ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/118/26 Справа № 206/4004/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконфернції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконфернції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000586 від 01 липня 2019 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра - ОСОБА_6 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баландине Кам`янського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2021 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч.1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Органом досудового розслідування, ОСОБА_7 інкриміновано те, що він у співучасті незаконно виготовляв підакцизні товари з використанням обладнання, що забезпечує масове виробництво таких товарів за наступних обставинах.

Відповідно до ст. 215 Податкового Кодексу України спирт етиловий віднесено до підакцизних товарів. Статтею 2 закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що виробництво спирту етилового може здійснюватися лише на державних підприємствах.

17.10.2007 наказом ДП «Косарський спиртовий завод» №358 к ОСОБА_7 призначено учнем апаратника перегонки та ректифікації спирту, 28.03.2018 року наказом ДП «Косарський спиртовий завод» № 90к ОСОБА_7 присвоєно четвертий тарифно кваліфікаційний розряд апаратника перегонки та ректифікації спирту, 14.02.2011 у зв`язку із створенням Косарського місця провадження діяльності ДП «Укрспирт» наказом №1/7 -к ОСОБА_7 призначено на посаду апаратника перегонки та ректифікації спирту четвертого розряду зазначеного підприємства.

Відповідно робочих інструкцій апаратника перегонки та ректифікації спирту на вищевказаних посадах ОСОБА_7 виконував роботи по брагоректифікаційному відділенні, вів процес перегонки бражки і ректифікації спирту і виконував безпосередньо такі функції робітника:

- забезпечував ритмічне постачання сировини, допоміжних матеріалів високої якості і повному об`ємі відповідно до планових завдань та у відповідності з виробничою програмою, договірними зобов`язаннями, календарними графіками та змінно добовими нормами;

- дотримуватися вимог встановленої технології виробництва в повній відповідності зі стандартами, технічними умовами, нормативною документацією та вимогами чинного законодавства.

Таким чином, відповідно до покладених обов`язків та виконуваної роботи, ОСОБА_7 був обізнаний про технологічну схему процесу перегонки бражки і ректифікованого спирту; регулювання витрачання бражки, спирту пари та води; процес контролю виготовленого спирту і його якість; фізико хімічні показники якості ректифікованого спирту, сивушного масла, головної фракції; будову брагоректифікаційних установок безперервної дії різних систем та засобів автоматики; виявлення несправності в роботі устаткування та вживання заходів щодо їх усунення, а також мав необхідний досвід у виробництві зазначеного підакцизного товару та обслуговуванні необхідного промислового обладнання, яке забезпечує його масове виробництво.

У першій декаді лютого 2018 року невстановлені досудовим розслідуванням особи запропоновували ОСОБА_7 забезпечувати технологічний процес незаконного виробництва спирту за допомогою брагоректифікаційної установки, яка забезпечувала його масове виробництво, установленої у підпільному цеху.

На пропозицію зазначених осіб ОСОБА_7 відповів згодою, при цьому він усвідомлював, що його дії носять протиправний характер, оскільки в порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» виробництво спирту етилового здійснюється не на державному підприємстві.

Для незаконного виробництва етилового спирту ректифікованого невстановлені особи використовували нежитлове приміщення, що належало ТОВ «Нова Магістраль» (код ЄРДРПОУ 38432298), що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, 2 ж, та обладнання, зокрема брагоректифікаційну установку з підключеними до неї ємкостями для сировини, готової продукції та котельнею, що належали ТОВ «Промекспорт» (код ЄРДРПОУ 31275196). Зазначене обладнання забезпечувало масове виробництво спирту етилового ректифікованого обсягом 12000 літрів на добу.

З метою маскування своєї злочинної діяльності та недопущення викриття з боку правоохоронних органів територія підпільного цеху була огороджена парканом, в`їзд на територію цеху здійснюється через ворота, які зачинялися, пропускний режим забезпечували найняті охоронці.

У період з 04.02.2018 по 28.12.2018 ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, Самарський район, вул. Космонавта Волкова, 2 ж, у приміщенні облаштованого за вищевказаних обставин підпільного цеху, використовуючи зазначене обладнання, яке забезпечувало масове виробництво, незаконно виробив спирт етиловий ректифікований, який відповідно до Податкового Кодексу України, відноситься до підакцизних товарів.

