Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3528/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/268/26
Категорія ч.7 ст.111-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000041 за апеляційною скарг ою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 13 листопада 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Михайлівка міста Ровеньки Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , документованого паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ровеньківським МВ УМВС України в Луганській області 12.09.2008р., раніше несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, а провадження у справі закрити, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 в суді і вичерпані можливості їх отримати. Вважає вирок незаконним та необґрунтованим, таким що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням процесуальних норм та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що приймаючи рішення суд першої інстанції належним чином не проаналізував всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, надав невірну оцінку письмовим доказам по справі, а саме: протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18.12.2024 року проведеного за участі свідка ОСОБА_9 , а також висновку експертизи №СЕ-19/106-25/3054-ФП від 28.03.2025 року. Надає свою оцінку вказаним доказам та вважає їх недопустимими. Вказує, що обвинувачення фактично будується на допиті свідка, фото знімках та скріншотах з соціальних мереж, які ніби належать ОСОБА_8 .. Посилається на те, що стороною обвинувачення не доведено факт добровільної участі ОСОБА_8 в збройних силах рф.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , яке надійшло від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 йдеться про безпідставність доводів апелянта та про залишення вироку суду без зміни.

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 13 листопада 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях державної, комунальної форм власності на строк 10 (десять) років з конфіскацією майна.

Обрано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 вирішено обчислювати з дати його затримання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) грн. 60 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, згідно Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам права президент російської федерації (далі -рф) ОСОБА_10 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994р., принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975р. та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981р. №36/103, від 16.12.1970р. №2734 (XXV) від 21.12.1965р. №2131 (XX), від 14.12.1974р. №3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та збройний конфлікт проти України.

Так, 20 лютого 2014 року всупереч власним міжнародно-правовим зобов`язанням російською федерацією розпочато збройну агресію проти України шляхом порушення збройними силами рф порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною та рф про статус та умови перебування Чорноморського флоту рф на території України від 28 травня 1997 року, для блокування військових частин Збройних Сил України.

В подальшому 24.02.2022 року о 5 годині президентом рф ОСОБА_10 оголошено про початок спеціальної військової операції на території України.

Того ж дня, близько 5 години 10 хвилин ЗС рф, що діяли за наказом керівництва рф, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формуваннях, після чого збройні формування рф, і регулярні незаконні збройні формування та групи найманців, створені, підпорядковані, керовані та фінансовані рф сухопутним шляхом зайшли на суверенну територію України з метою повалення конституційного ладу та захоплення державної влади України, зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Житомирській, Київській, Чернігівській, Херсонській, Миколаївській, Харківській, Сумській, інших областях та здійснили збройні напади на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, цивільні об`єкти, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а також здійснюють окупацію окремих частин з числа вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до цього часу та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Зокрема, невстановлені представники збройних сил та інших збройних формувань рф у 2014 році здійснили незаконне вторгнення на територію Луганської області та у подальшому фактичну окупацію міста Ровеньки та частини території області, вчинивши дії по усуненню законних органів державної влади та місцевого самоврядування, що діяли на вказаних територіях.

Згідно Переліку територій, на яких велися (ведуться) бойові дії, або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022р., вся територія Ровеньківського району Луганської області з 07.04.2014р. по теперішній час знаходиться у тимчасовій окупації російської федерації.

Таким чином, з 20.02.2014р. до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією рф проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 27 січня 2015 року №129-VIII російську федерацію визнано державою-агресором.

З метою відсічі військовій агресії рф Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжено та він триває на даний час.

Наведені факти розв`язання та ведення рф агресивної війни проти України, у тому числі шляхом вторгнення підрозділів зс рф на територію України, захоплення державних органів виконавчої влади, установ, підприємств, організацій усіх форм власності, військових частин, здійснення підривної діяльності широко висвітлювалось центральними органами державної влади України, засобами масової інформації України та іноземних держав, а отже достовірно були відомі громадянину України, мешканцю смт. Михайлівка м.Ровеньки Луганської області, який є повнолітньою та дієздатною особою.

Планування, фінансування та реалізація рф агресивної війни та агресивних воєнних дій проти України, проведення розвідувальної та підривної діяльності на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України організовується, спрямовується та здійснюється силами, насамперед, ЗС рф, Головного розвідувального управління Генерального штабу ЗС рф, Федеральної служби безпеки рф, приватними військовими компаніями, співробітниками правоохоронних та інших спеціальних органів держави-агресора.

Однією з складових таких сил є 205-та «окрема мотострілецька козача бригада», яка входить до НОМЕР_2 загальновійськової армії південного військового округу зс рф, підпорядкована, керована, фінансована рф, а її військовослужбовці з метою повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, приймають активну участь в збройній агресії проти України.

Зокрема, 205-та «окрема мотострілецька козача бригада» (в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_2 ), діючи у складі зс рф, на виконання злочинних планів представників вищого військового та політичного керівництва рф, з метою зміни меж території України, з мотивів встановлення контролю рф над політичними та економічними процесами в Україні, всупереч вимогам пунктів 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994р., порушуючи принципи Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975р. та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981р. №36/103, від 16.12.1970р. №2734 (XXV) від 21.12.1965р. №2131 (XX), від 14.12.1974р. №3314 (ХХІХ), ст.ст.1-3, 68 Конституції України з 24.02.2022р. веде агресивну війну на території Херсонської, Запорізької та Донецької областей, із бойовим застосуванням штатної зброї та озброєння.

З огляду на викладене, 205-та «окрема мотострілецька козача бригада» являється збройним формуванням рф - держави-агресора.

Так, ОСОБА_8 як громадянин України, який згідно ст.65 Конституції України має обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який у відповідності до ч.2, ч.3 с.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, вирішив добровільно взяти участь в збройному формуванні держави-агресора.

З метою реалізації свого злочинного наміру, громадянин України ОСОБА_8 у 2023 році (більш точної дати не встановлено), але не пізніше 22 травня 2023 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за власної ініціативи, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, а також на зміну меж території та державного кордону України у спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, маючи на меті сприяння збройній агресії рф проти України, добровільно взяв участь в збройному формуванні держави-агресора, уклавши контракт про проходження військової служби в 205-тій «окремій мотострілецькій козачій бригаді», яка входить до складу НОМЕР_2 загальновійськової армії південного військового округу зс рф.

При цьому ОСОБА_8 не вчинив жодних дій, направлених на ухилення від проходження служби в збройних формуваннях держави-агресора рф, або на добровільну здачу в полон Збройним Силам України.

З моменту укладення контракту з 205-тою «окремою мотострілецькою козачою бригадою» громадянин України ОСОБА_8 був забезпечений військовою формою одягу зразка зс рф, засобами індивідуального захисту, вогнепальною зброєю та бойовим комплектом до неї.

Під час проходження військової служби в збройному формуванні держави-агресора ОСОБА_8 , зокрема, перебував на полігоні 205-ї ОМСБр в районі АДРЕСА_2 , де проходив бойову підготовку, навчання з облаштування фортифікаційних споруд, з користування вогнепальною зброєю, боєприпасами та військовою технікою.

Вчинивши вищезазначені дії, які виразились у вступі до лав 205-тої «окремої мотострілецької козачої бригади», яка входить до складу НОМЕР_2 загальновійськової армії південного військового округу зс рф, та проходженні у ній військової служби, ОСОБА_8 добровільно взяв участь в збройному формуванні держави-агресора.

Під час апеляційного розгляду жодних клопотань про повторне дослідження доказів від сторони захисту не надходило та в апеляційній скарзі не заявлялося, а колегія суддів не вбачала підстав, передбачених ч.3 ст.404 КПК України, для повторного дослідження доказів.

Вказана позиція узгоджується із усталеною практикою Верховного Суду, викладеною в постановах від 16 березня 2021 року в справі № 154/2975/17, від 21 грудня 2022 року в справі № 759/5737/17, згідно якої сам по собі факт незгоди захисника з висновками суду першої інстанції з приводу висунутого обвинувачення не є підставою для повторного дослідження доказів в апеляційному суді.

За відсутності мотивованого клопотання про повторне дослідження доказів, яке обов`язково має відповідати положенню ч.3 ст.403 КПК України, апеляційний суд не повинен досліджувати ці докази, оскільки протилежне, без дотримання принципів, закріплених у приписах зазначеної норми процесуального закону, може перетворити апеляційний перегляд судового рішення в повторний розгляд кримінального провадження по суті, що фактично нівелює принцип інстанційності судочинства

