Справа № 392/2583/25
Провадження № 1-кп/392/259/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі:

Головуючої: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні кримінальне провадження № 0000104 від 14.11.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка Маловисківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , такий що не має судимостей,

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв умисне легке тілесне ушкодження, при наступних обставинах.

24 травня 2021 року відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 24.05.2021 №98-РС, ОСОБА_3 , призначений для проходження служби до військової частини НОМЕР_2 , та в подальшому 24.05.2021 був призначений оператором-розвідника 2 відділення радіорозвідки взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні солдат.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з моменту зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно ст. ст. З, 65, 68 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Разом з тим, ОСОБА_3 , 13 листопада 2025 року близько 15 год 00 хв, перебуваючи на автомобільній мийці яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , зустрів ОСОБА_4 , де між ними розпочався словесний конфлікт. У подальшому на грунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , та реалізовуючи свій протиправний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, наніс потерпілому, один удар кулаком правої руки в область правого ока, далі повалив останнього двома руками на землю та наніс почергово близько п`яти ударів двома ногами в область тулубу потерпілого. Після цього ОСОБА_4 піднявся на ноги та ОСОБА_3 перебуваючи в положені стоячи навпроти потерпілого наніс почергово чотири удари кулаками обох рук в область голови та один удар лівою ногою по тулубу ОСОБА_4 .

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_4 , тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, голови, припухлостей голови, саден 1-го пальця лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинувачених кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до письмової заяви, доданої до обвинувального акту, обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Обвинуваченому роз`яснено положення ст.302 КПК України.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілим подано письмово заяву прокурору на згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Судом встановлено, що обвинуваченому в присутності захисника, роз`яснено його права і наслідки розгляду, передбачені спрощеним кримінальним провадженням, а тому, враховуючи, що обвинувачений беззаперечно визнає свою вину, учасники судового провадження не оспорють фактичні обставини справи, встановлені досудовим розслідуванням, суд на підставі ст.382 КПК України не зазначає докази на підтвердження встановлених обставин органом досудового розслідування.

При призначенні покарання, відповідно до вимого ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений, відповідно до ст.12 КК України, скоїв кримінальний проступок.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Ураховуючи, що обвинувачений розкаївся у скоєнному, вину визнає, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, в лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебувають, потерпілий до обвинувачених не має претензій ні матеріального, ні морального характеру, обвинувачений є військовослужбовцем, однак на даний час самовільно залишив військову частину, а тому, з урахуванням його характеристики та ставлення до скоєнного, тяжкості вчиненого ним правопорушення, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень в межах санкції статті у виді штрафу.

Керуючись стяттями 371, 373, 374, 381-382 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1