі з назвою мовою оригіналу «Луганский информационный центр» під назвою «працівники прокуратури Старобільського району лнр вшанували пам`ять жертв трагічних подій в Одесі», де на фото присутній ОСОБА_5 ;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 28.04.2022 р., відповідно до якого було оглянуто публікацію на Інтернет сторінці відеохостингу «Youtube» під назвою «прокуратура Старобільського району лнр розпочала свою діяльність». У зазначеному відео ОСОБА_5 надає роз`яснення про те, що громадяни, які постраждали від злочинної влади України можуть звертатись до прокуратури так званої лнр та 55 секунді з`являється підпис мовою оригіналу « ОСОБА_16 »;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 28.04.2022 р., згідно з яким оглянуто публікацію на Інтернет сторінці «Life.ru» з назвою «Прокуратура лнр показала рейд проти формування підпілля із колишніх членів нацбатів», де а відео серед інших невстановлених осіб зображено обвинуваченого ОСОБА_5 , одягненого у камуфльований одяг та з вогнепальною зброєю в руках. На вказаному відео ОСОБА_5 вчиняє протиправні дії відносно потерпілого ОСОБА_6 у вигляді незаконного проникнення до житла особи, проведення в ньому обшуку, з погрозою застосування та застосування насилля. У період часу з 18 по 49 секунду на відео міститься текст мовою оригіналу «Дмитрий Верещага прокурор Старобельского района лнр» при цьому він говорить про те, що прокуратурою Старобільського району проводяться фільтраційні заходи … Було встановлено, що громадянин ОСОБА_17 міг брати участь у діяльності нацбатальйона «Азов»;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 02.05.2022 р., відповідно до якого встановлена наявність публікації на сайті миротворець під назвою « ОСОБА_5 ». На вказаній публікації розміщено фотозображення та анкетні відомості ОСОБА_5 ;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 06.05.2022 р., згідно з яким оглянуто публікацію, розміщену на Інтернет сторінці так званої генеральної прокуратури лнр, під назвою «працівники прокуратури Старобільського району лнр вшанували пам`ять жертв трагічних подій в Одесі», де на фото присутній ОСОБА_5 (в кепці);

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 06.05.2022 р., відповідно до якого оглянуто публікацію, розміщену на Інтернет сторінці відеохостингу «Youtube» під назвою «гтрк. лнр. Новини. 19.30. 23.03.2022». На відео зображено ОСОБА_5 , який підписаний як виконувач обов`язків прокурора Старобільського району. Обвинувачений надає інтерв`ю про те, що відбувається швидке становлення та з`являється довіра людей до банківської системи лнр;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 07.05.2022 р., згідно з яким оглянуто публікацію, розміщену на Інтернет сторінці відеохостингу «Youtube» під назвою під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». На відео зображено ОСОБА_5 , який знаходиться в приміщенні Старобільської окружної прокуратури та надає інтерв`ю про те, що ними приймаються міри щодо розгляду скарг;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 11.05.2022 р., згідно з яким оглянуто публікацію, розміщену на Інтернет сторінці так званої генеральної прокуратури лнр, під назвою «працівниками прокуратури Старобільського району лнр організована та доставлена гуманітарна допомога жителям м. Рубіжне». На відео зображено ОСОБА_5 , одягненого в камуфльований одяг та зі зброєю в руках»;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 26.05.2022 р., відповідно до якого оглянуто публікацію, розміщену в соціальній мережі «Facebook» під назвою «26 квітня в Старобільську відбувся мітинг, який присвячено 36 річниці аварії на Чорнобильській АЕС». На відео також зображено ОСОБА_5 , одягненого в камуфльований одяг;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 09.06.2022 р., згідно з яким оглянуто публікацію, розміщену на Інтернет сторінці відеохостингу «Youtube» під назвою мовою оригіналу «Демилитаризированный Старобельск 05.03.2022 «РАZУМ ТВ», в якому вказано про захоплення міста Старобільська;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 22.07.2022 р., відповідно до якого оглянуто публікацію, розміщену на офіційному сайті так званої генеральної прокуратури лнр під назвою «прокуратура Старобільського району лнр розпочала свою діяльність». На відео зображено серед інших осіб ОСОБА_5 , одягненого в камуфльований одяг та зі зброєю в руках. Також ОСОБА_5 надає роз`яснення про те, що громадяни, які постраждали від злочинної влади України можуть звертатись до прокуратури так званої лнр та 55 секунді з`являється підпис мовою оригіналу « ОСОБА_16 »;

-протокол огляду Інтернет-сторінки від 22.08.2022 р., згідно з яким оглянуто публікацію, розміщену на офіційному сайті так званої генеральної прокуратури лнр під назвою «представники генеральної прокуратури лнр передали мешканцям м.Сєвєродонецька і Рубіжне гуманітарну допомогу». На відео зображено ОСОБА_5 , одягненого в камуфльований одяг;

-протокол огляду Інтернет-сторінки, яким оглянуто законодавство так званої лнр, що регламентує діяльність прокуратури лнр;

-копія особової картки, що підтверджує отримання паспорту громадянина України ОСОБА_5 ;

-лист Міністерства закордонних справ про те, що ОСОБА_5 є громадянином України.

Будь-яких інших доказів у ході судового розгляду стороною захисту, яка була вільна у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив необхідні умови для реалізації процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, інші матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами.

Твердження захисника про те, що всі докази сторони обвинувачення є незаконними взагалі не містило обґрунтування.

Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 , що виразились у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, суд кваліфікує за ч.7 ст.111-1 КК України. Вказане діяння, згідно із ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 , що виразились у незаконному проникненні до житла особи, незаконному проведенні в ньому обшуку з погрозою та застосуванням насильства, суд кваліфікує за ч.2 ст.162 КК України. Вказане діяння, відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Призначення покарання

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, допитавши свідків та дослідивши безпосередньо в судовому засіданні письмові докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, враховуючи, що показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_6 , дані ними безпосередньо в судовому засіданні, є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими письмовими доказами, які, на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території та у незаконному проникненні до житла особи, незаконному проведенні в ньому обшуку з погрозою та застосуванням насильства.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характер діянь, форму й ступінь вини, мотиви вчинення кримінальних правопорушень і дані про особу винного, який раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, що передбачено п.11 ч.1 ст.67 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, зважаючи на той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 , як громадянин України, вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України в період встановленого в Україні воєнного стану, та нетяжкий злочин, то суд, враховуючи особу обвинуваченого, підвищену суспільну небезпечність даного злочину, його тяжкість, наявність обставини, що обтяжує покарання та відсутність пом`якшуючих покарання обставин, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкцій ч.7 ст.111-1 та ч.2 ст.162 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, судових, правозахисних і правоохоронних органах та з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

За глибоким переконанням суду, саме така міра покарання є законною, обґрунтованою, справедливою, необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення як ним, так і іншими особами кримінальних правопорушень.

Інші питання, що вирішуються судом

Витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи, що відносно ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але не був застосований, то підстав для його продовження немає.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не застосовувалися.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.7 ст.111-1, ч.2 ст.162 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.7 ст.11-1 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, судових, правозахисних і правоохоронних органах строком на п`ятнадцять років та з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна;

- за ч.2 ст.162 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, судових, правозахисних і правоохоронних органах строком на п`ятнадцять років та з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна

Строк відбуття основного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити захиснику та прокурору.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя ОСОБА_1