УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2026 року Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, вказуючи на існування ризиків, а саме п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які наразі не зникли та не зменшились, а також посилаючись на особу обвинуваченого та суть кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується. Також прокурор вважав можливим призначити справу до судового розгляду.

Обвинувачений проти клопотання прокурора заперечував.

Захисник просив змінити запобіжний захід на домашній арешт. Також захисник зазначив, що обвинувачений бажає продовжувати проходження військової служби.

Заслухавши учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду, оскільки дане кримінальне провадження підсудне Холодногірському районному суду м. Харкова, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України та закриття кримінального провадження немає.

Відповідно до ч.2 ст. 27, ч.1 ст. 31 КПК України кримінальне провадження слід розглядати у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово.

Відповідно до ст. 314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду для долучення до матеріалів кримінального провадження, форма, зміст та порядок складання якої визначені законодавством.

Щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 27.11.2025 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.01.2025 без визначення застави.

Положеннями ч.3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити також виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього кодексу.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовуються за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що судовий розгляд по даній справі не розпочато, учасники процесу не допитані, також суд враховує особу обвинуваченого та тяжкість кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, яке є тяжким та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що, на думку суду, свідчить про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Тому застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання вказаним ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики, зазначені також прокурором в клопотанні, на думку суду, не зникли та не зменшилися наразі, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання пiдозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом наслідків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437 442 Кримінального кодексу України.

Прокурором в клопотанні та в судовому засіданні жодним чином не обгрунтовано вимогу про не визначення обвинуваченому застави. Посилання прокурором в клопотанні на п.1 ч.4 ст. 183 КПК України суд не бере до уваги, оскільки така підстава для не визначення застави (щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування) не стосується кримінального правопорушення за ч.5 ст. 407 КК України, яке інкримінується ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, варто зауважити, що право на можливість визначення застави та її розмір покладається саме на суд.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Непосильний розмір застави ЄСПЛ визнав порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Прикладом чого стала всім відома справа «Гафа проти Мальти».

Суд також зазначає, що розмір матеріального забезпечення військовослужбовців не є безумовною підставою для визначення застави в максимальному розмірі.

При цьому, до клопотання не надано документів щодо майнового стану обвинуваченого.

Таким чином, при визначенні застави суд враховує тяжкiсть кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , особу обвинуваченого, строк його перебування на військовій службі з 2022 року, бажання обвинуваченого продовжити проходження військової служби, а тому суд приходить до висновку про можливість визначення обвинуваченому застави, що застава у даному випадку повинна бути помірною та достатньою для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, та має становити в розмірі, вказаному п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, а саме 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 грн.

На думку суду, такий розмір застави достатньою мірою забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

В разі внесення застави, необхідно обвинуваченого з-під варти звільнити та покласти на нього ряд обов`язків згідно ч.5 ст. 194 КПК України.

У разі порушення обвинуваченим обов`язків, покладених на нього у разі внесення застави, прокурор має право звернутись з клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 177, 181, 194, 291, 314-316 КПК України, суд,

ухвалив:

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Холодногірського районного суду м. Харкова на 02 лютого 2026 року на 11-00 год.

Судовий розгляд проводити суддею одноособово.

У судове засідання викликати сторін кримінального провадження.

Відповідно до ст. 314-1 КПК України доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого, до 01.03.2026.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, а саме до 21.03.2026 включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн., яка має бути внесена на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки строком до 21.03.2026:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками, понятими.

Ухвала суду може бути оскаржена в частині продоження строку запобіжного заходу безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала суду про продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст судового рішення складено 27.01.2026.

Головуючий суддя