Справа № 572/6943/25
Провадження № 1-в/572/46/26
У Х В А Л А

22 січня 2026 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області

одноособово суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Державної установи «Катеринівська виправна колонія (№ 46)» про звільнення від покарання щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , засудженого

08 лютого 2024 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України до 5 років 28 днів позбавлення волі;

В С Т А Н О В И В :

Начальник Державної установи «Катеринівська виправна колонія (№ 46)» звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з клопотанням про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 на підставі Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 08 лютого 2024 року Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у інше приміщення та в умовах воєнного стану (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодом, який мав місце 02 вересня 2023 року, на суму 1085,00 грн.

ОСОБА_5 призначене покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, за ч. 2 ст. 389 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень йому призначене покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_5 за цим вироком повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду від 24.05.2023 року, замінене ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 28.08.2023 року та остаточно призначене покарання у виді 5 років 28 днів позбавлення волі. Строк покарання рахується з моменту приведення вироку до виконання з 02 грудня 2025 року.

Оскільки Законом № 3886-ІХ статтю 51 КУпАП викладено в редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, просив вирок переглянути, звільнивши його від призначеного покарання за вчинення зазначених епізодів.

Суд, заслухавши пояснення представника установи, засудженого, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 11 частини першої статті 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Положеннями частини другої статті 74 КК України визначено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з частиною шостою статті 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викрадення чужого майна перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною п`ятою підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює п`ятдесяти відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року (1 січня 2023 року 2684 грн.).

Згідно ч. 3 ст. 57 КВК України засуджені, яким обмеження волі призначено відповідно до ст. 82 КК України, направляються виправною колонією до місця відбування покарання у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті (засуджені прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно, або суд може направити засудженого до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі).

При цьому згідно ст. 58 КВК України строк покарання у виді обмеження волі обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі; у строк покарання за правилами, передбаченими у статті 72 Кримінального кодексу України, зараховується час слідування під вартою до виправного центру.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 72 КК України менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи із співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Таким чином, у строк покарання ОСОБА_5 слід зарахувати строк відбутого покарання у виді позбавлення волі з 02 грудня 2025 до моменту звільнення з-під варти за місцем відбування покарання у виді обмеження волі, включаючи час слідування під вартою до виправного центру .

На підставі ст. 72 КК України, ст.ст. 57, 58 КВК України, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

В зв`язку з усуненням караності діяння звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 лютого 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Виключити із резолютивної частини вироку від 08 лютого 2024 року Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області посилання на призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України ОСОБА_5 до покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду від 24.05.2023 року, замінене ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 28.08.2023 року, та остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 28 днів.

Строк покарання рахувати з 2 грудня 2025 року.

Направити засудженого ОСОБА_5 до місця відбування покарання у виді обмеження волі у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, звільнивши його з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

У строк невідбутої частини покарання у виді обмеження волі ОСОБА_5 зарахувати строк з моменту фактичного затримання з 02 грудня 2025 року, до моменту звільнення з-під варти за місцем відбування покарання у виді обмеження волі, включаючи час слідування під вартою до виправного центру, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1