Справа № 132/3759/25
Ухвала

Іменем України

12 листопада 2025 року м. Калинівка

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в місті Калинівці клопотання слідчого СВ ВП № 1 Хмільницького районного ВП ГУНП України у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене начальником Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , про арешт майна, подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000389 від 08.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області 10.11.2025 надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 Хмільницького районного ВП ГУНП України у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене начальником Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , про арешт майна, подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000389 від 08.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Згідно із протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 10.11.2025 це клопотання передано для розгляду судді ОСОБА_1 .

Відповідно до даного клопотанням у ньому висловлене прохання накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на вилучені 07.11.2025 в ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з таблетки білого кольору, що знаходяться в 3 окремих фрагментах блістера та поміщені до спецпакету НПУ CRI 1036636, які 07.11.2025 року ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції.

Розглянути клопотання відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України без повідомлення власника майна, його представника, з метою забезпечення арешту майна.

Це клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 07.11.2025 до ЧЧ ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області надійшов рапорт старшого о/у СКП ВП № 1 Хмільницького РВП майора поліції ОСОБА_6 про те, що в м. Калинівка по вул. Садовій було зупинено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який, будучи судимий за ст. 309 КК України повідомив, що має при собі наркотичний засіб - метадон, який незаконно зберігав для власного вживання, без мети збуту. Після прибуття СОГ на місце події, ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції 3 таблетки білого кольору, які поміщено до спеціального пакету НГУ CRI 1036636.

При виїзді слідчо-оперативної групи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив, що має при собі 3 таблетки метадону. Після цього, ОСОБА_5 дістав з чорної сумки, яка знаходилась на його лівому плечі та добровільно видав працівникам поліції 3 таблетки білого кольору, що знаходяться в 3 окремих фрагментах блістера, які було вилучено та поміщено до спецпакету НПУ CRI 1036636. Як пояснив ОСОБА_5 , добровільно видані ним 3 таблетки білого кольору є наркотичною речовиною (метадон), які він придбав для власного вживання без мети збуту.

08.11.2025 вилучені в ОСОБА_5 , 3 таблетки білого кольору, що знаходяться в 3 окремих фрагментах блістера, які було поміщено до спецпакету НПУ CRI 103663, визнано речовими доказами.

Вилучені у ОСОБА_5 3 таблетки білого кольору, що знаходяться в 3 окремих фрагментах блістера та поміщені до спецпакету НПУ CRI 1036636, є предметом вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідно до постанови дізнавача сектору дізнання є речовим доказом.

У прохальній частині клопотання слідчий просить розглянути клопотання відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Із наданих слідчим матеріалів вбачається, що майно, на яке просять накласти арешт, тимчасово вилучене, отже повідомлення власника цього майна про розгляд клопотання не створює ризик вчинення ним дій, спрямованих на відчуження, приховування або пошкодження зазначеного майна, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження. З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що підстав для розгляду клопотання без повідомлення власника немає, оскільки слідчим не наведено обґрунтування такої необхідності та не надано доказів існування реальної загрози приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тимчасово вилученого майна.

В судове засідання, призначене на 12.11.2025, з розгляду цього клопотання слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 , які були належним чином повідомлені про дату і час його проведення, не з`явились. Слідчий ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд даного клопотання без її участі та без технічної фіксації судового процесу, заявлене клопотання підтримує у повному обсязі. Прокурор ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд даного клопотання без його участі та без технічної фіксації судового процесу, заявлене клопотання підтримує у повному обсязі.

ОСОБА_5 , якого було належними чином повідомлено про дату і час судового засідання, у тому числі шляхом направлення судових повісток, в судове засідання не з`явився, інформації про причини його неявки не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку з наведеним, згідно із положеннями ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних не здійснювалося.

Дослідивши клопотання і долучені до нього письмові документи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

З доданих до клопотання матеріалів вбачається, що слідчим відділенням ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000389 від 08.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Згідно із долученим до клопотання витягом від 08.11.2025 із Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 000389, що 07.11.2025 до ЧЧ ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області надійшов рапорт старшого о/у СКП ВП N?1 Хмільницького РВП майора поліції ОСОБА_6 про те, що в м. Калинівка по вул. Садовій було зупинено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який, будучи судимий за ст. 309 КК України повідомив, що має при собі наркотичний засіб - метадон, який незаконно зберігав для власного вживання, без мети збуту. Після прибуття СОГ на місце події, ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції 3 таблетки білого кольору, які поміщено до спеціального пакету НГУ CRI 1036636.

До клопотання долучено копії матеріалів, якими обґрунтовані доводи, наведенні в клопотанні, серед них: копія рапорту про виявлення кримінального правопорушення від 07.11.2025;копія протоколу огляду місця події від 07.11.2025; копія постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 09.05.2025.

Положеннями ст. 131 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно із ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 171 КПК України, підтвердженням права власності на майно, що належить арештувати, є відповідні документи або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном підозрюваним, потерпілим, третіми особами. В даному випадку вказаним документом є протокол огляду місця події від 09.05.2025, в якому зазначені вилучені об`єкти та обставини, за яких їх було вилучено.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина третя статті 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Беручи до уваги наведені положення процесуального закону та оцінюючи доводи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність його задоволення з огляду на таке.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000389 встановлено обставини, які вказують на те, що вилучені 07.11.2025 в ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 3 таблетки білого кольору, що знаходяться в 3 окремих фрагментах блістера та поміщені до спецпакету НПУ CRI 1036636, відповідно до ст. 98 КПК України є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Накладення арешту на добровільно видане 07.11.2025 ОСОБА_5 майно, обґрунтовується наявністю підстав вважати, що 3 таблетки білого кольору, що знаходяться в 3 окремих фрагментах блістера, що є об`єктом кримінально-протиправних дій, а отже є речовим доказом, а не застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді їх арешту може призвести до їх втрати, а настання цих наслідків перешкоджатиме встановленню істини у цьому кримінальному провадженні.

Слідчий суддя виходить з того, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту цього майна може призвести до його приховування, пошкодження, знищення та відчуження, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Хмільницького районного ВП ГУНП України у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене начальником Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , про арешт майна, подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000389 від 08.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на вилучені 07.11.2025 в ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з таблетки білого кольору, що знаходяться в 3 окремих фрагментах блістера та поміщені до спецпакету НПУ CRI 1036636, які 07.11.2025 року ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1