У період з 18 по 28 грудня 2018 року працівниками поліції у присутності ОСОБА_7 проведено обшук за місцем знаходження вказаного вище підпільного цеху, за результатами якого зупинено незаконну діяльність з виробництва спирту етилового ректифікованого, вилучено обладнання брагоректифікаційну установку, а також незаконно виготовлений спирт етиловий ректифікований в кількості 11300 літрів.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та повторно дослідивши докази постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор вказує на те, що суд не надав належної оцінки доказам у кримінальному провадженні, обмежився їх перерахуванням, без їх аналізу та взаємозв`язку. Так, навівши у вироку показання свідків та письмові докази, серед яких судом приведено і процесуальні рішення, прийняті в межах кримінальних проваджень № 0000134 та № 0000586, суд не проаналізував їх як кожен окремо, так і в сукупності з іншими доказами, не надав їм оцінки з огляду на те, які обставини вони підтверджують чи спростовують.

Наповнивши вирок нормативно-правовими актами з питань додержання прав людини взагалі та, зокрема, у кримінальному провадженні, положеннями діючого КПК України, суд без взаємозв`язку з ними зробив висновок про недоведеність того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_7 . Структура вироку за своїм змістом є хаотичною, непослідовною, висновки, викладені в ньому, вступають у протиріччя між собою, при цьому послідуючі висновки не є результатом аналізу доказів, наведених у вироку, які були предметом дослідження безпосередньо в суді.

На арк. 7 вироку судом дано аналіз складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204 КК України та вказано, що в даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення інкриміновано незаконне виготовлення підакцизних товарів з використанням обладнання, що забезпечує масове виробництво таких товарів.

Далі суд посилається у вироку на ч. 2 ст. 91 КПК України та констатує, що в ході судового розгляду кримінального провадження, стороною обвинувачення не надано жодного належного та допустимого доказу, який би дав змогу встановити спосіб, обстановку та інші обставини вчинення даного злочину, що є обов`язковою умовою ст. 91 КПК України. Тобто, таким висновком суд ставить під сумнів наявність події кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , однак, надалі приймає рішення про виправдання ОСОБА_7 у зв`язку з недоведеністю його причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 204 КК України.

Так само незрозуміло, що мав на увазі суд, перерахувавши на арк. 7-8 вироку ряд визнаних в якості доказів документів, наданих стороною захисту під час судового розгляду кримінального провадження.

Вказавши у вироку, що судом безпосередньо досліджено під час судового розгляду визначений обсяг доказів та з`ясовано обставини кримінального провадження, в подальшому суд констатував висновок про недоведеність того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_7 , при цьому фактично у вироку мотивував відсутність в діях останнього складу злочину.

Окрім цього, суд надав перевагу доказам (приведеним на арк.7-8 вироку), які були надані суду під час судового розгляду стороною захисту у порушення вимог ст. 290 КПК України. При цьому, судом не встановлено поважності причин, з яких вони не були відкриті стороні обвинувачення на стадії досудового розслідування.

Разом із цим, у вироку судом встановлено, що в матеріалах кримінального провадження № 0000586 відсутня постанова про призначення групи прокурорів, а тому, враховуючи, що відомості про кримінальне провадження, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2019, а група прокурорів у кримінальному провадженні №0000134, з яким було об`єднано вказане провадження, визначена 15.03.2018, після прийняття рішення про виділення групи прокурорів у кримінальному провадження №0000586 повторно не визначалась, слід визнати недопустимими фактично всі зібрані по справі докази.

Водночас, суд констатував: постановою старшого групи прокурорів ОСОБА_9 від 01.07.2019 з кримінального провадження №0000134 від 06.03.2018 за ч.ч.2,3 ст. 321-1, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України виділено матеріали досудового розслідування (стосовно правопорушника ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України), якому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань присвоєно №0000586. Таким чином, у зв`язку з тим, що у кримінальному провадженні №0000134 від 06.03.2018 було визначено групу прокурорів з визначенням старшого прокурора групи, вказаний склад групи діяв і в межах кримінального провадження №0000586, яке було виділено з кримінального провадження №0000134.

Прокурор також звертає увагу на те, що з незрозумілих мотивів суд не звернув увагу, що реєстрація кримінального провадження №0000134 мала місце 06.03.2018 за попередньою правовою кваліфікацією зач.ч.2,3 ст. 321-1, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України, а виділення матеріалів та реєстрації в ЄРДР за №0000586 мало місце 01.07.2019 стосовно конкретної особи - ОСОБА_10 , який був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204 КК України в межах кримінального провадження №0000134, тому визнання доказів недопустимими в межах кримінального провадження №0000586 з мотивів наявності там лише копії постанови про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000134, та відсутності окремої постанови по кримінальному провадженню №0000586 є незаконним.

Також прокурор вважає безпідставним й висновок суду про визнання доказів недопустимими з мотивів відсутності в матеріалах кримінального провадження постанови щодо визначення підслідності за слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України, які здійснювали досудове розслідування, у період з 06.03.2018 по 29.05.2019. Прокурор зазначає, що 29.05.2019 постановою прокурора про визначення підслідності визначено підслідність злочинів, передбачених ч. 3 ст. 321-1 і ч. 2 ст. 204 КК України, які розслідуються в кримінальному провадженні №0000134, зареєстрованому в ЄРДР 06.03.2018, за слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України. Вказане рішення було прийнято прокурором у суворій відповідності з вимогами ст.216 КПК України після повідомлення 29.05.2019 про підозру за ч.2 ст. 204 КК України ОСОБА_7 вимогами ст.216 КПК України після повідомлення його 29.05.2019 про підозру за ч.2 ст. 204 КК України.

Внаслідок допущених вищевказаних порушень вимог КПК України, поза увагою суду та без належної їх оцінки залишились докази сторони обвинувачення, які прямо вказують на винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28. ч. 2 ст. 204 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник з доводами прокурора не погоджується. На переконання адвоката вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України. Захисник зауважує, що висновком експерта встановлено, що надані об`єкти не відносяться до спирту, який використовується для виготовлення алкогольних напоїв та не є підакцизним товаром. При цьому, стороною захисту було надано документи, які вказують на те, що вилучена рідина є розчинником універсальним та належить ТОВ Хімпромтехнологія. Незважаючи на це, в апеляційній скарзі сторона обвинувачення не посилається на докази, які б підтверджували той факт, що вилучена рідина є підакцизним товаром. Що стосується відкриття та функціонування підпільного цеху, то стороною обвинувачення не надано доказів причетності до цього обвинуваченого та не наведено в апеляційній скарзі жодних доводів з цього приводу. Окрім цього, адвокат зауважує, що згідно технічного регламенту, дослідженого судом, на вилученому під час обшуку обладнанні неможливо виробити спирт. При цьому, стороною обвинувачення на надано ані доказів працездатності цього обладнання, ані доказів забезпечення виробництва цим обладнанням спирту. Щодо порушення судом ст. 290 КПК України, то захисник вказує на те, що всі надані докази були отримані під час судового розгляду та відкриті в порядку, передбаченому п. 11 ст. 290 КПК України. Також, захисник вказує на відсутність повноважень у слідчого, яким здійснювалось досудове розслідування та здійснення досудового розслідування кримінального провадження з порушенням правил підслідності. Серед іншого, захисник вважає незаконним проведений обшук, а вилучені під час його проведення докази недопустимим.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, захисника та обвинуваченого, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалюючи вирок, суд, у відповідності зі ст. 368 КПК України, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

При цьому, положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При вирішенні питання про вину обвинуваченої особи, згідно правил ст.62 Конституції України, не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

У відповідності з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, як тих, що були зібрані стороною захисту, так і тих, що зібрані стороною обвинувачення, в тому числі і поданих у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

Перевіривши доводи прокурора та повторно частково дослідивши докази у кримінальному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, виправдовуючи ОСОБА_7 суд першої інстанції посилався на недоведення вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 204 КК України.

Обґрунтовуючи наведені висновки, врахувавши показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також самого обвинуваченого, посилався на відсутність належних доказів на підтвердження виготовлення обвинуваченим підакцизних товарів з використанням обладнання, що забезпечує їх масове виробництво.

Разом із цим, суд дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не було визначено способу вчинення злочину та не здобуто доказів організації та забезпечення обвинуваченим роботи виробництва підакцизних товарів, участі у технологічному процесі та його стадіях, його відношення до вилучених під час обшуку речей, що відповідало б диспозиції ч. 2 ст. 204 КК України.

Окрім цього, суд, керуючись наявними у матеріалах провадження договорами, констатував, що за місцем проведення обшуку було розташовано комплекс з виробництва та технічної переробки технічних та органічних рідин, миючих зачобів для авто, розпалювачів, розчинників тощо ВК ТОВ "ХІМПРОМТЕХНОЛОГІЯ".

Також, через відсутність постанов про визначення групи прокурорів, доручення проведення досудового розслідування групі слідчих та визначення підслідності в період з 06.03.2018 до 29.05.2019, суд визнав недопустимими: протоколи обшуків від 18.12.2018 року та 28.12.2018; акти приймання-передачі речей, вилучені під час проведення обшуку 18.12.2018 та 28.12.2018; постанову про визнання речовими доказами та приєднання до провадження речових доказів від 29.12.2018; протокол огляду від 14.06.2019; постанову про визнання речовими доказами та приєднання до провадження речових доказів від 14.06.2019; копію наказу ДП «Косарівський спиртовий завод» від 28.03.2018 року № 90 К; копію робочої інструкції апаратника та ректифікації спирту (етилового); копію робочої інструкції апаратника перегонки та ректифікації спирту; висновок експерта від 11.01.2019 № 19/11 1/796; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 11.03.2019; протокол огляду від 11.07.2019; лист Державної фіскальної служби України від 28.03.2019 року № 6768/5/99-99-08-02-02-16 з додатком відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб платників податків станом на 27.03.2019 за період з 1 кварталу 1998 року по 4 квартал 2018 року; речові докази, а саме дистиляційну установку, яка вилучена 18.12.2018 під час проведення обшуку, та спирт етиловий ректифікований в кількості 11300 літрів.

При цьому, суд визнав недопустимим протокол обшуку від 28 грудня 2018 року та вилучені в ході його проведення речові докази й з підстав його проведення вдруге на підставі однієї і тієї самої ухвали слідчого судді.

Серед іншого, суд встановив, що спирт етиловий ректифікований, згідно з вимогами закону не відноситься до підакцизних товарів.

Надаючи оцінку наведеним обставинам у сукупності, суд апеляційної інстанції з мотивами суду погоджується частково, однак при цьому висновки суду про необхідність виправдання ОСОБА_7 вважає в цілому обґрунтованими.

Так, згідно з вимогами ч. 1 ст. 235 КПК України, ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 12.12.2018 було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: вул. Космоновта Волкова, 2-Ж, м. Дніпро.

Разом із цим, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, обшук за вказаною адресою на підставі цієї ухвали було проведено двічі - 18.12.2018 та 28.12.2018.

Таким чином, під час проведення 28.12.2018 слідчої дії органом досудового розслідування було порушено порядок збирання доказів, а тому висновки суду про недопустимість протоколу обшуку від 28.12.2018 та вилучених в ході його проведення речових доказів колегія суддів вважає обґрунтованими.

Поряд із цим, колегія суддів погоджується з висновками суду в частині розташування за місцем проведення обшуку комплексу з виробництва та технічної переробки технічних та органічних рідин, миючих зачобів для авто, розпалювачів, розчинників тощо ВК ТОВ "ХІМПРОМТЕХНОЛОГІЯ".

Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що згідно з договором оренди № 01/09 14 КВ від 01.09.2014, ТОВ «РИБПЕРЕРОБКА» передало Виробничо комерційному ТОВ «ХІМПРОМТЕХНОЛОГІЯ» в строкове платне користування нежитлові приміщення а саме: адміністративну будівлю літ. Л 1 поз. 1 9, загальною площею 60,1 кв.м, ганки літ. л1, л2, будівлю цеху літ. К 1 з прибудовами літ. К1 1, К2 1, К3 1, загальною площею 110,5 кв.м., сходи літ. я, сторожку літ. І 1 поз. 1, загальною площею 3,9 кв.м, сходи літ. і, ганок літ. і1, що розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Космонавта Волкова, буд. 2 Ж, які належать ТОВ «РИБПЕРЕРОБКА» на праві приватної власності.

03.11.2014 між ТОВ «РИБПЕРЕРОБКА» та ВК ТОВ «ХІМПРОМТЕХНОЛОГІЯ» було укладено Додаткову угоду до Договору оренди № 01/09 14 КВ від 01.09.2014, згідно з якоя Третя особа за попереднім письмовим погодженням ТОВ «РИБПЕРЕРОБКА» має право здійснювати реконструкцію, перебудову, перепланування, добудову, а також інші дії в результаті яких може бути змінено елементи конструкцій та площу об`єкту оренди.

Відповідно до Договору оренди № 01/09 14 КВ від 01.09.2014 та додаткової угоди до нього від 03.11.2014 ТОВ «РИБПЕРЕРОБКА» надала дозвіл на проведення ВК ТОВ «ХІМПРОМТЕХНОЛГІЯ» реконструкцію адміністративної будівлі під будівлю експериментального цеху по виробництву та переробці технічних та органічних рідин по вулиці Космонавта Волкова, 2 Ж у місті Дніпропетровську.

21.10.2014 ВК ТОВ «ХІМПРОМТЕХНОЛОГІЯ» було подано (зареєстровано) декларацію про початок виконання будівельних робіт на об`єкті - Реконструкція адміністративної будівлі під будівлю експериментального цеху по виробництву та переробці технічних та органічних рідин по вулиці Космонавта Волкова, 2 Ж у місті Дніпропетровську та розпочаті будівельні роботи.

У 2017 році власник нежитлових приміщень, які розташовані за адресою вулиця Космонавта Волкова, 2-Ж у місті Дніпро, змінився. Новим власником зазначених нежитлових приміщень стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Магістраль».

Відповідно до Договору № 1-05/10-2017 від 05.10.2017 ТОВ «Нова Магістраль» передало в оренду ВК ТОВ «ХІМПРОМТЕХНОЛОГІЯ» нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, 2-Ж (т. 2 а.п. 225-228).

З договору № 19/1-15 від 19.03.2015 вбачається, що ТОВ «ПРОМЕКСПОРТ» передало ВК ТОВ «ХІМПРОМТЕХНОЛОГІЯ» обладнання для комплексу до виробництва та переробки технічних і органічних рідин, миючих засобів для авто, розпалювачів, розчинників тощо.

Таким чином, згідно з вказаними договорами, нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, 2-Ж, перебували в оренді ВК ТОВ «ХІМПРОМТЕХНОЛОГІЯ», як і обладнання для комплексу до виробництва та переробки технічних і органічних рідин, миючих засобів для авто, розпалювачів, розчинників тощо.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з тим, що вони є істотними в контексті доведення винуватості обвинуваченого, оскільки спростовують твердження про наявність підпільного цеху та ставлять під сумнів вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

При цьому, доводи прокурора стосовно невідкриття цих доказів стороні обвинувачення суд розцінює критично.

З матеріалів провадження вбачається, що наведені докази були здобуті стороною захисту на стадії судового розгляду, а при їх долученні до матеріалів провадження захисником виконано вимоги ч. 11 ст. 290 КПК України, що спростовує сумніви у їх допустимості (т. 2 а.п. 224, т. 3, а.п. 14).

Поряд із цим, колегія суддів не може погодитись з твердженням суду про те, що спирт етиловий ректифікований не відноситься до підакцизних товарів.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 інкриміновано незаконне виготовлення спирту етилового ректифікованого, що встановлено на підставі висновку експерта від 11.01.2019 №19/11-1/01-СЕ/19.

Як вбачається з оскражуваного вироку, суд керувався тим, що цей спирт не віднесено до переліку підакцизних товарів, передбаченого ст. 215.1 Податкового кодексу України.

Надаючи оцінку наведеним твердженням, колегія суддів зазначає, що вимогами ст. 215.1 ПК України у чинній на час вчинення кримінального правопорушення редакції, дійсно передбачено, що до підакцизних товарів належать, зокрема спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво (крім квасу "живого" бродіння).

Між тим, суд звертає увагу на те, що положеннями п.п. 14.1.237 ПК України конктертизовано поняття, що вживаються у Кодексі та визначено спирт етиловий, як всі види ректифікованого спирту етилового, біоетанолу, інших видів спирту етилового, зазначені у товарних позиціях 2207 та 2208 згідно з УКТ ЗЕД.

Вказані положення також узгоджуються з термінами, визначеними Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", чинним на час вчинення кримінального правопорушення, який також визначав спирт етиловий ректифікований, як різновид спирту етилового.

За цих обставин, колегія суддів не погоджується з наведеними мотивами суду та вважає їх такими, що не ґрунтується на вимогах закону. При цьому, колегія суддів зауважує, що ці мотиви не узгоджуються з визначеними судом підставами виправдання, передбаченими п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки ставлять під сумнів наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Поряд із цим колегія суддів не може визнати обґрунтованими й висновки суду про визнання недопустимими докази через відсутність постанов про визначення групи прокурорів, доручення проведення досудового розслідування групі слідчих та визначення підслідності.

Так, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Вимоги частини другої цієї статті передбачають, що прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення.

Щодо повноважень слідчого чи групи слідчих, то згідно з п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

З матеріалів провадження вбачається, що ГСУ Національної поліції України здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000134 від 06.03.2018.

