Справа № 646/5135/24
№ провадження 1-кп/646/273/2026
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за № 0003072 від 11.11.2023 з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Всесвятське, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, військовозобов`язаного, одруженого, маючого на утримані неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,

за участю: прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника

потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2023 № 48 солдата, обвинуваченого по справі, ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду оператора 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , та відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією в особливий період - воєнного стану.

Виконуючи умови проходження військової служби за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , обвинувачений зобов`язаний дотримуватися Конституції України та законів України, статутів Збройних Сил України, де розділом 1 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, передбачено загальні обов`язки для військовослужбовців, а саме:

Однак, в порушення вищевказаних правил поведінки, які встановлюються для військовослужбовців Збройних Сил України вчинив кримінальне правопорушення - злочин за наступних обставин.

Так, 10 листопада 2023 року близько 19 години 00 хвилин, військовослужбовець Збройних сил України, обвинувачений ОСОБА_3 , перебував у місці тимчасової дислокації, за адресою: АДРЕСА_2 , разом з військовослужбовцем потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , де почали розпивати спиртні напої.

Цього ж дня приблизно о 22 годині 30 хвилин, більш точного часу в ході досудовго розслідування не встановлено, потерпілий взяв свій автомат АК- 74 № НОМЕР_2 та почав вчити ОСОБА_9 тримати автомат і спеціальним стійкам. В цей час обвинувачений та ОСОБА_10 вийшли з будинку на вулицю покурити сигарети.

Приблизно о 23 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, обвинувачений, будучи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов до будинку взяв закріплений за ним АК-74 № НОМЕР_3 , що знаходився в прихожій кімнаті та направляючись у кімнату, де знаходились потерпілий разом з ОСОБА_9 з метою показати прийоми стрільби з автомата зробивши крок вперед, спіткнувся через поріг в кімнаті та тримаючи автомат перед собою в бойовій готовності, маючи достатній рівень спеціальних знань та навичок у користуванні вогнепальною зброєю і життєвий досвід для усвідомлення наслідків її застосування і використання, проявив злочинну недбалість і не передбачаючи можливості настання суспільно- небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, знаючи та усвідомлюючи, що утримує в руках автомат, маючи об`єктивну можливість бачити та, відповідно, розуміти, що перед ним знаходиться потерпілий разом з ОСОБА_9 , повинен був усвідомлювати та передбачати, що своїми протиправними діями створює пряму загрозу життю та здоров`ю потерпілого, однак, ігноруючи це, падаючи випадково зробив постріл з автомата в потерпілого, від чого останній впав на підлогу.

Вищезазначеними діями потерпілому ОСОБА_8 заподіяне тілесне ушкодження у вигляді сліпого кульового вогнепального поранення грудної клітини з пошкодженням органів грудної та черевної порожнини, що призвело до масивної крововтрати, що відповідно до висновку експерта № 12-17/275 Брт 23 від 11.11.2023 має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, у наслідок чого потерпілий помер.

2.Позиція сторін кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушеннях визнав повністю пояснивши, що з квітня-травня 2023 проходив службу з потерпілим ОСОБА_8 . На початку, проходження служби, іноді, виникали сварки щодо ремонту автомобіля, так як були в складі одного екіпажу. Потім сварки припинилися. Станом на 10.11.2023, разом з потерпілим перебували у місці тимчасової дислокації по АДРЕСА_2 . В даному будинку проживали також ОСОБА_9 , зі своєю матір`ю ОСОБА_10 . Після того, як відремонтували автомобіль, пізно вечором, почали святкувати день народження ОСОБА_8 , яке було 11 листопада. Оскільки на територію населеного пункту заходило ДРГ ворога, домовилися по черзі чергувати на вулиці. При виході на вулицю, брав свій автомат, знявши з запобіжника, а при поверненні з вулиці автомат ставив до кутка. Коли зайшов до будинку, побачив, як потерпілий показував ОСОБА_11 як користуватися автоматом, та навчав його становитися в стійку. Зазначив потерпілому, що він не вірно показує. При перезарядці автомату, у потерпілого випав магазин, в результаті чого він нахилився щоб його підібрати з підлоги. В цю мить, взявши свій автомат, намагаючись показати ОСОБА_11 як вірно ставати в стійку, в ході руху перечепився через поріг кімнати і випадково натиснув на гачок, що призвело до пострілу. Потерпілий, який знаходився на відстані 1,5-2 метри, впав на диван, біля якого до цього стояв. ОСОБА_12 підійшов до потерпілого і повідомив, що у нього відсутній пульс. Відразу поїхав до командира, щоб повідомити про подію. Не викликав поліцію та швидку, так як потерпілий був вже мертвий, а в першу чергу повинен був доповісти командиру про подію. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної шкоди та витрати на правничу допомогу визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Відшкодування моральної шкоди частково, на суму 500000грн., оскільки потерпілою в повному обсязі не надані докази спричинення їй моральних страждань. Щиро кається в скоєному.

