В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" жовтня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000736 від 02.08.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, маючого трьох дітей 2014 р.н., 2015 р.н. та 2017 р.н., офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 20.12.2021 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 259, ч. 1 ст. 382, ст. ст. 70, 71 КК України до 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, 28.05.2025 року звільнений, відповідно до ухвали Богунського районного суду міста Житомира від 20.05.2025 року, на підставі ст. 81 КК України, з невідбутим строком 1 рік 3 місяці 21 день,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 02.08.2025 року, приблизно о 16 годині 10 хвилин, перебував за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 25, у стані алкогольного сп`яніння, де голосно нецензурно виражався, образливо чіплявся до оточуючих. Приблизно о 16 годині 15 хвилин, через спрацювання кнопки виклику охорони, яку натиснула працівник кав`ярні «Капучино», що розташована поряд, на місце події прибули працівники ТОВ «Охорона і безпека», які одразу спробували заспокоїти ОСОБА_3 , однак, останній на зауваження працівників ТОВ «Охорона і безпека» не реагував, поводив себе агресивно, після чого, у ході тривалого словесного конфлікту дістав із сумки предмет, зовні схожий на ніж, взяв його в праву руку та почав погрожувати ним працівникам ТОВ «Охорона і безпека». Далі, один з працівників ТОВ «Охорона і безпека», а саме ОСОБА_4 , почав наближатися до ОСОБА_3 , щоб вибити предмет, зовні схожий на ніж, який останній тримав у правій руці, та припинити його протиправні дії, однак, у цей момент, ОСОБА_3 із хуліганських мотивів, діючи з прямим умислом, спрямованим на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки у суспільстві, у зазначені день, час та місці, гучно виражаючись нецензурною лайкою, зневажливо ставлячись до оточуючих, наніс потерпілому ОСОБА_4 один цілеспрямований удар ножем по кисті правої руки, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, у зв`язку з чим, у подальшому, ОСОБА_3 було затримано працівниками поліції.

Відповідно до висновку експерта № 042-1287-2025 від 26.08.2025 року, у потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено тілесні ушкодження, а саме: рубець, який є наслідком загоєння різаної рани - на тильній поверхні в проекції дистального міжфалангового суглобу 1-го пальця правої кисті з розповсюдженням на його нігтьову фалангу. Вищевказане тілесне ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він своїми умисними діями вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто, кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у зв`язку з чим, прокурором був скерований до суду обвинувальний акт, в якому зазначено клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 302 КПК України.

До обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , відповідно до якої обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтвердив добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 , його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Крім того, до обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування, у тому числі й документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Також, до обвинувального акту додана письмова заява потерпілого ОСОБА_4 , відповідно до якої, останній не заперечує проти розгляду обвинувального акту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у спрощеному провадженні.

Згідно зі ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, потерпілий не заперечує проти такого розгляду, а прокурором був надісланий до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження і ухвалити вирок.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального проступку повністю доведена.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, особу винного, який є раніше судимий та судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, нове кримінальне правопорушення вчинив у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком суду, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої обставин, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі, оскільки саме це покарання найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст. ст. 71, 72 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а відповідно до ч. 4 цієї статті, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами та доповненнями), невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (ст. ст. 81, 107 КК України).

З урахуванням зазначеного, суд остаточно призначає ОСОБА_3 покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року.

Суд вважає, що остаточне покарання ОСОБА_3 необхідно призначити на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням положень ст. 72 КК України, до призначеного покарання повністю приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року, остаточно призначивши обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 3 місяці 21 день, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання за цим вироком повністю приєднати ОСОБА_3 невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року та остаточно призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців 21 (двадцяти одного) дня позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: оптичний носій, на якому зафіксовано відеозапис, що приєднаний до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах;

- предмет, зовні схожий на ніж, що переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - знищити.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя