Справа № 357/7083/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження № 0000355 за обвинуваченням:

неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, студента 3-го курсу Державного професійно-технічного навчального закладу «Білоцерківський професійний ліцей», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

представник потерпілого адвокат ОСОБА_6

неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3

законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7

захисник неповнолітнього обвинуваченого адвокат ОСОБА_8

представник служби у справах дітей ОСОБА_9

цивільний відповідач ОСОБА_10

цивільний відповідач ОСОБА_11

представник цивільного відповідача ТОВ «Страхова компанія «КРЕДО» ОСОБА_12

в с т а н о в и в:

03.02.2025 близько 19 год. 25 хв. ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним мотоциклом марки «LIFAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по бульвару Олександрійському поблизу будинку №94 в м. Біла Церква Київської області від вулиці Вокзальна в напрямку вул. Сквирське шосе, порушуючи вимоги:

п.1.5 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду та руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»,

п.2.3 (б), (д) Правил дорожнього руху України, де зазначено: б) «Для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі», д) «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

п. 12.2 Правил дорожнього руху України, де зазначено: «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»;

п. 18.1. Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

тобто водій ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним мотоциклом марки «LIFAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості не вибрав безпечну швидкість, не зменшив швидкість та не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїжджу частину дороги по нерегульованому пішохідному переході зліва направо відносно напрямку руху мотицикла марки LIFAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження: рана на нижній губі, субарахноїдальний крововилив справа, закритий перелом 1 поперекового хребця, численні садна на руках та в області колінних суглобів, відкритий перелом діафіза правої великої гомілкової кістки, перелом міжвиросткового підвищення правої великої гомілкової кістки, перелом правої малої гомілкової кістки.

Відкритий перелом діафіза правої великої гомілкової кістки відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які, згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ №6 від 17 січня 1995 року є небезпечним для життя. Інші переломи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день)). Садна відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_3 порушень вимог п.п. 1.5, 2.3(б) (д), 12.2, 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Зазначив, що 03.02.2025 близько 19 год. 25 хв. повертаючись додому з місця тимчасового заробітку за кермом технічно-справного мотоциклу марки «LIFAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по бульвару Олександрійському зі швидкістю приблизно 50-60 км/год. Погодні умови були несприятливі: дорожнє покриття було вологим, починав іти сніг, який, потрапляючи на скло шолома, погіршував видимість. Коли він проїздив пішохідний перехід, поблизу готелю «Рось», то не побачив пішохода, яка перетинала проїжджу частину зліва направо по ходу його руху. В якийсь момент мотоцикл повело і він не зрозумів, що сталося. Подивившись у дзеркала заднього виду він нікого не побачив , а тому поїхав далі. Приїхавши в село Скрибіші, щоб поставити мотоцикл, маючи підозру, що могла статись ДТП, він зателефонував бабусі і попросив дізнатись чи він нікого не збивав. Після цього він зателефонував брату та той забрав його з села і при в`їзді в м. Білу Церкву їх зупинила поліція. Щиро розкаявся, висловивши жаль з приводу події, що сталася, попросив вибачення у потерпілої та просив його суворо не карати. Водночас заявив, що готовий нести покарання, призначене судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: неповнолітній обвинувачений, прокурор, захисник, законний представник неповнолітнього обвинуваченого, потерпіла, представник потерпілої не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що вина неповнолітнього ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані:

