Провадження №11-кп/991/162/25
У Х В А Л А

10 листопада 2025 року місто Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 перевірив апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 22.10.2025 про доручення Північному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити адвоката обвинуваченому ОСОБА_2 для участі в окремій процесуальній дії.

Історія провадження

1.На розгляді Вищого антикорупційного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному проваджені № 0000870 від 29.03.2016 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

2.21.10.2025 до суду першої інстанції надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про відкладення судового розгляду.

3.22.10.2025 суд доручив Північному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити іншого адвоката обвинуваченому ОСОБА_2 для участі в окремій процесуальній дії - судовому засіданні, яке відбудеться 22.10.2025 о 12:00, у якому заплановане дослідження доказів (далі - ухвала від 22.10.2025).

4.24.10.2025 на зазначену ухвалу адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, яка разом із матеріалами оскарження надійшла до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду 28.10.2025.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали та мотиви суду першої інстанції

5.Оскаржуваною ухвалою доручено призначити обвинуваченому іншого захисника для участі в окремій процесуальній дії.

6.Ухвала мотивована тим, що: (1) ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корупційного злочину та обставини кримінального провадження вимагають участі захисника з метою забезпечення обвинуваченого правовою допомогою; (2) захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_3 направив до суду клопотання про відкладення судового засідання; (3) з огляду на неможливість прибуття в судове засідання захисника суд вирішив розглянути питання щодо залучення іншого адвоката для забезпечення права обвинуваченого на захист; (4) суд, керуючись положеннями частини 1 статті 53 КПК, дійшов висновку, що у цьому провадженні має місце невідкладний випадок та потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії (дослідження доказів під час судового засідання), оскільки судовий розгляд у цьому провадженні здійснюється протягом тривалого часу (5 років), у справі значна кількість учасників та матеріалів провадження, які потребують дослідження, тому відкладення судового розгляду не сприятиме належній реалізації прав обвинувачених на розгляд справи упродовж розумного строку; (5) враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для доручення Північному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити обвинуваченому ОСОБА_2 захисника для проведення окремої процесуальної дії (дослідження доказів під час судового засідання).

Вимоги та короткий зміст апеляційної скарги

7.В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3 висловив прохання скасувати оскаржувану ухвалу.

8.В обґрунтування цієї вимоги апелянт посилалась на те, що: (1) захисник направив до суду клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із участю в судовому розгляді в Київському апеляційному суді; (2) відповідно до рішення Ради адвокатів України від 13.12.2019 адвокат має виключне право на власний розсуд визначати пріоритетність різних процедур, призначених на один час, виходячи з факторів, які в кожній конкретній ситуації можуть мати поважний чи визначальний характер; (3) відповідно до практики ЄСПЛ участь адвоката у іншому процесі повинна враховуватися судами і вважатися підставою для відкладення судового розгляду; (4) суд постановив ухвалу про залучення обвинуваченому адвоката за наявності у нього захисника за договором у непередбачений законом спосіб, а саме поза межами судового засідання, без надання можливості висловитися учасниками судового провадження; (5) стаття 324 КПК передбачає відкладення судового розгляду як єдину можливу дію суду у випадку неприбуття захисника в судове засідання, при цьому суд застосував статтю 53 КПК, яка стосується стадії досудового розслідування; (6) статті 49, 53 КПК передбачають конкретні підстави для залучення захисника, які не відповідають випадку у цій справі, при цьому дослідження доказів на стадії судового розгляду не може вважатися невідкладною процесуальною дією; (7) отже, на переконання апелянта оскаржуваною ухвалою порушено право обвинуваченого на захист.

9.Захисник вважає, що право на апеляційне оскарження ухвали від 22.10.2025 передбачене, зокрема, статтями 7, 21, 24 КПК, статтями 55, 129 Конституції України, практикою ЄСПЛ, рішенням Конституційного Суду України від 08.04.2015 № 3-рп/2015.

Оцінка та мотиви судді-доповідача

10.На етапі вирішенні питання щодо відкриття апеляційного провадження суддя-доповідач перевіряє апеляційну скаргу на предмет прийнятності та відсутності перешкод для призначення її до апеляційного розгляду, що передбачені частиною 1, пунктами 1-4 частини 3 та частиною 4 статті 399 КПК.

11.Відповідно до визначеної законодавцем послідовності норм кримінального процесуального закону апеляційний суд має: (1) перевірити чи відноситься оскаржене судове рішення до предмету його перевірки; (2) встановити наявність у особи права на апеляційне оскарження з урахуванням певних особливостей; (3) визначити чи було дотримано особою, яка подала скаргу, порядку і строків апеляційного оскарження; (4) дослідити відповідність апеляційної скарги вимогам статті 396 КПК. Проте, якщо на певному етапі перевірки апеляційним судом буде встановлено, що є перешкода для відкриття апеляційного провадження, то встановлення інших обставин є процесуально недоцільним, оскільки ця перешкода позбавляє суд можливості прийняти апеляційну скаргу до провадження (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2021 у справі № 654/1820/18).

12.Суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, зокрема, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку (частина 4 статті 399 КПК).

13.Отже, у цьому провадженні на етапі прийняття апеляційної скарги першочергово суддя-доповідач має вирішити питання, чи може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про доручення центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити обвинуваченому іншого адвоката для участі в окремій процесуальній дії [до ухвалення остаточного рішення за наслідками судового розгляду в суді першої інстанції].

14.На це питання суддя-доповідач надає негативну відповідь з підстав, наведених нижче.

15.В апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 КПК; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених КПК (частина 1 статті 392 КПК). Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною 1 статті 392 КПК, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених КПК. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК (частина 2 статті 392 КПК).

16.Ні статтею 392, ні статтями 49, 53 КПК не передбачена можливість окремого апеляційного оскарження ухвали суду про доручення центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити обвинуваченому захисника для участі в окремій процесуальній дії.

17.З мотивів наведених вище, оскаржувана ухвала не підлягає окремому апеляційному оскарженню, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК.

18.Наведений висновок узгоджується із практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду (ухвали ККС ВС від 16.01.2018 у справі № 756/553/17, від 12.11.2018 у справі № 752/7183/18, від 28.12.2021 у справі № 450/1333/16-к, від 22.04.2025 у справі № 991/7319/21).

19.Суддя-доповідач окремо відхиляє доводи апелянта про постановлення оскаржуваної ухвали у непередбачений законом спосіб [поза межами судового засідання, без надання можливості висловитися учасниками судового провадження] з таких підстав: (1) статті 49 та 53 КПК передбачають порядок залучення судом захисника, що полягає у постановленні судом ухвали про доручення відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням (для проведення окремої процесуальної дії) та забезпечити його прибуття у зазначені в ухвалі час і місце для участі у кримінальному провадженні. Наведені статті не містять вимоги приймати судове рішення про залучення обвинуваченому захисника за ініціативи суду саме під час судового засідання із повідомленням учасників судового провадження; (2) у цій справі ухвала була постановлена за ініціативи суду з зазначених колегією суддів підстав та мала невідкладний характер, оскільки направлена на забезпечення обвинуваченого захисником у судовому засіданні, яке було призначене на цей же день; (3) отже, у цьому випадку колегія суддів вирішувала локальне питання, яке потребувало негайного вирішення, мало гарантійний (забезпечувальний право на захист) характер, стосувалося виключно призначення ОСОБА_2 за ініціативи суду захисника для участі в одному судовому засіданні з підстав, зазначених в оскаржуваній ухвалі суду, тому не потребувало призначення судового засідання та участі у його вирішенні всього складу учасників судового провадження.

20.Такий висновок судді-доповідача узгоджується з позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.10.2021 у справі № 756/10189/20. Так, як зазначив Верховний Суд: (1) за критерієм спрямованості всі наявні в системі сучасного кримінального процесу процесуальні провадження поділяються на дві групи: 1) провадження, предметом яких виступають кримінально-правові відносини (встановлення наявності або відсутності таких відносин, а за наявності - встановлення підстав для притягнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, до кримінальної відповідальності; 2) провадження, що спрямовані на врегулювання правових відносин, які безпосередньо не пов`язані із кримінально-правовими, але їх виникнення та розвиток створюють необхідні умови для вирішення завдань кримінального провадження; (2) у межах кожного із проваджень існують різні порядки здійснення кримінальної процесуальної діяльності, що в сукупності дозволяють вирішити завдання конкретного різновиду процесуального провадження і всього кримінального провадження в оптимальний спосіб; (3) суб`єктний склад забезпечувальних проваджень не є тотожним суб`єктному складу основного кримінального провадження.

21.Щодо посилань захисника на положення Конституції України як на підставу апеляційного оскарження ухвали, суддя-доповідач зазначає наступне. Пунктом 8 частини 1 статті 129 Основного Закону України гарантоване забезпечення права на «апеляційний перегляд справи», тобто цією нормою гарантоване апеляційне оскарження кінцевого рішення суду першої інстанції в кримінальному провадженні за результатами судового провадження, а не кожного судового рішення в кримінальному провадженні. В апеляційній скарзі захисника також наявне посилання на рішення Конституційного Суду України від 08.04.2015 № 3-рп/2015, при цьому відповідно до цього рішення допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, однак воно не може бути свавільним та несправедливи. Отже, посилання захисника на положення статей 55, 129 Конституції України та засади кримінального провадження, визначені статтями 7, 21, 24 КПК, як на підставу можливості оскарження ухвали суду про залучення обвинуваченому захисника не можуть слугувати підставою для висновку про безумовність та абсолютність права на апеляційне оскарження усіх без виключення судових рішень.

22.Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (частина 5 статті 9 КПК). Так, в ухвалі ЄСПЛ щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі Скорик проти України зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

23.Безумовно, право доступу до судів не є абсолютним та може бути обмежене; це дозволено в тому розумінні, що право доступу «за своєю суттю вимагає регулювання державою, регулювання якої може змінюватися за часом та місцем відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих людей». При встановленні такого регулювання Договірні держави користуються певною свободою розсуду. Тим не менш, застосовані обмеження не повинні обмежувати або зменшувати доступ, наданий особі, таким чином або настільки, що порушується сама суть права (рішення у справі Ashingdane v. the United Kingdom від 28.05.1985, заява № 8225/78, § 57).

24.Наведені висновки ЄСПЛ хоча і сформульовані щодо випадків, які відмінні від оскарження судового рішення про доручення призначити обвинуваченому захисника для участі в окремій процесуальній дії, проте встановлюють деякі загальні вимоги щодо прийнятності апеляційних скарг і у кримінальному провадженні, зокрема, на стадії судового провадження. Так, законодавець у КПК, як це було мотивовано вище, чітко висловився щодо неможливості оскарження ухвали про доручення призначити захисника. При цьому це обмеження не може вважатися таким, що порушує саму суть права на апеляційне оскарження, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі хоча і не можуть бути розглянуті в апеляційному порядку по суті, проте це компенсується наявністю права подання заперечень на таку ухвалу під час апеляційного оскарження кінцевого судового рішення суду першої інстанції у кримінальному провадженні.

25.Отже, у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 слід відмовити.

26.Керуючись частиною 4 статті 399 КПК, суддя-доповідач постановив:

1.Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 22.10.2025.

2.Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня постановлення.

Суддя ОСОБА_1