1-кп/205/215/25
У Х В А Л А

3 грудня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001092 від 09.10.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, одруженного, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 301-1, ч.3 ст.301-1, ч.4 ст.301-1, ч.4 ст.152 КК України.

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження № 0001092 від 09.10.2023, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 301-1, ч.3 ст.301-1, ч.4 ст.301-1, ч.4 ст.152 КК України.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому прокурор зазначив, що на його думку наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_3 з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи можливість покарання за вироком суду за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та малолітню потерпілу у кримінальному провадженні, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив особливо тяжкий злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років, крім зазначає, що ОСОБА_3 , має молодий вік та стан здоров`я, який дозволяє переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду протягом тривалого часу, офіційно ніде не працює, зважаючи на те, що потерпілою від його кримінальних правопорушень є його власна дитина, у нього відсутні будь-які інші міцні соціальні зв`язки.

Наявність ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи той факт, що під час проведення обшуку за місцем мешкання останньої було вилучено технічні засоби (мобільний телефон), а також комп`ютерну техніку з метою отримання додаткових доказів вчиненого ОСОБА_3 , кримінального правопорушення, останній, володіючи інформацією щодо доступу до інтернет-аккаунтів, через які він поширював дитячу порнографію, та які знаходяться на технічних засобах, перебуваючи на свободі, може знищити інформацію, яка має істотне значення для кримінального провадження.

Наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 , може незаконно впливати на малолітню потерпілу або свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_3 , усвідомлює, що обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, базується, у тому числі, на показаннях свідків серед яких є його дружина ОСОБА_6 , а також рідна донька: ОСОБА_7 , 2010 р.н., та малолітня потерпіла ОСОБА_8 , 2011 р.н., може впливати на них шляхом вмовляння, підкупу, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою схилення їх до зміни показань, чим перешкоджатиме забезпеченню швидкого та повного розслідування у даному кримінальному провадженні.

Наявність ризику передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 , може іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, а саме створити штучні докази своєї невинуватості, враховуючи, що вчинення кримінального правопорушення здійснено за допомогою мережі інтернет, соціальних мереж для спілкування, перебуваючи на волі має можливість вільного доступу до цих мереж та створення штучних обставин начебто вчинення кримінального правопорушення іншими особами. Крім того, ОСОБА_3 своєю поведінкою може затягувати судовий розгляд, зокрема не з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду.

Наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 , може продовжити кримінальні правопорушення, в яких він наразі обвинувачується, або вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення. Так, зокрема під час проведення досудового розслідування встановлено, що окрім виготовлення, розповсюдження та збуту дитячої порнографії, у ОСОБА_3 , було відшукано ти більше 100 файлів, які містять дитячу порнографію. Враховуючи той факт, що ОСОБА_3 , не має постійного джерела доходу, окрім як дохід отриманий ним від розповсюдження та збуту дитячої порнографії, останній, перебуваючи на свободі може вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою отримання прибутку, або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється з тією ж метою.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив суд замінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання, оскільки на його думку, зазначені прокурором ризики є необґрунтованими.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію захисника.

Законний представник потерпілого ОСОБА_6 , у судовому засіданні підтримала захисника, просила визначити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу та додані до нього матеріали, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого та його захисника, а також законного представника потерпілого, приходить до наступного висновку.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.10.2024 року, ОСОБА_3 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.12.2024, який у подальшому було продовжено.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини визначені в зазначеній статті.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України ,за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Разом з тим, за положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно з ч.1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні .

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, підозрюваної у вчинені злочину, за який Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд приймає до уваги те, що ОСОБА_3 вчинив особливо тяжкий злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років, крім зважаючи на те, що ОСОБА_3 , офіційно ніде не працює, та те, що потерпілою від його кримінальних правопорушень є його власна дитина, свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, зокрема, не має постійного джерела доходу, окрім як дохід отриманий ним від розповсюдження та збуту дитячої порнографії.

Крім того, на думку суду оскільки в рамках даного кримінального провадження матеріали справи ще не досліджені у повному обсязі, свідки та потерпіла не допитані, суд вважає наведені обґрунтування ризиків, щодо того що ОСОБА_3 , вчиненим кримінальні правопорушення за допомогою мережі інтернет, соціальних мереж для спілкування, перебуваючи на волі має можливість вільного доступу до цих мереж та створення штучних обставин начебто вчинення кримінального правопорушення іншими особами, крім того, володіючи інформацією про доступу до інтернет-аккаунтів, через які він поширював дитячу порнографію, та які знаходяться на технічних засобах, перебуваючи на свободі, може знищити інформацію, яка має істотне значення для кримінального провадження, та може незаконно впливати на малолітню потерпілу або свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_3 , усвідомлює, що обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, базується, у тому числі, на показаннях свідків серед яких є його дружина ОСОБА_6 , а також рідна донька: ОСОБА_7 , 2010 р.н., та малолітня потерпіла ОСОБА_8 , 2011 р.н., може впливати на них шляхом вмовляння, підкупу, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою схилення їх до зміни показань, чим перешкоджатиме забезпеченню швидкого та повного розслідування у даному кримінальному провадженні, вважає цілком обґрунтованими та доведеними.

Перебування обвинуваченого під домашнім арештом за місцем його проживання, де проживає і потерпіла, створює реальний ризик незаконного впливу на неповнолітню потерпілу, а також може призвести до психологічного тиску на неї, з метою зміни показань чи відмови від обвинувачення. Такий ризик є безпосереднім і не може бути усунутий шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Наведені обставини дають суду вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України аніж тримання під вартою, не зможуть запобігти визначеним ризикам.

Відповідно до вимог ст. 197 ч.1 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з цим, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.152 КК України вчинено із застосуванням насильства, що свідчить про неможливість встановлення застави відносно ОСОБА_3 як альтернативний запобіжний захід тримання під вартою.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, оскільки прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшились та у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням строку у межах шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 177, 199, 331,350 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора поданого в рамках кримінального провадження № 0001092 від 09.10.2023 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 24.00 години 29 січня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_9