Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8329/24
Номер провадження 1-кп/711/162/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002808 від 29.08.2024, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ялта АР Крим, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працюючого, офіційно не одруженого, на утриманні має доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , учасником бойових дій, депутатом, інвалідом, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не являється, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05.10.2011 Сімферопольським районним судом АР Крим за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі на 4 роки 6 місяців, 14.07.2014 звільнений на підставі ЗУ «Про амністію»; 25.06.2012 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 390 К України до позбавлення волі 1 рік, на підставі ч.4 ст.70 КК України приєднано покарання за вироком Сімферопольського районного суду АР Крим від 05.10.2011 до остаточного відбуття покарання 4 роки 7 місяців позбавлення волі, 14.07.2014 звільнений на підставі ЗУ «Про амністію» з не відбутим покаранням 1 рік 9 місяців 18 днів; 03.05.2018 Горохівським районним судом Волинської області за ч.2 ст.185 КК України до обмеження волі на 1 рік, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в термін час попереднього ув`язнення, в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі, 11.102018 звільнений по відбуттю покарання; 24.04.2019 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на 1 рік, на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в термін попереднє ув`язнення з 07.03.2019 по 24.04.2019; 07.11.2019 Рівненським міським судом ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, 70 КК України до обмеження волі на 1 рік 1 місяць, 07.12.2020 звільнений у зв`язку з закінченням терміну тримання під вартою; 10.06.2024 вироком Смілянського міськрайонного суду в Черкаській області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернулася до суду з клопотанням про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивує тим, ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у інше приміщення, вчиненій повторно, в умовах воєнного стану. Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 23.10.2024 скеровано до Придніпровського районного суду м. Черкаси для розгляду по суті. Так, відповідно до вимог п.1, п.3 ч.7 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб. Підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду. Проте, ОСОБА_5 25.12.2024 та 30.01.2025 у судові засідання до Придніпровського районного суду м. Черкаси не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце проведення засідання, вживаючи заходів для доставления обвинуваченого в судове засідання суд застосував примусовий привід, про що свідчить ухвала суду від 25.12.2024, яка залишилася без виконання у зв`язку із неможливістю встановити місцезнаходження обвинуваченого. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.01.2025 задоволено клопотання прокурора та обвинуваченого ОСОБА_5 оголошено в розшук. В подальшому відновлено провадження в зв`язку з розшуком обвинуваченого, проте в судові засідання 24.11.2025 та 23.12.2025 останній так і не з`явився. В зв`язку з чим ОСОБА_5 повторно оголошено в розшук. Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. ОСОБА_5 на даний час притягується до кримінальної відповідальності за тяжкий злочин, вчинений в умовах воєнного стану, відповідальність за скоєння якого передбачена ч.4 ст.85 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, неодноразово не з`являється до суду, переховується від правоохоронних органів та суду, що свідчить про навмисне ігнорування судових викликів з метою затягування розгляду вказаного провадження та уникнення кримінальної відповідальності. Згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.184 КПК України на даний час встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливе переховування від правоохоронних органів та суду; можливе вчинення іншого кримінального правопорушення. Ризик можливого переховування від правоохоронних органів та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, з метою уникнення покарання, має реальну можливість переховуватися від правоохоронних органів та суду, а враховуючи те, що на частині території України ведуться активні бойові дії, в разі переховування особи від правоохоронних органів це значно ускладнить розшук обвинуваченого. Також те, що у ОСОБА_5 відсутнє постійне місце проживання, що ускладнює, в разі його неприбуття до суду, встановлення його місцезнаходження. Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_5 обґрунтовується тим, що останній, не має власного постійного джерела доходів, про що свідчить відсутність працевлаштування, як джерела законного доходу, також систематичне вчинення ним тяжких майнових злочинів. Також те, що ОСОБА_5 останній раз був засуджений 10.06.2024 вироком Смілянського міського суду в Черкаській області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, та перебуваючи на іспитовому терміні, на шлях виправлення не став та обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого, майнового злочину, що свідчить про стійкий характер його злочинної діяльності, в зв`язку з цим обвинувачений може вчинити злочин повторно. Таким чином, в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховування від правоохоронних органів та суду; запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення. Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 переховується від правоохоронних органів та суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, виникла необхідність обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З урахуванням зазначеного, просить суд задовольнити клопотання та обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з можливістю застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора не заперечувала.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечував.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 331 КПК України передбачає можливість зміни, скасування чи обрання запобіжного заходу, щодо обвинуваченого під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначено в ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, зокрема окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний (обвинувачений) може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним (обвинуваченим) зазначених дій.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний (обвинувачений) обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд враховує не лише наявність у кримінальному провадженні вагомих доказів обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також те, що обвинувачений, раніше неодноразово судимий, перебуваючи на волі може ухилятися від суду, здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність цих ризиків підтверджується тими обставинами, що обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працює, не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, є раніше судимим, підозрюється у вчиненні, тяжкого злочину, та у разі його засудження йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, тому з метою його уникнення він може переховуватися від суду. Таким чином ризик переховування обвинуваченого від суду є обґрунтованим.

Ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, полягає в тому, що обвинувачений ОСОБА_5 проживає в одному місті, де проживають потерпілий та свідки, у зв`язку з цим, він матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на них шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу, з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.

Ризик вчинення нового кримінального правопорушення обумовлений тим, що ОСОБА_5 є раніше судимим, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, останній раз був засуджений 10.06.2024 вироком Смілянського міського суду в Черкаській області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, та перебуваючи на іспитовому терміні, на шлях виправлення не став та обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого, майнового злочину, що свідчить про стійкий характер його злочинної діяльності, в зв`язку з цим обвинувачений може вчинити злочин повторно, ніде не працює, у зв`язку із чим не має джерела доходу для забезпечення своєї життєдіяльності.

З огляду на викладене, суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, які існують та які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: пункти перший, третій та п`ятий вказаної статті.

До того ж, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд поряд з цим також враховує особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, те, що він ніде не працює, неодружений, має на утриманні неповнолітню доньку.

В ході розгляду клопотання прокурором доведено, що в даному кримінальному провадженні, враховуючи конкретні його обставини, неможливим є застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання тим ризикам, існування яких доведено в судовому засіданні.

Крім того, судом не встановлено виняткових обставин, які б давали підставу не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до переконливого висновку, що клопотання прокурора є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Однак при цьому, суд вважає, за можливе визначити обвинуваченому ОСОБА_5 , як альтернативу, розмір застави, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 КК України.

Тобто, не визначити розмір застави є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналізуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, що регулює застосування інституту застави, зокрема виключно повноваження суду у вирішенні цього питання при застосуванні даного запобіжного заходу як альтернативи триманню під вартою, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , його суспільну небезпеку, майновий та сімейний стан обвинуваченого, стан здоров`я, інші дані про його особу, як того вимагають вимоги ч.4 ст.182 КПК України, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що утримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, суд приходить до висновку про визначення обвинуваченому ОСОБА_5 , як альтернативу, застави в розмірі, що становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням у разі внесення застави обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; 2) не відлучатися з місця проживання, про яке негайно повідомити прокурора або суд, без дозволу прокурора або суду; 3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, 4) утриматись від спілкування зі свідками по справі; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Саме такий розмір застави та зазначені вище обов`язки у разі її внесення, на думку суду, не є непомірним з урахуванням всіх обставин справи, захищеного законного інтересу, тяжкості злочинів, що інкримінуються обвинуваченому, і забезпечить стимулюючий ефект цього запобіжного заходу, належну процесуальну поведінку обвинуваченого під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання обвинуваченим обов`язків (вказаний висновок відповідає правовій позиції Європейського суду з прав людини, викладеному у рішенні по справі «Мангурас проти Іспанії» від 08.01.2009).

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає необхідним обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст.197 КПК України, а саме на 60 днів, тобто до 09.03.2026 включно, з можливістю внесення застави у розмірі 20 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає що складає 66 560 грн. 00 коп. У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: 1) прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; 2) не відлучатися з місця проживання, про яке негайно повідомити прокурора або суд, без дозволу прокурора або суду; 3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, 4) утриматись від спілкування зі свідками по справі; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Попередити, що у разі не виконання даних обов`язків, згідно з ч.8 ст.182 КПК України, заставодавцем, а також якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до прокурора чи суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Керуючись ст.ст. 31, 177, 178, 183, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 09.03.2026 включно, з можливістю внесення застави у розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 166 400 грн. 00 коп.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду;

2) не відлучатися з місця проживання, про яке негайно повідомити прокурора або суд, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання,

4) утриматись від спілкування зі свідками по справі;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити, що у разі не виконання даних обов`язків, згідно з ч.8 ст.182 КПК України, заставодавцем, а також якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до прокурора чи суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 діб з часу її проголошення.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1