Номер провадження: 11-сс/813/1885/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.09.2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000022 від 12.08.2025 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212 КК України,

установив

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого детектива відділу детективів ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000022 від 12.08.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212 КК України, та накладено арешт шляхом заборони будь-кому володіти, розпоряджатися та користуватися до скасування арешту у встановленому КПК України порядку, на вилучений під час обшуку 01.09.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , телефон Infinix SMART 9, сірого кольору IMEI 1- НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 з сім- картою НОМЕР_3 .

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить її скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на мобільний телефон, який належить ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає:

-вилучене майно, а саме мобільний телефон, належний ОСОБА_7 не відповідає критеріям ст.98 КПК України;

-поза увагою слідчого судді залишилось те, що ОСОБА_7 добровільно надав слідчому для огляду телефон та пароль від нього, будь-які докази, що мають значення для кримінального провадження, в ньому відсутні;

-відсутні правові підстави для накладення арешту на це майно, оскільки ОСОБА_7 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

В судове засідання апеляційного суду учасники кримінального провадження не з`явились, від представника власника майна, а також прокурора надійшли заяви про розгляд провадження за їхньої відсутності, на підставі чого розгляд справи проведений за відсутності учасників провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно матеріалів кримінального провадження, Підрозділом детективів Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000022 від 12.08.2025 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212 КК України.

За версією органу досудового розслідування, службові особи ТОВ «АЛТЕКС ГРУПП», шляхом не відображення в податковій звітності з податку на прибуток підприємства вартості безоплатно отриманої сільгосппродукції, яка в подальшому була експортована за межі митної території України, умисно ухилились від сплати податку на прибуток підприємства в особливо великих розмірах.

Так, ТОВ «Алтекс Групп» у липні 2025 року було подано до митного оформлення дві митні декларації типу «ЕК 61 РР», щодо експорту в режимі «Переробка за межами митної території» товару за кодом УКТЗЕД «Соєві боби, не подрібнені, не для сівби, насипом, українського походження, врожаю 2024 року» у кількості 100 000 тонн, загальною фактурною вартістю 36 500 000 доларів США, що становить 1 527 450 540 грн, зокрема:

-Митна декларація № 25UA72U0 від 18.07.2025 року - соєві боби у кількості 60 000 тонн, фактурною вартістю 21 900 000 дол.США, що становить 916 887 300 грн;

Митна декларація № 25UA39U6 від 22.07.2025 року соєві боби у кількості 40 000 тонн, фактурною вартістю 14 600 000 дол.США, що становить 610 563 240 грн.

До митних декларацій ТОВ «Алтекс Групп» не додано документи щодо походження соєвих бобів.

Серед документів поданих до митної декларації встановлено Анкету, затверджену постановою Кабінетів Міністрів України від 27 вересня 2022 № 1092, згідно якої зберігання товару для відправлення на переробку за кордон відбудеться по договору з ТОВ «Перша Одеська торгівельна компанія», в морському торговому порту Південний на терміналі АТ «Одеський припортовий завод» за адресою: 65481, Одеська область, м. Південне, вул. Заводська, буд. 3.

Згідно документів доданих до митних декларацій встановлено, що зовнішньоекономічна операція здійснюється у відповідності до контрактів № PROC/SOXBEAN/001/2025 та № PROC/SOXBEAN/002/2025 від 01.06.2025 року, укладеного між ТОВ «Алтекс Групп» (ЗАМОВНИК) та AE, AL TAZAMAIDAN FZ - LLC FDBC0804 Compass Building, Al Shohada Road, AL Hamra Industrial Zone-FZ, Ras Al Khaimah, United Arab EmiratesReg. No.: 834 (ВИКОНАВЕЦЬ), щодо переробки давальницької сировини соєвих бобів на повножирне соєве борошно.

Згідно ІКС «Податковий блок» встановлено, що ТОВ «Алтекс Групп» у продовж 2024-2025 років не здійснювало придбання товару «Соєві боби» за кодом УКТЗЕД 1201.

Також, згідно податкових декларацій з ПДВ за 2024-2025 роки ТОВ «Алтекс Груп» не придбало товари, роботи/послуги з нульовою ставкою та/або без податку на додану вартість (рядок 10.4 Податкової декларації з ПДВ).

Згідно фінансової звітності мікропідприємництва (ф.№1-КК) ТОВ «Алтекс Групп» задекларувало наявність запасів (рядок 1100) станом на 31.12.2024 у обсязі 4 049,4 тис. грн.

Крім цього, у підприємства немає у власності чи в оренді земельних ділянок на яких можна було б виростити соєві боби у кількості 100 000 тонн.

Відповідно, походження соєвих бобів, що заявлені ТОВ «Алтекс Групп» до експорту в режимі «ЕК 61 РР» не прослідковується.