- за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілому, за якою він і повинен нести відповідальність.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 вчинив закінчений тяжкий злочин, який характеризується необережною формою вини. Судом також враховуються наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді отримання потерпілою тяжких тілесних ушкоджень та часткове відшкодування завданого збитку з боку неповнолітнього обвинуваченого.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 є неповнолітнім та раніше не судимий. Дослідженням умов життя та виховання обвинуваченого, з`ясовано, що кримінальне правопорушення вчинив у віці 17 років. Відповідно до досудової доповіді, обвинувачений проживає в квартирі разом з дідусем та бабусею в однокімнатній квартирі, є кухня, коридор, ванна кімната, туалет. Помешкання підтримується в належному санітарно-гігієнічному стані. Квартира облаштована необхідними для проживання побутовими приладами та меблями. ОСОБА_3 має окреме спальне місце та місце для навчання, забезпечений відповідними гаджетами для навчання та розвитку. Згідно з характеристикою з навчального закладу ДПТНЗ «Білоцерківський професійний ліцей» ОСОБА_3 навчається в ліцеї з 01.09.2023 за професією «Майстер з діагностики та налагодження електронного устаткування автомобільних засобів». Володіє середнім рівнем загальноосвітньої та професійної підготовки, демонструє уважність, старанність і відповідальне ставлення до освітнього процесу. Виявляє ініціативу. Старається брати активну участь у роботі групи та закладу освіти, сумлінно виконує доручення майстра виробничого навчання та викладачів. Пропусків занять без поважних причин майже не має, у разі відсутності надає підтвердження причин. Має стабільний рівень навчальних досягнень з теоретичних дисциплін та вчасно виконує завдання з виробничого навчання. Зі слів бабусі ОСОБА_3 має вроджену ваду серця перебуває на обліку у лікаря кардіолога. Знятий з військового обліку. Згідно з повідомленням КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» ОСОБА_3 медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує, за медичною допомогою не звертався. Згідно з описом бесіди з неповнолітнім зазначено, що ОСОБА_3 до алкогольних та наркотичних речовин ставиться негативно, ніколи ПАР не вживав, а також запевнив, що не палить. За слів бабусі, в стані схожому на алкогольне чи наркотичне сп`яніння ніколи онука не помічала. З вчителями та однолітками підтримує гарні відносини, а також має серед своїх одногрупників декілька товаришів, з якими проводить свій вільний час, зокрема, прогулюючись та відвідуючи заняття з єдиноборства. Зі слів ОСОБА_3 на даний час мати проходить службу в ЗСУ та з ним проводить час дуже рідко, але кожного вечора намагається бути на зв`язку по телефону. З батьком не проживає з раннього дитинства, але завжди підтримує добрі родинні стосунки, є підтримка та взаєморозуміння. Бабуся та дідусь, з якими проживає, підтримують добрий та позитивний мікроклімат в сім`ї. З вітчимом стосунки також підтримує позитивні.

Орган пробації оцінив ризик вчинення повторного кримінального правопорушення як низький. За висновком органу пробації у неповнолітнього ОСОБА_3 відсутні будь-які чинники, які сприяли б підвищенню ризику скоєння повторних правопорушень у майбутньому.

Суд також враховує посткримінальну поведінку обвинуваченого, який виявив бажання та взяв участь у медіації у межах програми відновного правосуддя за участю неповнолітніх, які є обвинуваченими у вчиненні кримінального правопорушення результатом чого стало укладення угоди від 03.09.2025, з якої видно, що між потерпілою та обвинуваченим досягнуто примирення та підтверджено отримання в порядку відшкодування моральної шкоди 140 000 грн. (а.с. 115-116)

Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , враховуючи досудову доповідь органу пробації, результати медіації, суд дійшов висновку, що обвинувачений є особою із низькою ймовірністю вчинення повторного кримінального правопорушення.

З огляду на вищевказані обставини, поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 в суді, який повністю визнав свою вину у інкримінованому злочині, негативно поставився до свого вчинку, суд визнає вказану в обвинувальному акті обставину, що пом`якшують покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Суд відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України визнає як пом`якшуючу покарання обставину:

- добровільне часткове відшкодування завданого збитку;

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд також визнає вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд також враховує позицію потерпілої, яка не наполягає на призначенні покарання у виді позбавлення волі, але вважає, що обвинувачений має понести додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання неповнолітнього ОСОБА_3 , попередження вчинення ним та іншими нових кримінальних правопорушень, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України розмір якого повинен бути мінімальним.

Зважаючи, на те, що обвинувачений, повністю визнав свою вину, щиро розкаюється у вчиненому, з урахуванням позиції сторони обвинувачення та захисту на переконання суду, такий розмір покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевказані обставини, особу неповнолітнього, суд дійшов висновку, що його виправлення можливе зі звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, який на переконання суду, має бути мінімальним.

Водночас з огляду на характер обставин, за яких обвинуваченим було допущено дорожньо транспорту пригоду, якої можливо було уникнути виключно за допомогою дій самого обвинуваченого суд дійшов до переконання , що обвинуваченому слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

При вирішенні питання щодо заявленого цивільних позовів до Товариства з додатковою відповідальністю «КРЕДО» потерпілою ОСОБА_5 про відшкодування завданих злочином збитків у вигляді матеріальної шкоди в сумі 91 282 грн., процесуальних витрат у вигляді правової допомоги в сумі 5 000 грн., позовних вимог до цивільних відповідачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 000 грн. суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала майнової шкоди діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1179 ЦК України 1. Неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

2. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

3. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Цивільний відповідач ТДВ «КРЕДО» в судове не з`явився, своєї правової позиції щодо позовних вимог не висловив.

Суд повністю погоджується з наведеними в позові обставинами, які обґрунтовують позовні вимоги до цивільного відповідача ТДВ «КРЕДО». За наслідками отриманих в результаті ДТП тілесних ушкоджень потерпіла перебувала на лікуванні в КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» з 03.02.2025 по 08.02.2025. З 08.02.2025 по 20.02.2025 перебувала на лікуванні в Київській міській лікарні №7. Позивачем документально підтверджено понесені ним витрати за час стаціонарного та амбулаторного лікування на суму 91 282 грн. (а.с. 53-65).

На момент ДТП цивільно правова відповідальність за шкоду заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілого була застрахована в ТДВ «КРЕДО», що підтверджено страховим полісом №223076710.

Відповідно до страхового полісу сума відшкодування передбачена в розмірі 320 000 грн.

Таким чином позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 91 282 грн. та процесуальних витрат у вигляді правової допомоги в сумі 5 000 грн. підлягають стягненню з відповідача ТДВ «КРЕДО» на користь позивача.

Цивільні відповідачі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні частково визнали позовні вимоги в розмірі відшкодованої суми 140 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, та крім того визнали позовні вимоги ще на 10 000 грн. а також витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Суд повністю погоджується з наведеними в позові обставинами, які обґрунтовують позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди та приходить до переконання, що заподіяні цивільному позивачу тілесні ушкодження призвели до таких втрат здоров`я, частина з яких не може бути відновлена, а частина потребує значних зусиль, що беззаперечно вплинуло на спосіб її життя та як наслідок заподіяло потерпілій сильні душевні страждання. За таких обставин з урахуванням осіб цивільних відповідачів, які є працездатними людьми їх матеріального стану, з урахуванням ступеню вини цивільного відповідача, виходячи з вимог розумності, суд дійшов висновку, що злочином потерпілій ОСОБА_5 було завдано моральної шкоди, яку суд оцінює в розмірі 200 000 грн. в межах позовних вимог.

Моральна шкода підлягає стягненню з цивільних відповідачів, які як батьки неповнолітнього обвинуваченого, у якого відсутнє майно достатнє для відшкодування завданої ним шкоди, в силу ст. 1179 ЦК України відшкодовують завдану ним шкоду.

При цьому суд враховує, що на час вирішення цивільного позову відповідачами було частково відшкодовано в рахунок відшкодування моральної шкоди 16.02.2025 суму 100 000 грн. та 11.04.2025 суму 1000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на той час становить 41 403 грн. що підтверджується відповідними розписками та не заперечується цивільним позивачем. За таких обставин з цивільних відповідачів підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди сума в розмірі 58 597 грн. а також витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в сумі 5969 грн. 25 коп. на залучення експертів необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Питання щодо речових доказів вирішити у порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України , а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 5969 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 25 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_5 до Товариства з додатковою відповідальністю «КРЕДО» про стягнення завданих злочином збитків задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «КРЕДО» на користь ОСОБА_5 витрати на лікування в сумі 91 282 (дев`яносто одну тисячу двісті вісімдесят дві) грн. 00 коп. та процесуальних витрат у вигляді правової допомоги в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про стягнення моральної шкоди та процесуальних витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 58 597 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот дев`яносто сім) грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Речові докази у справі: мотоцикл марки «LIFAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: автодорога R-17, 3 км (Біла Церква Володарка) ФОП « ОСОБА_13 » повернути власнику ОСОБА_14 , скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайсуду від 07.02.2025 та поновивши власника у правах.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_15