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний розгляд проведено у відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 з дотриманням вимог КПК України про належне повідомлення його про час та місце судового розгляду шляхом опублікування судового виклику в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - офіційному виданні газеті «Урядовий кур`єр» від 21.01.2026 року, на електронному сайті суду 06.01.2026 року та у відповідності до вимог абз.3 ч.8 ст.135 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у добровільній участь громадянина України в збройному формуванні держави-агресора, обґрунтувавши належним чином у вироку свої висновки з посиланням на докази та надавши їм відповідну правову оцінку. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.7 ст.111-1 КК України судом кваліфіковано правильно.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Так, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується сукупністю доказів досліджених відповідно до вимог ч.1 ст.23 КПК України та оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.03.2024р., з якого вбачається, що на підставі матеріалів правоохоронних органів за номером кримінального провадження №0000041 внесено відомості по факту переходу громадянина України ОСОБА_8 на бік ворога в умовах воєнного стану, в 2023 році за ч.2 ст.111 КК України. Підстава - рапорт начальника відділу УСБУ в Житомирській області від 13.03.2024р.;

Вказаний витяг з ЄРДР не є доказом в розумінні вимог ст.84 КПК України, проте в сукупності з іншими доказами він носить інформативний характер щодо обставин вчинення злочину;

- постановою заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Житомирській області від 25.03.2024р., якою визначено групу слідчих по кримінальному провадженню;

- постановою першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури від 26.03.2024р., якою визначено групу прокурорів у кримінальному провадженні;

- постановою слідчого СВ УСБУ в Житомирській області від 24.02.2025р., якою змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.2 ст.111 на ч.7 ст.111-1 КК України, відповідні відомості внесені до ЄРДР;

- постановою прокурора Житомирської обласної прокуратури від 14.03.2025р., якою визначено місцем проведення досудового розслідування кримінального провадження у місті Житомирі, з урахуванням ст.216 КПК України - провадження підслідне СВ УСБУ в Житомирській області;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.12.2024р. за участю свідка ОСОБА_9 , згідно якого остання на фотознімку під №2 впізнала ОСОБА_8 , з яким особисто знайома та який у 2023р. перейшов на бік ворога. Особи на фотознімках №№1,3,4 відношення до даного кримінального провадження не мають. Слідча дія зафіксована за допомогою відеозйомки, відповідний додаток досліджено в судовому засіданні, попередньо свідок в цей же день була допитна слідчим;

- листом-відповіддю Головного управління розвідки Міністерства оборони України №222/10112280 від 21.03.2025р., наданої на запит слідчого, з якого убачається, що підрозділи НОМЕР_4 окремої мотострілецької бригади (в/ч НОМЕР_3 ) 49 А Південного ВО зс рф у складі двох БТГр з 24.02.2022р. беруть безпосередню участь у збройній агресії проти України. Станом на травень 2023р. підрозділи НОМЕР_4 окремої мотострілецької бригади виконували бойові задачі на Придніпровському операційному напряму ТОТ Херсонської області. Посаду командира НОМЕР_4 окремої мотострілецької бригади у період з 12.2021р. по 01.2023р. обіймав полковник ОСОБА_11 , з 09.2023р. по 01.2025р. - полковник ОСОБА_12 ;

- протоколом огляду від 30.08.2024р., з якого вбачається, що проведено огляд інформації зі сторінки Вікіпедії за адресою «ru.wikipedia.org» з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », згідно даної інформації встановлено, що це тактичне формування входить до складу НОМЕР_5 загальновійськової арміі Південного військового округу рф, пункт постійної дислокації - АДРЕСА_2 , має «казачий» статус. В 2022 році бригада приймала участь у російському вторгненні в Україну. Зафіксовано зображення емблеми, зафіксовано склад бригади, досліджено історію створення, участь у воєнних діях в Україні, Грузії;

- протоколом огляду від 13.03.2025р., з якого вбачається, що в присутності спеціаліста проведено огляд інформації з мережі Інтернет щодо 205-ї ОМСБр. Оглянуто статтю за 06 червня 2023р. на ресурсі «DefenceExpress» під заголовком «Що це за 205-та мотострілецька бригада армії рф, яка підірвала Каховську ГЕС?». В ході огляду вказаного ресурсу встановлено наявність посилання на іншу статтю інформаційного ресурсу «Еспресо», де відображено статтю за 06 червня 2023р. під заголовком «Каховську ГЕС підірвав НОМЕР_6 батальйон НОМЕР_4 мотострілецької бригади з Будьоновська Ставропольського краю». Виявлено сторінку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де міститься стаття новин за ІНФОРМАЦІЯ_4 ». На сторінці видання «Цензор.нет» виявлено статттю новин за ІНФОРМАЦІЯ_5 під заголовком «СМИ идентифицировали оккупантов из 205 бригады рф, контролировавших Каховскую ГЭС. Фото». На інтернет-ресурсі « ІНФОРМАЦІЯ_6 » 29.12.2023р. виявлено статтю новин під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 ». На інтернет-ресурсі « ІНФОРМАЦІЯ_8 » виявлено статтю новин за 14 липня 2023р. під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_9 ». Відповідні скрін-шоти містяться в дослідженому протоколі та невід`ємний додаток до протоколу - диск досліджено в судовому засіданні суду першої інстанції;

