ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 683/656/19

Провадження № 11-сс/820/8/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000138, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2019 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2025 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2025 року клопотання слідчого СВ ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором, задоволено.

Застосовано відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старокостянтинів Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, тобто з моменту його затримання на строк досудового розслідування, тобто до 07 лютого 2026 року, включно.

Ухвала діє по 07 лютого 2026 року включно.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за наступних обставин.

14 березня 2019 року біля 8 години ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «RENAULT» моделі «Капgоо» синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , рухаючись по вул. Софійська зі сторони вул. Миру, навпроти дошкільного навчального закладу № 6 «Зіронька», що по вул. Софійська, 5 м. Старокостянтинів, зі швидкістю в межах 59,84 - 62,53 км/год., не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, в порушення вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3 п.п. б), відповідно до якого водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.2.3. п.п. д), відповідно до якого водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 12.1, відповідно до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.3, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 13.3, відповідно до якого, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримуватись безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху; п. 12.4 відповідно до якого, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.; п. 14.6 п.п. в), відповідно до якого, обгін заборонено ближче ніж за 50 м. перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м. - поза населеним пунктом, здійснив обгін велосипеда марки «Аіст» під керуванням ОСОБА_10 , який рухався в попутному напрямку по проїзній частині за 34,7 метрів до пішохідного переходу, не врахував дорожньої обстановки, щоб мати змогу контролювати рух транспортного засобу, безпечно керувати ним, в момент виникнення небезпеки для руху, яку він спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості автомобіля до швидкості руху велосипеда, до лінії роз`їзду із задньою частиною велосипеда та здійснив наїзд передньої правою частиною бамперу автомобіля на останнього, який здійснював маневр лівого повороту.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді внутрішньомозкової травми, лінійного перелому тім`яної кістки зліва, який йде від переднього зовнішнього краю лівої задньої черепної ямки доверху, субдуральної гематоми по задній поверхні обох потиличних півкуль, субдуральної і внутрішньо мозкової гематоми правої лобної ділянки, субарахноїдального крововиливу по переважаючій поверхні обох півкуль головного мозку, розмічення речовини головного мозку в лівій потиличній ділянці, крововиливів під м`які тканини голови в тім`яно-потиличній ділянці зліва, крововиливів в лівій навколо очній ділянці, в правій надочній ділянці, садна в лобній ділянці голови зліва, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті і згідно висновку судово-медичної експертизи № 19 від 19.04.2019 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 1.5, п. 2.3 п.п. б), 2.3 п.п. д), п. 12.1, п. 12.3, п.12.4, п. 13.3, п. 14.6 п.п. в) Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, а саме спричиненням потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті останнього.

30.10.2020 органом досудового розслідування складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке 30.10.2020 направлено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою його реєстрації та проживання ( АДРЕСА_1 ), у зв`язку із тим, що його місце знаходження досудовому розслідуванню було не відоме.

09.11.2020 постановою старшого слідчого СВ Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_11 , за погодженням прокурора Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у державний розшук та досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000138 від 14.03.2019 зупинено на підставі и. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

16.12.2020 постановою заступника начальника СВ Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_13 , підозрюваного ОСОБА_7 було оголошено в міжнародний розшук.

Ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду ОСОБА_14 від 16.12.2020 задоволено клопотання слідчого та обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

22.08.2025 з Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України надійшла інформація, що на території Республіки Польща затримано громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.12.2025 місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 встановлено та останнього екстрадовано із Республіки Польща на територію України, де його затримано на підставі ухвали слідчого судді Старокостянтинівського районного суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 16.12.2020.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу свідків у цьому кримінальному провадженні.

В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2025 року та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною, так як постановлена з порушеннями норм процесуального права, без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, які повинні бути врахованими при обранні запобіжного заходу.

Заявлені у клопотанні слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст 177 КПК України, є надуманими та не підтверджені переконливими доказами. А у судовому засіданні слідчим та прокурором не наведено жодних обставин, які б вказували на реальність вказаних ризиків.

Також клопотання слідчого не містить обґрунтувань того, що інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначеним у ст. 177 КПК України.

А отже, слідчий суддя мав усі підстави для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою.

Слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_7 в судовому засіданні погодився надавати покази, співпрацювати із слідством, сприяти органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення та встановленні усіх обставин.

Помилковими є висновки слідчого судді в оскаржуваній ухвалі про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так ОСОБА_7 не мав наміру переховуватись від органів досудового розслідування, а його виїзд за кордон 10.03.2020 відбувся через пів року після прийняття слідчим постанови про закриття кримінального провадження. У нього на той час не було статусу підозрюваного та відповідно не було жодних обмежень у виїзді за кордон. Також ОСОБА_7 в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчим суддею пояснив, що йому не було відомо про факт його оголошення в державний та міжнародний розшук. І в матеріалах клопотання слідчого відсутні докази, які спростовують зазначені обставини.

Безпідставним і необґрунтованим є твердження слідчого, з яким погодився слідчий суддя, про наявність ризику впливу підозрюваного на свідків, оскільки свідки уже допитані слідчим.