Потерпіла ОСОБА_6 , в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 був її чоловіком, з яким разом проживали на протягі 10 років, після чого в 2023 році уклали шлюб. Знає, що у чоловіка з побратимами не було ніяких конфліктів. З обвинуваченим були добрі стосунки. В день події, чоловік зателефонував приблизно о 19.30год., в ході розмови він не повідомив про те, що буде святкувати свій день народження. Так як в подальшому чоловік не виходив на зв`язок, 12.11.2023 зателефонувала старшому командиру, який повідомив, що чоловік знаходиться на завданні. 13.11.2023 зателефонували з ТЦК та повідомили, що чоловік загинув. В цей же день, зателефонував замполіт військової частини та повідомив, що чоловік загинув в результаті необережного погодження зі зброєю. Вважає, що дії обвинуваченого, враховуючи покази свідка ОСОБА_9 на стадії досудового розслідування, слід кваліфікувати як умисно вбивство. Просить суд задовольнити цивільний позов, який уточнила в ході розгляду, та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої 239668 матеріальної шкоди на поховання, 1000000грн. моральної шкоди та 40000грн. витрати на правову допомогу.

Представник потерпілої ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , підтримав позицію потерпілої.

Прокурор, підтримуючи обвинувачення, вважає доцільним дослідження письмових

доказів по кримінальному провадженню, а також матеріалів які характеризують обвинуваченого як особистість та необхідні для прийняття процесуального рішення.

3. Докази досліджені на підтвердження встановлених судом обставин.

3.1. Рапортом інспектора Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, повідомляється, що 11.11.2023 о 05:06 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 скоєно вбивство військовослужбовця ОСОБА_8 з вогнепальної зброї з АК74, вбив військовослужбовець ОСОБА_3 (а.с.193-197 т.1);

Протоколом огляду місця події від 11.11.2023 з наданим до нього ілюстративним матеріалом, вбачається, що місцем події є будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 де був виявлений труп ОСОБА_8 зі слідами вогнепального поранення (а.с.198-213 т.1);

Постановою про визнання речей речовими доказами від 11.11.2023, гільзу калібром 5,45 серія «17» - 1шт.; магазин бакелітовий для патронів калібром 5,45 - 1шт. з набоями калібром 5, 45 - 28шт.; магазин бакелітовий для патронів калібром 5,45 - 1шт. з набоями калібром 5, 45 - 29шт.; автомат АК-74 № НОМЕР_2 - 1шт.; автомат АК - 74 № НОМЕР_3 - 1 шт.; змив на тампоні зі спускової скоби та пістолетної рукоятки № НОМЕР_3 у паперовому конверті - 1шт.; змиви з запобіжника та затвору № НОМЕР_3 у паперовому конверті - 1шт.; змиви з бакелітового магазину для патронів калібром 5,45 у паперовому конверті - 1шт.; змив з лівої руки ОСОБА_3 у паперовому конверті - 1 шт.; змиви з правої руки ОСОБА_3 у паперовому конверті - 1 шт.; змиви з автомату № НОМЕР_2 з рукоятки та спускової скоби у паперовому конверті - 1шт.; змив з автомату № НОМЕР_2 з запобіжника та затвору у паперовому конверті - 1шт. та змив з бакелітового магазину для патронів калібром 5,45 у паперовому конверті - 1шт. визнані речовими доказами по кримінальному провадженню на які за ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17.11.2023накладено арешт (а.с.214-221 т.1);

Постановою прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони від 06.12.2023, змінена правова кваліфікація кримінального правопорушення № 0003072 від 11.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України на ч.1 ст.119 КК України (а.с.222-224 т.1);

Відповідно до висновку експерта за № 12-17/275-Брт/23 від 13.11.2023, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлені тілесні пошкодження в області тулуба, які характерні для вогнепального сліпого кульового поранення: мається вхідне вогнепальне пошкодження- задній поверхні грудної клітини зліва між 1 -2 ребром по лопатковій лінії на 169см догори від підошовні поверхні стопи, на 15 см вліво від умовної серединної лінії тулуба є неправильної округлої форми рана, діаметром 0,5см, при зведенні країв рани визначається дефект шкіри «мінус тканина» неправильної округлої форми, розмірами 0,3см: рана конусоподібно поступово розширюється в грудну порожнину; края рани нерівні, осаднені, дрібно-фестончаті та дрібно зубчасті, з конусоподібним поглибленням по центру, вершиною зверненою в середину, края щільнуваті на дотик, темно-червоного кольору. Стінки бугристі, дрібно клаптеві, частково розтрощені, з крововиливом на всьому протязі. При подальшому досліджені ранового каналу встановлено, що рановий канал проходить між 1 -2 ліве ребро по задній поверхні грудної клітини з дрібно та велико уламковим переломом акраміального відростку та верхнього краю лівої лопатки де мається безліч, непорівнянних уламків невизначеної форми, краї утворених уламків, нерівні, зигзагоподібні, дрібно- і велико зазубрені, поверхня зламу нерівна, шорстка з масивним крововиливом в підлягаючі тканини. Далі рановий канал йде зверху донизу з ліва направо ззаду наперед в ліву плевральну порожнину з пошкодженням верхньої долі лівої легені де встановлено наскрізне пошкодження овальної форми з нерівними кровоподтьочними, розмозженими краями, по задній поверхні з впровадженням дрібних кісткових уламків, далі проходить через навколосерцеву сумку де встановлено: по лівій боковій- задній поверхні в проекції судинного пучка серця мається її пошкодження неправильної округлої форми, діаметром 0,5см з масивним темно-червоного кольором крововиливом по периферії на загальній площі 8,7x7,2см, в порожнині її міститься близько 18 мл рідкої крові та масивні згустки крові, аналогічного характеру пошкодження мається по задній поверхні в проекції верхівки серця, діаметром 0,8см. Серце- на поверхні серця в проекції задньої стінки лівого шлуночка є невизначеною форми, з нечіткими контурами, темно-червоного кольору крововилив під зовнішню оболонку серця, на площі 9,3x6,2см; в центральній частині даного крововиливу по задній стінці лівого шлуночка, від основи серця орієнтований на 1 та 7 годин умовного циферблату годинника веретеноподібної форми, з лоскутними, кровоподтьочними, розмозженими краями і стінками і гострокутними кінцями розрив епікарду, розмірами 9x5 см, даний розрив проникає в порожнину серця, утворюючи невизначеної форми, з нерівними, кровоподтьочними краями і стінками розрив ендокарда, розмірами 7,3x5,8см, по периферії ендокард дифузно просякнутий темною кров`ю, на ділянці невизначеної форми, розмірами 8,1x6,0см; при розрізі міокарда відзначається виражене розшарування його темною кров`ю і пухкими, темно-червоного кольору згортками. Аналогічного характеру розрив розташований в проекції задньої стінки правого шлуночка в проекції його верхівки, розмірами 4,7x2,8см. Далі рановий канал поширюється через діафрагму де мається неправильної округлої форми наскрізний розрив з дрібно фестончатими кровоподтьочними краями, діаметром 1,3x0,6см і далі рановий канал проходить через передню поверхню лівої долі печінки де мається веретеноподібної форми, з лоскутними, кровоподтьочними, розмозженими краями і стінками і гострокутними кінцями розрив, розмірами 7,1x5 см, в центральній частини даного розрива рановий канал поширюється в товщу тканини та виходить по задній поверхні лівої долі де мається аналогічного характеру пошкодження, розмірами 3,2x3,Зсм. Далі рановий канал йде через малу кривизну шлунка на Зсм догори від пілорічного відділу де мається пошкодження неправильної овальної форми, розмірами 2,їх 1,7см, з дрібно лоскутними кровоподтьочними краями, далі йде через велику кривизну шлунка в проекції пілоричного відділу мається аналогічного характеру пошкодження, розмірами 1,8x1,4см і далі в проекції брижі тонкого кишківника між його петлями де знайдений металевий предмет сіро-золотистого кольору, схожий на сердечник від кулі, розмірами 1,5x0,4см, краї плоскі, тупі, по серединні кулі маються косо-направлені насічки.

Причиною смерті гр. ОСОБА_8 явилося сліпе кульове вогнепальне поранення грудної клітини з пошкодженням органів грудної та черевної порожнини, що призвело до масивної крововтрати.

На підставі даних судово-медичної експертизи трупа та даних судово-криміналістичного дослідження: вогнепальне кульове пошкодження грудної клітини утворилося прижиттєво, в результаті однократного дії кінетичного снаряду (кулі), що зберігав на цієї дистанції пробивну силу, вистріляного з каналу стволу вогнепальної зброї або пристрою для відстрілу патронів. Відсутність додаткових факторів пострілу (які супроводжують постріл) в області вхідної рани (слідів кіптяви, пороху у вигляді сгорілих та несгорілих часток, термічної дії високої температури (полум`я) у вигляді опіку, металевих часток), дає підставу сказати, що постріл був зроблений з неблизької дистанції.

Рановий канал направлений ззаду наперед, зверху донизу, зліва направо.

За ступенем тяжкості, дана травма, має ознаки ТЯЖКИХ тілесних пошкоджень за

критерієм небезпеки для життя (пп. 2.1.3 і, й, о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкодженню Наказу №6 від 17.01.1995р. МОЗ України»),

При судово-медичній експертизі крові трупа гр. ОСОБА_8 , 1976р.н., виявлений етиловий спирт в кількості- 3,76%о (на підставі офіційних таблиць які застосовуються до живих осіб має ознаки алкогольного сп`яніння тяжкого ступеню). Метиловий ізопропиловий, н-пропиловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені.

При судово-імунологічному досліджені встановлено: група крові від трупа гр. ОСОБА_8 , 1976р.н., належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В.

Згідно встановлених трупних змін в секційній залі смерть гр. ОСОБА_8 могла настати за 36-48 годин до огляду в секційній залі та не виключено при вище викладених обставинах.

Найбільш ймовірніше що потерпілий був орієнтований задньо-лівою половиною тулуба до нападника.

Після заподіяння гр. ОСОБА_8 сліпого вогнепального кульового пошкодження малоймовірно що він міг тривалий час знаходиться в свідомості і здійснювати будь-які дії.

У зв`язку з тим, що мається масивне пошкодження серця, легені та печінки, то найбільш ймовірно що смерть ОСОБА_8 настала в короткий проміжок часу після отримання сліпого вогнепального кульового пошкодження.

У зв`язку з тим, що вхідне кульове вогнепальне пошкодження розташоване по задній поверхні грудної клітини зліва, то малоймовірно що гр. ОСОБА_8 міг самостійно собі заподіяти дане пошкодження(а.с.227-230 т.1);

Відповідно до висновку експерта № 17-418-МК/12-17/275-Брт/23 від 06.12.2023, при проведенні судово-медичної експертизи шкіряного клаптя з раною задньої поверхні грудної клітини від трупу ОСОБА_8 , («Висновок експерта» № 12-17/275-Брт/23 від 13.11.2023), встановлена вогнепальна вхідна рана у вигляді дрібного дефекту м`яких тканин.

Ця рана утворилась від дії поодинокого кінетичного снаряду (кулі), що зберігав на цієї дистанції пробивну силу, вистріляного з каналу стволу вогнепальної зброї або пристрою для відстрілу патронів (а.с.231-232 т.1);

В ході проведення слідчого експерименту від 11.12.2023 за участю свідка ОСОБА_13 , останній підтвердив, що ОСОБА_3 здійснив постріл, саме через те, що знаходячись в дверному проході перечепився через поріг, який представляє собою три дерев`яні дошки у вигляді накладання одна на одну загальною висотою 8 см., а ОСОБА_8 в цей момент, нахилився тулубом вперед, у зв`язку з чим куля потрапила йому в ліве плече, від чого ОСОБА_8 впав на ліжко, яке стояло поруч (а.с.234-2242 т.1);

Відповідно до висновку експерта № 12-23/22Брт/23 від 18.12.2023, не виключено утворення вищевказаного тілесного пошкодження у гр. ОСОБА_8 при тих обставинах, на які вказує свідок ОСОБА_9 при проведені відтворення обстановки та обставин подій зазначених в протоколі проведення слідчого експерименту (а.с.243-246 т.1);

По факту смерті старшого механіка-водія 6 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_8 , було проведено службове розслідування щодо осіб, які допустили порушення законодавчих та інших нормативно-правових актів внаслідок яких настала смерть військовослужбовця, та пропозиції щодо притягнення їх до відповідальності.

Було встановлено, що з обставин, за яких стався нещасний випадок (смерть), комісія дійшла висновок, що саме солдат ОСОБА_3 з власної необережності, який в наслідок нехтування ним елементарних правил безпеки поводження зі зброєю, здійснив постріл з автомата АК-74 № НОМЕР_3 , та влучив у солдата ОСОБА_14 , внаслідок чого настала смерть військовослужбовця.

Дій, направлених на спричинення самому собі тілесних ушкоджень, симуляції хвороби чи інших подібних дій не виявлено. Причиною смерті солдата ОСОБА_14 стало: «Масивна крововтрата», «Пошкодження внутрішніх органів грудної та черевної порожнини», «Сліпе кульове вогнепальне поранення грудної клітини».

Даний випадок визнати таким, що смерть військовослужбовця настала під час проходження військової служби та не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби згідно пункту 13 (смерть військовослужбовця внаслідок захворювання або травми, отриманих ним раніше підчас виконання обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком) "Обставинами, за яких смерть визнається пов`язана з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, є:" Наказ МОУ №36 від 06.02.2001 року (у редакції наказу МОУ від 11.12.2017 року №656) (1-64 т.2);

За результатами судово-балістичної експертизи № СЕ-19/121-24/11766-БЛ від 26.04.2024, наданий на дослідження автомат є бойовою нарізною вогнепальною зброєю.

Наданий автомат виготовлений промисловим способом. Наданий автомат є некомплектним (без магазина) автоматом системи Калашникова «АК-74» калібру 5,45мм (5,45х39 АК), заводський номер НОМЕР_3 , 1982 року виготовлення.

У наданому на дослідження вигляді без магазина, представлений автомат придатний до проведення пострілів, при встановленні штатного магазина, автомат придатний до стрільби. Наданий автомат справний (а.с.83-87 т.2);

В ході проведення слідчого експерименту від 15.03.2024 за участю підозрюваного ОСОБА_3 , останній пояснив та вказав на механізм, при яких ним був здійснений постріл, в результаті якого загинув ОСОБА_8 (а.с.85-90 т.2);

13 травня 2025 ОСОБА_10 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області від 18.06.2025, актовий запис № 246, серія 1-ВЛ № 951170 (а.с.115 т.2).

3.2. Також у судовому засіданні був допитаний свідкок обвинувачення, а саме:

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 10.11.2023 знаходився в АДРЕСА_2 , де проживав разом із матір`ю ОСОБА_15 , а також військовослужбовцями ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_16 . В цей день святкували день народження ОСОБА_17 , розпивали спиртні напої. Коли ОСОБА_17 сказав, що у нього болить спина та пішов до іншої кімнати де ліг на диван, всі перейшли до кімнати, де знаходився ОСОБА_17 та продовжили вживати спиртні напої. Мати згодом лягла спати. Коли залаяла собака, обвинувачений взяв автомат та вийшов на вулицю. В той час коли ОСОБА_17 почав показувати як треба користуватися автоматом, зайшов до хати обвинувачений, який зазначив, що ОСОБА_17 не вірно показує стойку та перечепившись через поріг кімнати, здійснив постріл зі свого автомату. Постріл пролунав, коли ОСОБА_17 нахилився, щоб підняти «рожок» автомату, який перед цим упав у нього на підлогу. ОСОБА_17 впав на диван. Обвинувачений підбіг до ОСОБА_17 та став його запитувати, як він себе почуває, куди отримав поранення. Вважає, що постріл був скоєний випадково. Зрозумівши, що ОСОБА_17 загинув, обвинувачений поїхав до командира, який викликав поліцію та швидку допомогу. Через годину приїхали військові. Коли приїхали працівники поліції, тіло було в тому ж положенні, як при пострілі. Між обвинуваченим та загиблим ОСОБА_8 були добрі стосунки, вони між собою не конфліктували. Між загиблим та ОСОБА_15 були також дружні стосунки, ніяких відносин між ними не було.

4. Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого та кваліфікація його дій за законом України про кримінальну відповідальність.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Відповідно до вимог статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з вимогами частини 1 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

За змістом статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання та інше. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з частиною 1 статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.

Судом було вжито передбачені законом заходи для допиту усіх осіб, зазначених стороною обвинувачення та захисту, а також досліджені всі докази, надані учасниками кримінального провадження.