У зв`язку з зазначеним, та з урахуванням того, що міжнародний контракт ТОВ «Алтекс Групп» на переробку соєвих бобів був укладений 01.06.2025 року, а запаси товару станом на 31.12.2024 становили 4 049,4 тис грн. - ймовірно вказані соєві боби у кількості 100 000 тонн були набуті ТОВ «Алтекс Групп» у період з 01.01.2025 по 01.06.2025 року. Оскільки, придбання соєвих бобів ТОВ «Алтекс Групп» не відображено у податковій звітності, а також відсутня інформація в ЄРПН, щодо придбання вказаного товару, можна вважати про набуття ТОВ «Алтекс Групп» у першому півріччі 2025 року соєвих бобів у кількості 100 000 тонн на загальну суму 1 527 450 540 грн. як безоплатно отриманими.

Так, під час здійснення досудового розслідування Управлінням аналізу інформації та управління ризиками Територіального управління БЕБ в Одеській області 13.08.2025 складено службову записку, згідно якої ймовірна сума не сплати до бюджету податку на прибуток підприємства ТОВ «Алтекс Групп» за 2025 рік по вказаним операціям становить 274 941 097,2 грн. (1 527 450 540 *18%).

В ході досудового розслідування, 01.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 28.08.2025 року за місцем мешкання директора ТОВ «Алтекс Групп» ОСОБА_7 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході проведення якого виявлено та вилучено телефон Infinix SMART 9, сірого кольору IMEI 1- НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 з сім. картою НОМЕР_3 ..

01.09.2025 року детективом у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

Апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про те, що наразі існує необхідність у збереженні вилученого майна, які є речовими доказами у даному кримінальному провадженні та можуть бути доказом ймовірного вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, оскільки проведеними процесуальними заходами та слідчими (розшуковими) діями підтверджено, що вилучений у директора ТОВ «Алтекс Групп» телефон ймовірно може у собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Прокурором до апеляційного суду надано копію постанови про призначення експертизи від 04.09.2025 року, у зв`язку з чим є правильним висновок слідчого судді про те, що не виключається факт того, що вказаний мобільний телефон може містити електронні файли, фото, та електронне листування, що стосується обставин вчинення злочину, відтак, дослідження його вмісту потрібно здійснювати із залученням спеціаліста, експерта, в умовах лабораторії, зокрема з метою відновлення видалених файлів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що після проведення певних процесуальних та слідчих дій, в тому числі, експертних досліджень, буде встановлена належність або неналежність вилученого майна до обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, що не позбавляє власника (володільця) майна в подальшому ставити питання про скасування арешту в порядку статті 174 КПК України.

Посилання представника власника майна на те, що до клопотання стороною обвинувачення не надано жодного доказу того, що вилучене в ході обшуку майно має значення для кримінального провадження, апеляційний суд відхиляє, оскільки зв`язок вилученого майна із предметом доказування у кримінальному провадженні підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

Таким чином є обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що вказане в клопотанні детектива майно, відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК, а тому в даному кримінальному проваджені з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 212 КК України (ухилення від сплати податків, зборів в особливо великих розмірах) може бути речовими доказами та потребує детального дослідження в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням обставин кримінального провадження, слідчий суддя обґрунтовано визнав такими, що заслуговують на увагу що доводи прокурора про можливу причетність ТОВ «АЛТЕКС ГРУПП», до скоєння кримінального правопорушення, тому вони потребують додаткової та ретельної перевірки.

Водночас, версія сторони захисту відносно того, що ТОВ «АЛТЕКС ГРУПП» здійснює господарську діяльність на законних підставах, також заслуговує на увагу, однак дану обставину можливо перевірити шляхом застосування арешту на вилучене майно та в подальшій оцінці документів наданих на підтвердження цих обставин, з боку органу досудового розслідування, та в свою чергу призначення ряду експертиз на підтвердження чи спростування даного факту.

Апеляційний суд звертає увагу, що обставини кримінального провадження, доведеність факту події та обставин кримінальних правопорушень, з наявністю всіх їх складових елементів, чи їх не доведення, має бути перевірена в ході досудового розслідування, з урахуванням всіх доказів в їх сукупності.

Колегія суддів звертає увагу, що на даній стадії кримінального провадження ні слідчим суддею, ні судом апеляційної інстанції, не дається оцінка допустимості та належності доказів, а лише вирішується питання про правомірність накладення арешту на вищевказане майно.

Доводи представника власника майна про безпідставність накладеного арешту на майно не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки спростовуються матеріалами провадження, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що на час звернення з клопотання та його розгляду слідчим суддею існували реальні підстави для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження, а тому доводи в цій частині є безпідставними.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу апелянта, що арешт може бути накладений не лише на майно підозрюваного, але і у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучений під час обшуку телефон відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки можливо зберіг у собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, а також можуть містити в собі відомості щодо обставин їх вчинення.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Апеляційним судом встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приписами ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника власника майна не підлягає задоволенню з мотивів, наведених в мотивувальній частині ухвали, а судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 171-174, 370, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.09.2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000022 від 12.08.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4