Слідчим суддею також не було взято до уваги особу підозрюваного, на утриманні якого перебуває неповнолітня дитина та батьки пенсіонери. Не враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні ненавмисного злочину, у підозрюваного наявні міцні соціальні зв`язки, він має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

На думку сторони захисту запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час дозволив би ОСОБА_7 працювати на роботі та повністю забезпечив би належне виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків та унеможливив настання будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчий суддя, безпідставно не визначив розмір застави як альтернативу тримання під вартою, оскільки не визначення розміру застави є правом, а не обов`язком суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

За ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України підтверджується: протоколом огляду місця події ДТП від 14.03.2019 по АДРЕСА_2 ; вилученими речовими доказами, а саме автомобілем марки «RENAULT» моделі «Капgоо» синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та велосипедом марки «Аіст»; протоколом допитів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ; висновком судово-медичного експерта №19 від 19.04.2019 відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді внутрішньомозкової травми, лінійного перелому тім`яної кістки зліва, який йде від переднього зовнішнього краю лівої задньої черепної ямки доверху, субдуральної гематоми по задній поверхні обох потиличних півкуль, субдуральної і внутрішньо мозкової гематоми правої лобної ділянки, субарахноїдального крововиливу по переважаючій поверхні обох півкуль головного мозку, розмічення речовини головного мозку в лівій потиличній ділянці, крововиливів під м`які тканини голови в тім`яно-потиличній ділянці зліва, крововиливів в лівій навколоочній ділянці, в правій надочній ділянці, садна в лобній ділянці голови зліва, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення; висновком експерта №10.1-0260:19 від 29.07.2019 за результатами проведеної судової автотехнічної експертизи, відповідно до якої в діях водія ОСОБА_7 вбачається перевищення ним допустимої в межах населеного пункту швидкості руху транспортним засобом; висновком експерта №10.1-0314:20К від 06.07.2020 за результатами проведеної додаткової комплексної судової інженерно-транспортної експертизи, відповідно до якої в діях водія ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п. 12 ПДР (допустима швидкість), що з технічної точки зору стало причиною даної дорожньо-транспортної пригоди.

Дослідивши матеріали провадження, та приймаючи до уваги, що заявлені ризики не зменшилися, оскільки: ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, зважаючи на покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також на те, що підозрюваний ОСОБА_7 з метою ухилення від органу досудового розслідування та суду, усвідомлюючи свою причетність до вчинення вказаного злочину, залишив місце свого проживання, на телефонні дзвінки не відповідав та 10.03.2020 о 00:22 год. перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Краківець» в напрямку виїзду до Республіки Польща та повторно до України не повертався, що підтверджується інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, задля уникнення відповідальності, перебував у державному та міжнародному розшуку; також підозрюваний може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів, оскільки ОСОБА_7 відомі їх анкетні дані та адреси проживання.

Враховуючи наведені ризики, визначені у ст.178 КПК України обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, у тому й числі суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, вік, майновий та сімейний стан, наявність місця проживання, а також те, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, слідчий суддя обґрунтовано обрав підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до положень п.2 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, не визначив розмір застави.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував усі обставини провадження, об`єктивно оцінив особистість підозрюваного ОСОБА_7 , тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється останній і прийняте слідчим суддею рішення про необхідність ізоляції підозрюваного від суспільства відповідає вимогам КПК України та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Так, слідчим суддею в ухвалі від 19 грудня 2025 року обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, викладені обставини, на підставі яких слідчий суддя дійшов до висновку про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтована неможливість запобігання ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, враховані усі обставини, передбачені статтею 178 КПК України.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що у разі обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є висока ймовірність вчинення ним дій, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, та що жоден із більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного про те, що заявлені стороною обвинувачення ризики є недоведеними, та що належну процесуальну поведінку підозрюваного зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, зате вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Про реальність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду свідчить той факт що ОСОБА_7 тривалий час переховувався від органів досудового розслідування, перебував у державному та міжнародному розшуку.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 було відомо про кримінальне провадження відносно нього та про його причетність до кримінального правопорушення у якому він підозрюється, колегія суддів критично оцінює твердження адвоката ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 не мав наміру переховуватись від органів досудового розслідування, а його виїзд за кордон 10.03.2020 відбувся через пів року після прийняття слідчим постанови про закриття кримінального провадження і у ОСОБА_7 на той час не було статусу підозрюваного та відповідно не було жодних обмежень у виїзді за кордон.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про необґрунтованість твердження слідчого та слідчого судді про наявність ризику впливу підозрюваного на свідків, з посиланням на те, що свідки уже допитані слідчим.

Так при оцінці вказаного ризику враховується встановлена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні та що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. А отже, ризик незаконного впливу на свідків існує як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду кримінального провадження.

Вирішуючи питання про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, обґрунтованої підозри, врахував усі обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Обставини на які вказує в апеляційній скарзі захисник підозрюваного, а саме те, що: у підозрюваного на утриманні перебуває неповнолітня дитина та батьки пенсіонери; ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні ненавмисного злочину, у підозрюваного наявні міцні соціальні зв`язки, він має зареєстроване місце проживання; у судовому засіданні підозрюваний погодився надавати покази, співпрацювати із слідством, сприяти органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення та встановленні усіх обставин, не є визначальними та такими що давали б слідчому судді підставу для обрання більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 зазначає. що про те, що слідчий суддя, безпідставно не визначив розмір застави як альтернативу тримання під вартою, оскільки не визначення розміру застави є правом, а не обов`язком суду.

На такі твердження колегія суддів зазначає, що ч.4 ст.183 КПК України надає право слідчому судді у певних випадках не визначати розмір застави, зокрема, у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

При цьому, з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України, зокрема і того, що підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави.

Клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.184 КПК України, зокрема, воно містить обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

А тому, необґрунтованим є посилання в апеляційній скарзі на те, що клопотання слідчого не містить такого обґрунтування.

Підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, у тому й числі у виді домашнього арешту у певний час, про що в апеляційній скарзі просить захисник підозрюваного, колегія суддів не вбачає, оскільки такий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Ухвала слідчого судді постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2025 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 07 лютого 2026 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: