Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, Запорізької області, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16.08.2006 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 103, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном строком на 2 роки;

- 04.11.2008 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 307, ст. 69, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2006 та призначено покарання вигляді 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 12.07.2012 на невідбутий строк 6 місяців 5 днів;

- 18.12.2012 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2008 та призначено покарання у вигляді 7 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений умовно-достроково 20.11.2017 на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 30 дні;

- 03.07.2020 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі; Звільнений 29.03.2023 по відбуттю строку покарання;

- 20.07.2021 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2020 р та остаточно призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який залишено без зміни ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16.10.2025 року;

- 07.12.2024 року Запорізьким РУП ГУНП у Запорізькій області направлено до суду обвинувальний акт за ч. 4 ст. 186 КК України,

засуджено за ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 28 квітня 2025 року, тобто з моменту затримання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено до вступу вироку в законну силу.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 91215 (дев`яносто одна тисяча двісті п`ятнадцять грн.) грн., моральну шкоду в розмірі 15000 грн. (п`ятнадцять тисяч грн.), витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6300 грн. (шість тисяч триста грн.)

Вироком також вирішено питання про речові докази, процесуальні витрати за проведення експертизи та арешт майна.

Згідно з даним вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що 28 квітня 2025 року об 11 годині 33 хвилини, перебуваючи за адресою: Волинська область, місто Луцьк, Чехова, 5, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, продовженого Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №26/2025 від 14 січня 2025 року, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 15 січня 2025 року, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, повторно шляхом вільного доступу із незамкненого транспортного засобу марки «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1 , таємно викрав рюкзак чорного кольору, який матеріальної цінності для потерпілого не становить, в якому знаходилися грошові кошти у сумі 91 215 гривень та ноутбук марки «Apple» моделі «MacBook Air A2681», вартість якого згідно з висновком експерта від 21.05.2025 № СЕ-19/103-25/6259-ТВ станом на 28.04.2025 складала 28 410 гривень, чим завдав ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 119 625 гривень.

Не погоджуючись із таким вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскаржує його через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що місцевий суд, безпідставно не застосував положення ст. 71 КК України та не призначив остаточне покарання за сукупністю вироків, не приєднав невідбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2021 року.

Окрім того, зазначає, що суд першої інстанції неправильно визначив ОСОБА_7 початок строку відбування покарання за даним вироком, зробивши посилання на необхідність рахувати початок строку відбування покарання з моменту затримання.

Разом з тим, звертає увагу, що на підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк покарання ОСОБА_7 необхідно зарахувати строк його перебування під вартою, а саме з 28.04.2025 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день тримання під вартою за день позбавлення волі.

Водночас, вказує і про те, що місцевий суд в порушення вимог ч.1 ст. 129 та ч.4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку не вказано рішення, яке суд прийняв за результатами розгляду цивільного позову потерпілого, хоча в мотивувальній частині обґрунтовано зазначено про його часткове задоволення.

З огляду на вищевикладене просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2021 року за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України та призначити ОСОБА_7 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 28.04.2025 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Внести у вирок рішення щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 та вказати про його часткове задоволення. В решті оскаржуваний вирок залишити без зміни.

Разом з тим, на адресу Волинського апеляційного суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. Звертає увагу на те, що формальні процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції цьому провадженні, самі по собі не є автоматичною підставою для скасування вироку бо вони не призвели до істотного порушення прав будь кого з учасників провадження та не вплинули на законність і обґрунтованість висновків суду.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілого ОСОБА_9 , з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги те, що вказана особа належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду кримінального провадження й будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомості про поважність причин його неявки від нього не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу заперечили, оскільки вважають оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Прокурор в апеляційній скарзі вказує про неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність, тобто незастосування положень ст.71 КК України, і такі твердження останнього є цілком слушними з врахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Хортинського районного суду м. Запоріжжі від 20.07.2021 року за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією майна. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16.10.2025 року вищевказаний вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно до ч.2 ст. ст. 71 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є особливо тяжким злочином, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років.

Відповідно до ч.3 ст. 71 КК України призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Оскаржуваним вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області визнано доведеним, що ОСОБА_7 нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, вчинив 28.04.2025 року, тобто до повного відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією майна, призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2021 року, що свідчить про необхідність застосування положень ст. 71 КК України та призначення покарання за сукупністю обох зазначених вироків.

Проте, місцевий суд, безпідставно не застосував положення ст. 71 КК України та не призначив остаточне покарання за сукупністю вироків, не приєднав невідбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Хотрицького районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2021 року.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування оскаржуваного вироку в частині призначення обвинуваченому покарання та ухвалення апеляційним судом нового вироку.

Скасовуючи вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалюючи в цій частині новий вирок, суд апеляційної інстанції призначає обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185 КК України теж саме покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, яке буде відповідати положенням ст.ст. 50, 65 КК України.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, апеляційний суд частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2021 року за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України, та призначає обвинуваченому ОСОБА_7 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна.

На думку колегії суддів апеляційного суду таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Окрім того, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно визначив ОСОБА_7 початок строку відбування покарання за даним вироком, зробивши посилання на необхідність рахувати початок строку відбування покарання з моменту затримання.

Згідно з положеннями ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Статтею 535 КПК України визначено, що судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Окрім того, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 затримано 28.04.2025 року в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 30.04.2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів. Термін дії вказаного запобіжного заходу в подальшому неодноразово продовжувався.

Отже на підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_7 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 28.04.2025 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Разом з тим, у резолютивній частині вироку, всупереч вимогам ч. 1 ст. 129 та ч.4 ст. 374 КПК України, судом першої інстанції не вказано рішення, яке прийнято за результатами розгляду цивільного позову, проте таке упущення за своїм змістом не є істотним, а тому не дає підстав для зміни чи скасування вироку суду в цій частині, як просить у поданій апеляційній скарзі прокурор.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420, ч.15 ст.615 КПК України, Волинський апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2021 року за ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України та призначити ОСОБА_7 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 28.04.2025 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

В решті вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2025 року в даному провадженні залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення його апеляційним судом, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення

Повний текст вироку буде вручено учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий

Судді