- протоколом огляду від 27.06-01.07.2024р., з якого вбачається, що оперуповноваженим УСБУ в Житомирській області на підставі доручення за участі спеціаліста проведено огляд інтернет-сторінки соціальної мережі «Одноклассники» - ІНФОРМАЦІЯ_10 ім`ям « ОСОБА_13 », якою користується ОСОБА_8 . Дата народження - « ІНФОРМАЦІЯ_11 », « ІНФОРМАЦІЯ_12 в/ч НОМЕР_3 », в альбомі « ІНФОРМАЦІЯ_13 » зафіксовано особу чоловічої статі на фото зображено у військовій формі станом на 2022-2023роки, разом з особами чоловічої статі у військовій формі, в руках з предметами, схожими на зброю, фото зброї та боєприпасів, фотознімки особи чоловічої статі з написом «я люблю россию», на фоні ведмедя, на фоні напису «полигон 205 бригада», з російськими прапорами, в бліндажі, на БТР, із зображенням букви «z», фото особи разом з особами чоловічої статі, які проходять заняття з фізичної підготовки та одягнені у військову форму, на шевронах - прапор рф. Невід`ємний додаток до протоколу - диск досліджено в судовому засіданні суду першої інстанції;

- протоколом огляду від 13.03.2025р, з якого вбачається, що оперуповноваженим УСБУ в Житомирській області на підставі доручення за участі спеціаліста проведено огляд інтернет-сторінки соціальної мережі «Одноклассники» - ІНФОРМАЦІЯ_10 ім`ям « ОСОБА_13 ». Дата народження - « ІНФОРМАЦІЯ_11 », « ІНФОРМАЦІЯ_12 в/ч НОМЕР_3 », виявлено фото, додані в 2024р. та 2025р. особи чоловічої статі у військовій формі, фотозображення «удостоверения к государственной награде российской федерации» червоного кольору, видане ОСОБА_14 . На огляді додатку до протоколу - диску учасники в судовому засіданні суду першої інстанції не наполягали;

- протоколом огляду від 15.03.2025р., з якого вбачається, що оперуповноваженим УСБУ в Житомирській області на підставі доручення за участі спеціаліста проведено огляд інтернет-сторінки соціальної мережі «Вконтакте» під ім`ям « ОСОБА_13 », ІНФОРМАЦІЯ_14 ». Заставне фото - на зеленому фоні емблема «мотострелковые войска россия», фото власника профіля- особа чоловічої статі у військовій формі в руках з предметом, схожим на зброю. Також на сторінці містяться інші фото особи чоловічої статі крупним планом, з іншими особами у військовій формі зі зброєю, окремі фото зброї та військової техніки, z-символіка, артилерійські снаряди, підписані «от семьи игнатенко хохлам»;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 12.11.2024р. з описом речей і документів, які були вилучені, з якого вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 21.10.2024р., в службовому приміщенні Житомирського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» вилучено копію паспорту громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповнену анкету-заяву, фото особи у відділенні банку із карткою в руках, додаткову інформацію - номери мобільних телефонів НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , інформація в електронному вигляді на оптичному диску;

- висновком експертизи від 28.03.2025р. №СЕ-19/106-25/3054-ФП згідно якого встановлено, що на наданих для проведення експертизи фотозображеннях особи ОСОБА_8 на сторінці під назвою « ОСОБА_13 » в соціальній мережі «Одноклассники» (додаток до протоколу огляду від 01.07.2024р., де ідентифікації підлягає особа чоловічої статі у військовій формі зеленого кольору зразка зс рф), фотозображенні ОСОБА_8 у відділенні АТ КБ «Приватбанк» (додаток до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 12.11.2024р.), зображена одна й та ж сама особа. Надане на дослідження порівняльне (вільне) фото у копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , є непридатним для проведення ідентифікаційного портретного дослідження;

- відповіддю заступника Керівника Офісу Президента України від 21.01.2025р. наданою на запит слідчого УСБУ в Житомирській області в порядку ст.93 КПК України, згідно якої матеріали щодо припинення громадянства України ОСОБА_8 згідно з поданою цією особою заявою або внаслідок втрати громадянства України на розгляду Комісії при Президентові України з питань громадянства не надходили;

- відповіддю заступника директора Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України надано відповідну інформацію від 29.10.2024р. на запит слідчого УСБУ в Житомирській області в порядку ст.93 КПК України, згідно якої інформація про звернення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з клопотанням про вихід з громадянства України відсутня;

- відповіддю з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 26.12.2024р. наданою на запит слідчого УСБУ в Житомирській області в порядку ст.93 КПК, згідно якої інформація про перетин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією за період з 08.11.2017р. по 26.12.2024р відсутня;

- постановою слідчого СВ УСБУ в Житомирській області від 17.03.2025р., якою доручено призначити підозрюваному адвоката для здійснення захисту. Дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Житомирській області від 18.03.2025р. захисником призначено адвоката ОСОБА_7 ;

- письмовим повідомленням про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченому ч.7 ст.111-1 КК України, яке 15.03.2025р. було погоджено прокурором ОСОБА_6 , також було сформовано письмову пам`ятку про права та обов`язки підозрюваного, повістки про виклик до слідчого. В той же час, обвинувачений ОСОБА_8 особисто повідомлений про підозру за допомогою застосунку «Вконтакте» у приватні повідомлення на особистій сторінці ОСОБА_8 шляхом відправлення фотокопії та тексту повідомлення про підозру, а також повісток про виклик до УСБУ в Житомирській області. На вказаних повідомленнях з`явились відмітки про доставлення та прочитання. Крім того, абонент підтвердив факт отримання повідомлень відправленим емотиконом - стилізованим графічним зображенням. Факт повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні, виклик для проведення слідчих дій, роз`яснення наслідків неприбуття за викликом слідчого та факт відповіді слідчому також додатково підтверджується протоколом даної процесуальної дії від 15.03.2025р., відповідними додатками - скріншотами та зафіксовано за допомогою відеозапису.

Копії повідомлення про підозру та повістки про виклик вручені захиснику, додатково опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр» №56 (7981) за 15.03.2025р., №63 (79818) за 26.03.2025р. та на сайті Офісу генерального прокурора;

- постановами слідчого СВ УСБУ в Житомирській області від 20.03.2025р., якими обвинуваченого ОСОБА_8 у зв`язку з неприбуттям на виклики (розміщено на сайті Офісу генерального прокурора, направлені захиснику, в газеті «Урядовий кур`єр»), оголошено у розшук та у міжнародний розшук;

- ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24.03.2025р., якою надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування по даному кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.7 ст.111-1 КК України.

Проаналізувавши зазначені докази в своїй сукупності суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, дійшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, при оцінці доказів, як правило, суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, установивши обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, належність та допустимість доказів, з урахуванням доводів сторони захисту та наведенням мотивів на їх спростування, місцевий суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що судовий розгляд даного кримінального провадження здійснювався у формі спеціального судового провадження без участі обвинуваченого, а тому останній фактично не скористався своїм правом брати участь в судовому засіданні та обирати захисника, тобто було порушено його право на захист, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто за відсутності обвинуваченого (in absentia) у відповідності до ч.3 ст.323 КПК України. На виконання зазначених вимог кримінального процесуального закону судом повідомлено обвинуваченого ОСОБА_8 про судові засідання шляхом розміщення оголошення у газеті «Урядовий кур`єр», оголошення про його виклик додатково публікувались на офіційному веб-сайті суду, а тому останній вважається обізнаним про здійснення щодо нього кримінального провадження.

Згідно постанови слідчого СВ УСБУ в Житомирській області ОСОБА_15 від 20.03.2025 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено в міжнародний розшук (т.2 а.п.165-166) та ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 25.03.2025 року останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (т.1 а.п.173)

Крім того, судовий розгляд було проведено за участі захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , тобто з дотриманням вимог абзацу 5 ч.3 ст.323 КПК України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції не було належним чином повідомлено обвинуваченого ОСОБА_8 про дату, час та місце судового розгляду, а також не надано йому можливості брати участь в судовому засіданні та обирати захисника, чим порушено його право на захист, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки обвинувачений відповідно до ч.1 ст.26 КК України є вільним у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зазначене узгоджується з позицією, висловленою в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.01.2023 року у справі №225/1957/21 провадження №51-2566км21.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки письмовим доказам по справі, а саме: протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18.12.2024 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_9 , а також висновку експертизи №СЕ-19/106-25/3054-ФП від 28.03.2025 року, які він вважає недопустимими доказами, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Згідно положень ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В свою чергу, зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що суд вказаних вимог закону дотримався, в тому числі і щодо їх оцінки на предмет законності та допустимості.

Так, вказані письмові докази, а саме: протокол пред`явлення особи для впізнання від 18.12.2024 року, проведений за участі свідка ОСОБА_9 , а також висновок експертизи №СЕ-19/106-25/3054-ФП від 28.03.2025 року досліджувалися безпосередньо у судовому засіданні суду першої інстанції в присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 з дотриманням вимог ст.ст.23, 24 КПК України, і суд першої інстанції надав їм належну оцінку у вироку суду, вказавши, що не вбачає підстав для визнання їх недопустимими доказами, оскільки вказана слідча дія та експертиза були проведені у відповідності до вимог КПК України, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Більш того, під час апеляційного розгляду жодних клопотань про повторне дослідження будь-яких письмових доказів від сторони захисту не надходило.

Доводи апелянта про те, що наявними доказами обвинувачення не доведено факт добровільної участі ОСОБА_8 в зс рф - збройному формуванні держави-агресора, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони аналогічні доводам сторони захисту в судовому засіданні суду першої інстанції, на які у вироку суду надано вичерпну відповідь.

Частиною 7 ст. 111-1 КК, серед іншого, передбачена відповідальність громадянина України за добровільну участь в збройному формуванні держави-агресора.

У кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами КК України, однак таких обставин у даному кримінальному провадженні не встановлено.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, паспортні дані: серія НОМЕР_1 , виданий Ровеньківським МВ УМВС України в Луганській області 12.09.2008р.

Відповідно до ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство.

Згідно положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства рф не визнається Україною і не є підставою для втрати громадянства України.

Враховуючи вищенаведене, під час здійснення спеціального судового провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 стороною обвинувачення надано достатню сукупність належних, допустимих доказів факту добровільної участі в збройному формуванні держави-агресора громадянина України ОСОБА_8 , який є повнолітньою, дієздатною людиною, який, не приховуючи своєї позиції та усвідомлюючи протиправність своїх дій, мав достатній рівень освіти і життєвого досвіду для усвідомлення фактів активної підривної діяльності рф проти України, факту збройної агресії проти України та злочинний характер діяльності «205 окремої мотострілецької козачої бригади», яка входить до складу зс рф, і дії обвинуваченого ОСОБА_8 мали свідомий і добровільний характер, на що вказує послідовність, тривалість у часі.

Суд першої інстанції також зазначив, що досліджені докази в повній мірі підтверджують добровільність дій ОСОБА_8 стосовно прийняття участі в збройному формуванні держави-агресора, оскільки свідомість обраної ОСОБА_8 поведінки, є беззаперечним свідченням невимушеності цієї поведінки.

Також судом першої інстанції встановлено, що відомості про те, що ОСОБА_8 будь-яким чином повідомляв компетентним органам України чи свідкам про здійснення на нього тиску з боку представників окупаційної влади, держави-агресора, інших органів/організацій або осіб, відсутні.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що обвинувачений перебував під психологічним або іншим тиском.

Під час апеляційного розгляду справи жодних доказів на підтвердження факту примусу обвинуваченого до прийняття участі в збройному формуванні держави-агресора, сторона захисту суду також не надала, до того ж цинічна поведінка обвинуваченого в соціальній мережі свідчить про його свідомий вибір на користь держави-агресора, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно добровільності дій обвинуваченого ОСОБА_8 .

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, в межах санкції ч.7 ст.111-1 КК України. Призначене покарання, на думку апеляційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.7 ст.111-1 КК України відповідає загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим через суворість, оскільки є необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів відповідно до ст.ст.50, 65 КК України.

Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення місцевого суду, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченому покарання в апеляційній скарзі не наведено.

Також апелянтом в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду не наведено жодних обгрунтованих підстав, передбачених законом, для ухвалення виправдувального вироку щодо ОСОБА_8 .

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 13 листопада 2025 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді: