Номер провадження 1-кс/754/3338/25
У Х В А Л А

Іменем України

09 жовтня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002823 від 07.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно із забороною його відчуження, розпорядження та користування у кримінальному провадженні № 0002823 від 07.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначає, прокурорами Деснянської окружної прокуратури міста Києва, відповідно до ст. 36 КПК України здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні досліджуються обставини здійснення незаконної діяльності з організації або проведення азартних ігор за адресою: АДРЕСА_1.

Так, до Деснянського УП ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення щодо здійснення незаконної діяльності з організації та проведення азартних ігор за адресою: м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, 66.

Виїздом слідчо-оперативної групи Деснянського УП ГУНП у м. Києві вказана інформація підтвердилась.

На момент прибуття працівників Деснянського УП ГУНП у м. Києві, за адресою проведення незаконної діяльності у сфері азартних ігор, а саме: АДРЕСА_1, доступ до таких приміщень не обмежувався.

Так, 07.10.2025 у період часу 20:39 год. до 20:57 год. у відповідності до положень ч. 3 ст. 233 КПК України з метою врятування майна, а саме: речей які є доказами вчинення кримінального правопорушення, проведено обшук у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, під час якого виявлено та вилучено: 5 моніторів різних марок, які опечатано бірками NPU 1033735, NPU 1033736, NPU 1033740, NPU 1033739, NPU 1033738; 5 системних блоків різних марок, які опечатано бірками NPU 1033730, NPU 1033731, NPU 1033732; NPU 1033733, NPU 1033734; 5 клавіатур та 5 оптичних мишок, які поміщено до поліетиленового пакету та опечатано стяжкою NPU 1033737; ключі до вхідних дверей, які поміщено до спеціального пакету NPU 1033741.

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 07.10.2025 вилучені в ході обшуку речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002729.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які на праві власності належать: Київській міській раді, , країна реєстрації: Україна, ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , країна громадянства: Україна, ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , країна громадянства: Україна, ПАТ "ЛЕКХІМ", , країна реєстрації: Україна, Територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради, , країна реєстрації: Україна, ТОВ "АГРОЛЮКС", , країна реєстрації: Україна, ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , країна громадянства: Україна, ТОВ «УКРАЇНСЬКА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ № 1», , країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, м. Київ, вулиця Мельникова, будинок 12, ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_5 , виданий 08.07.1999, видавник: Новосанжарським РВ УМВС України в Полтавській області, країна громадянства: Україна.

Додатково, постановою старшого слідчого Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 07.10.2025 нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002823.

Зазначене приміщення за адресою: м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, 66, фактично використовувалося як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, оскільки саме в ньому було встановлено відповідне обладнання, створені умови для обмеженого доступу клієнтів, забезпечено конфіденційність діяльності тощо.

З метою збереження речового доказу, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме у накладенні арешту на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власника майна.

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити за наведених в ньому підстав.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та додатки до нього, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з клопотання та додатків до нього, СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження 0002823 від 07.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор звертаючись до суду із клопотанням про арешт нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, зазначив, що метою накладення арешту на вказаний об`єкт є забезпечення збереження речового доказу.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя в даному випадку приходить до висновку, що прокурором не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт нежитлового приміщення, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, що може бути виконане завдання для виконання якого прокурор звертається із клопотанням про арешт майна, враховуючи обставини викладені у клопотанні.

Прокурором не доведено можливість використання майна, про арешт якого він клопоче, як доказу у кримінальному провадженні та для забезпечення даного кримінального провадження, матеріали справи, а саме витяг з реєстру досудових розслідувань не містять інформації, що безпосередньо це нежитлове приміщення є об`єктом кримінального правопорушення.

Також стороною обвинувачення будь-яка причетність Київської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ПАТ "ЛЕКХІМ", Територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради, ТОВ "АГРОЛЮКС", ОСОБА_6 , ТОВ «УКРАЇНСЬКА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ № 1», ОСОБА_7 , до можливої протиправної діяльності не доведено, як і правові підстави використання приміщень (АДРЕСА_1) для проведення азартних ігор.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

В порушення вимог ст. 171 КПК України в клопотанні прокурором не зазначено конкретну мету накладення арешту на дане нежитлове приміщення, а мотивування застосування заходу забезпечення кримінального провадження є суто формальним, без зазначення конкретних обставин кримінального правопорушення, які можуть бути встановлені за допомогою вказаних нежитлових приміщень. Також прокурором у клопотанні не враховано розумність, співрозмірність та наслідки обмеження права власності третіх осіб, яким належать зазначені у клопотанні нежитлові приміщення.

Також слідчий суддя звертає увагу, що досудове розслідування кримінального провадження № 0002823 від 07.10.2025 внесено за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, яка відноситься до підслідності детективів Бюро економічної безпеки України, що ставить під сумнів правомірність проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчим відділом Деснянського УП ГУНП у м. Києві.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість клопотання щодо накладення арешту та про відмову в його задоволенні, оскільки воно не відповідає вимогам глави 17 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 369-372, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002823 від 07.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8