Суд визнає здобуті по даному кримінальному провадженню докази належними, допустимими, достатніми і достовірними, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи, органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 було кваліфіковано за ч.1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність. Проте, з даною кваліфікацією не погоджується потерпіла та її представник, наполягаючи на тому, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст.115 КК України як умисно вбивство.

Суд зазначає, що диспозиції вищенаведених норм, відрізняються одна від іншої лише формою вини передбаченою ст. 23 КК України. Якщо вина у формі умислу вказаного у ст. 24 КК України то вбивство слід кваліфікувати за ст. 115 КК України, якщо вина у формі необережності передбаченої ст. 25 КК України то за ст. 119 КК України.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, тощо.

Стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

Щодо кваліфікуючи дії обвинуваченого за ст. 119 КК України вбивство через необережність, то з суб`єктивної сторони це вбивство може бути вчинене внаслідок як злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості. Вид необережної вини на кваліфікацію злочину, що розглядається, не впливає. Проте його встановлення є необхідним для оцінки ступеня суспільної небезпечності вчиненого, а також для правильного відмежування даного злочину від умисного вбивства і випадкового спричинення смерті.

Вбивство через необережність внаслідок злочинної самовпевненості необхідно відмежовувати від вбивства з непрямим умислом, коли винний, передбачаючи настання смерті, свідомо її допускає. При цьому винний усвідомлює можливість настання смерті потерпілого в даному випадку від його поведінки, не бажаючи разом із тим злочинного наслідку або байдуже ставлячись до його настання. Про наявність непрямого умислу свідчить, зокрема, розрахунок винного на випадковість, «навмання».

При вбивстві внаслідок злочинної недбалості винний не передбачає можливості настання смерті іншої особи від вчиненої ним дії (бездіяльності), але повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю.

Аналізуючи всі дослідженні письмові докази, а також покази свідка ОСОБА_9 , які бачив, що в той час коли ОСОБА_18 почав показувати свідку як треба користуватися автоматом, до хати зайшов обвинувачений, який зазначив, що ОСОБА_17 не вірно показує стойку та перечепившись через поріг кімнати, здійснив постріл зі свого автомату. Постріл пролунав, коли ОСОБА_17 нахилився, щоб підняти «рожок» автомату, який перед цим упав у нього на підлогу. ОСОБА_17 впав на диван. Свідок впевнений, що постріл був здійснений обвинуваченим випадково. Свідок підтвердив, що зрозумівши, що куля попала в ОСОБА_18 , взявши ключи від автомобіля, поїхав до командира, щоб доповісти про подію.

Зазначені покази є послідовними, стабільними та логічними, у зв`язку з чим не вірити їм у суду не має підстав, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про їх належність та допустимість

В ході проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 , останній підтвердив фактичні обставини, які не суперечать показам свідка, даними їм в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до висновку експерта № 12-23/22Брт/23 від 18.12.2023, не виключено утворення вищевказаного тілесного пошкодження у гр. ОСОБА_8 при тих обставинах, на які вказує свідок ОСОБА_9 при проведені відтворення обстановки та обставин подій зазначених в протоколі проведення слідчого експерименту.

Відповідно до основних положень Статуту внутрішньої служби Збройних Сил

України (Закон України від 24.03.1999 № 548-XIV), для військовослужбовців ЗСУ, застосування зброї дозволено для виконання завдань із забезпечення суверенітету, відсічі агресії, захисту об`єктів, конвоювання, а також у разі нападу на них чи іншу особу.

Застосування зброї заборонено, якщо від цього можуть постраждати сторонні особи, крім випадків крайньої необхідності та для відбиття нападу.

Таким чином, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що в результаті злочинної самовпевненості та злочинної недбалості щодо погодження зі зброєю, обвинуваченим з власної необережності був здійснений один постріл з автомату АК-74 № НОМЕР_3 в солдата ОСОБА_8 в наслідок чого останній загинув.

Зібрані в ході досудового розслідування докази, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі шляхом допиту свідка, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 не передбачав можливості настання смерті солдата ОСОБА_8 від вчиненої ним дії, але повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю.

Таким чином, вище зазначені докази у своїй сукупності упевнюють суд у винуватості ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину за вищевказаних обставин та є достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення.

При ухваленні вироку стосовно обвинуваченого, суд вважає за необхідне, відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що визнання винуватості доведеною поза розумним сумнівом версії обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що стосуються події, яка є предметом судового розгляду. Стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що факти, встановлені на підставі допустимих доказів для розумної і безсторонньої людини дають підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17 та ін.).

