УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 462/7492/25

провадження № 51 - 3840 впс 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду

Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 462/7492/25) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановила:

До Касаційного кримінального суду Верховного Суду у порядку ст. 34 КПК надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про направлення згаданого провадження із Залізничного районного суду м. Львова до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

В обґрунтування клопотання захисник зазначає, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов до Залізничного районного суду м. Львова з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки відповідно до обвинувального акта злочин вчинено на території Шевченківського району м. Запоріжжя, оскільки заволодіння чужим майном шляхом поставки товару, виставлення рахунків, видаткових накладних та отримання коштів за такими рахунками відбувалось за місцем знаходження ТОВ «ДЕКА-СЕРВІС», де ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022» орендувало приміщення, а саме за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, 4, що в межах юрисдикції Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Також захисник вказує, що розгляд кримінального провадження Шевченківським районним судом м. Запоріжжя забезпечить оперативність та ефективність судового розгляду, оскільки фактичним місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 є м. Запоріжжя, всі свідки у цьому кримінальному провадженні, проживають на території м. Запоріжжя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 , який підтримав подане клопотання, перевіривши наведені у клопотанні доводи, матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі, якщо було вчинено декілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Також абз. 6 ч. 1 вищезазначеної статті передбачено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків тощо.

Частиною 3 ст. 34 КПК визначено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Згідно з ч. 9 ст. 615 КПК, під час дії воєнного стану, зокрема, обвинувальні акти скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до наданої Залізничним районним судом м. Львова на запит Верховного Суду відповіді, в провадженні цього місцевого суду з 29 вересня 2025 року перебуває кримінальне провадження № 0000391 за обвинуваченням ОСОБА_6 . Підготовче судове засідання призначено на 20 листопада 2025 року.

Відповідно до змісту обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, будучи директором ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022», службовою особою, 07 березня 2023 року уклав договір № 17 про постачання комплектувальних складових до повсякденних наборів сухих продуктів для державних потреб та в порушення вимог вказаного вище договору 02 червня 2023 року, 13, 19 липня 2023 року, 03, 21, 24 серпня 2023 року, 04, 06, 13, 25 вересня 2023 року, 07, 12, 19, 31 жовтня 2023 року, 01 листопада 2023 року поставив до військової частини неякісний мед у загальній кількості 9 000 000 стіків по 20 грам, по ціні 3,39 грн за стік, який не відповідав умовам договору, і, особисто видавши військовій частині рахунки на оплату та видаткові накладні з вимогою сплатити на банківський рахунок свого підприємства за поставлений неякісний мед, отримав 30 510 000 грн, тобто заволодів вказаними грошовими коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах в умовах воєнного стану.

Отже, з обвинувального акта не вбачається місце вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, оскільки кошти були перераховані на рахунок ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022», але не зазначено де саме обвинувачений ними заволодів, тобто місце вчинення таких дій не вказано.

Таким чином, встановити за матеріалами кримінального провадження місце вчинення кримінального правопорушення неможливо, а тому кримінальне провадження відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК повинно здійснюватися судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Як вбачається з обвинувального акта, він складений старшим слідчим ОСОБА_7 Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управлення ДБР, розташованого у м. Львові, та затверджений прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону - ОСОБА_8 у м. Львові на вул. Кривоноса, 6, що відноситься до територіальної юрисдикції Личаківського районного суду м. Львова.

Крім того, захисник, хоч і вказує у клопотанні, що передача вказаного кримінального провадження щодо ОСОБА_6 на розгляд Шевченківського районного суду м. Запоріжжя забезпечить оперативний та ефективний розгляд кримінального провадження, проте не обґрунтовує таку свою позицію з урахуванням обставин вказаного кримінального провадження. Зокрема захисник у клопотанні не наводить обґрунтованих доводів та обставин щодо необхідності направлення цього кримінального провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, які могли би бути підставою для визнання таких обставин винятковими.

З наявної в матеріалах провадження інформації вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 фактично проживає у АДРЕСА_1 , військова частина знаходиться у м. Львові, а представник потерпілого проживає у АДРЕСА_2 .

Зі змісту відповіді Залізничного районного суду м. Львова вбачається, що на даний час у суду відсутні відомості щодо переліку свідків, із зазначенням адрес їх місця проживання.

При цьому захисник у клопотанні теж не зазначає, які саме учасники кримінального провадження проживають на території, яка перебуває в межах територіальної юрисдикції саме Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, як і не зазначає свідків та адреси їх проживання.

Отже, за наявними матеріалами провадження відсутні дані про те, що обвинувачений, більшість потерпілих або свідків, проживають на території, що належить до територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Інших підстав, передбачених ст. 34 КПК, для направлення цього кримінального провадження до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя не наведено.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для направлення матеріалів вказаного кримінального провадження щодо ОСОБА_6 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, однак є підстави для направлення кримінального провадження до Личаківського районного суду м. Львова за місцем закінчення досудового розслідування. Проте відповідно до ч. 2 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції і відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК до компетенції Верховного Суду не відноситься.

Крім цього, питання визначення територіальної підсудності у кримінальному провадженні (справа № 462/7492/25) щодо ОСОБА_6 , вже вирішувалося Верховним Судом та було відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 .

Враховуючи викладене, згідно із вимогами ч. 1 ст. 34 КПК наведені мотиви у клопотанні захисника ОСОБА_5 не можуть бути підставою для передачі кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК, із Залізничного районного суду м. Львова до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 34 КПК, колегія суддів

постановила:

Клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 462/7492/25) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК, з Залізничного районного суду м. Львова до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3