Таким чином, суд вважає обвинуваченого ОСОБА_3 винним в вбивстві, вчиненого через необережність та кваліфікує його дії за ст.119 ч.1 КК України.

5. Мотиви призначення покарання.

Покарання є засобом примусу, що забезпечується силою державної влади в межах закону, є ефективним засобом забезпечення виконання кожною особою конституційного обов`язку неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Мета покарання є кара засудженого, яка повинна відповідати принципу справедливості; виправлення засудженого - такі зміни його особистості, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття; запобігання вчиненню засудженим нового злочину; запобігання вчиненню злочинів іншими особами.

Ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а й від спроможності правоохоронних органів не допустити безкарності злочинних діянь та спроможності виконати його обвинуваченим.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає шире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини які обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

На обліку у лікаря нарколога та психіатра обвинувачений не знаходиться, має на утриманні неповнолітню дитину 2014 року народження, є військовослужбовець ЗСУ, раніше не судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1ст.119 КК України, яке віднесено до нетяжкого злочину, проти життя та здоров`я особи, конкретні обставини та наслідки, особу винного, обставини які як пом`якшують так і обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, у виді позбавлення волі, в межах санкцій ч. 1 ст. 119 КК України, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, спів-розмірним і достатнім для його виправлення, запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого про відшкодування матеріальних та моральних збитків від злочину, а також витрат на правничу допомогу в межах підтриманих в судовому засіданні позовних вимог, підлягає задоволенню з наступник підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України, регламентує, що майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичній чи юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 22 цього ж Кодексу, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх повне відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, які особи зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так в судовому засіданні обвинувачений позов потерпілої в частині відшкодування матеріальної шкоди та витрати на правничу допомогу, визнав в повному обсязі не заперечував проти задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 23 Цивільного кодексу України визначаються основні підстави та порядок відшкодування моральної шкоди.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, а частиною 4 визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В результаті неправомірних дій обвинуваченого, потерпілій ОСОБА_6 спричинена моральна шкода, оскільки загинув її чоловік ОСОБА_8 , що призвело до суттєвих психологічних страждань, порушенням нормального способу та якості життя.

Враховуючи характер злочину, глибину духовних страждань, ступінь вини обвинуваченого, суд вважає, що цивільний позов потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 1000000 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст..100 КПК України.

Судові витрати стягнути з обвинуваченого.

Арешт на вилучено майно скасувати.

Запобіжний захід в межах даного кримінального правопорушення не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.119 КК України, призначивши йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі;

Після набрання вироком суду законної сили,ОСОБА_3 затримати та через Державну установу «Харківський слідчий ізолятор» направити до установи відбування покарання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 3029грн.12коп. за проведення судово-балістичної експертизи № СЕ-19/121-24/11-66-БЛ від 26.04.2024.

Арешт накладений за ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17.11.2023 скасувати.

Речові докази по справі:

-гільзу калібром 5,45 серія «17» - 1шт., змиви з запобіжника та затвору №

НОМЕР_3 у паперовому конверті - 1шт.; змиви з бакелітового магазину для патронів калібром 5,45 у паперовому конверті - 1шт.; змив з лівої руки ОСОБА_3 у паперовому конверті - 1 шт.; змиви з правої руки ОСОБА_3 у паперовому конверті - 1 шт.; змиви з автомату № НОМЕР_2 з рукоятки та спускової скоби у паперовому конверті - 1шт.; змив з автомату № НОМЕР_2 з запобіжника та затвору у паперовому конверті - 1шт. та змив з бакелітового магазину для патронів калібром 5,45 у паперовому конверті - 1шт., які зберігаються в камері схову речових доказів ВПД № 1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області знищіти;

-магазин бакелітовий для патронів калібром 5,45 - 1шт. з набоями калібром 5, 45

- 28шт.; магазин бакелітовий для патронів калібром 5,45 - 1шт. з набоями калібром 5, 45 - 29шт.; автомат АК-74 № НОМЕР_2 - 1шт.; автомат АК - 74 № НОМЕР_3 - 1 шт., які зберігаються в камері схову речових доказів ВПД № 1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області конфіскувати з подальшою передачею ЗСУ.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6

239668грн. матеріальної шкоди, 1000000грн. моральної шкоди та 40000грн. витрати на правничу допомогу.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченому в цей же строк з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1