Як правильно встановлено судом у вироку, повноваження прокурорів та слідчих у вказаному провадженні було визначено постановами від 15.03.2018 та 21.03.2018.

Разом із цим, в подальшому постановою від 01.07.2019 з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000013 від 06.03.2018, у кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000586 від 01.07.2019, розгляд якого наразі здійснюється судом, було виділено матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_7 .

Таким чином, матеріали провадження, які є предметом апеляційного розгляду, утворились в порядку ст. 217 КПК України, внаслідок виділення матеріалів досудового розслідування з іншого кримінального провадження.

У постанові від 26.09.2023 (справа № 382/646/19) Верховний Суд дійшов висновку про те, що положеннями КПК України, у тому числі ст. 217 КПК України, не передбачено повторного призначення слідчого або прокурора у кримінальному провадженні, яке було виділено або об`єднано з іншим, якщо після початку досудового розслідування вже було визначено слідчого чи групу слідчих для його проведення.

Аналогічні правові висновки були викладені у постановах від 27.03.2023 (справа № 146/1683/18) та від 17.11.2022 (справа № 564/2082/16-к).

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає помилковими висновки суду про визнання недопустимими докази з мотивів відсутності відповідних повноважень у слідчих та прокурорів на їх збирання.

Водночас, колегія суддів не може погодитись й з висновками суду в частині відсутності у матеріалах провадження відповідних процесуальних рішень про визначення підслідності у період з 06.03.2018 до 29.05.2019.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 216 КПК України, слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Положеннями ч. 3 ст. 216 КПК України у чинній на час прийняття відповідного процесуального рішення редакції передбачено, що слідчі органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 204, 205, 205-1, 212, 212-1, 216, 218-1, 219 КК України.

Згідно з вимогами частини десятої цієї статті, якщо під час досудового розслідування буде встановлено інші злочини, вчинені особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, або іншою особою, якщо вони пов`язані із злочинами, вчиненими особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, і які не підслідні тому органу, який здійснює у кримінальному провадженні досудове розслідування, прокурор, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням, у разі неможливості виділення цих матеріалів в окреме провадження своєю постановою визначає підслідність всіх цих злочинів.

З матеріалів провадження вбачається, що ГСУ Національної поліції України здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000134 від 06.03.2018, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 321-1 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України та постановою від 29.05.2019 визначено підслідність злочинів, передбачених ч. 3 ст. 321-1 і ч. 2 ст. 204 КК України, за ГСУ Національної поліції України.

Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що вказане рішення було прийнято законно та обґрунтовано.

Що стосується тверджень суду про відсутність процесуальних рішень про визначення підслідності у період з 06.03.2018 до 29.05.2019, то вони є безпідставними.

З матеріалів провадження вбачається, що в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000134 від 06.03.2018, здійснювалось досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 321-1 КК України, підслідність якого відповідно до положень ст. 216 КПК України визначена виключно за слідчими органами Національної поліції.

За вказаних обставин ставити під сумнів підслідність кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 КК України через відсутність процесуального рішення про визначення підслідності кримінального правопорушення, передбаченого ст. 321-1 КК України, неможливо.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд необґрунтовано визнав недопустимими докази й з підстав відсутності підтвердження повноважень слідчих ГСУ Національної поліції України у період з 06.03.2018 до 29.05.2019.

Водночас, дослідивши вказані докази, колегія суддів вважає, що їх допустимість жодним чином висновків суду спростувати не може.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_7 інкриміновано

співучасть в незаконному виготовленні підакцизних товарів з використанням обладнання, що забезпечує масове виробництво таких товарів.

Серед доказів, які з урахуванням наведених вище мотивів відповідають критеріям належності та допустимі та є доказами в розумінні вимог ч. 2 ст. 84 КПК України, стороною обвинувачення надано:

- протокол обшуку від 18.12.2018 за адресою: м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, 2-Ж, під час якого встановлено, що виробниче приміщення складається з чотирьох поверхів. На другому поверсі виробничого приміщення дистиляційна установка. На момент обшуку колона працює. Крім того, на цьому поверсі розташована відокремлена кімната, з якої здійснюється керування процесом дистиляції. На третьому поверсі знаходяться труби, комунікації під`єднані до зазначених вище колон. На четвертому поверсі знаходяться резервуари та обладнання для охолодження двох колон дистиляційної установки. Під час проведення обшуку встановлено, що на вулиці напроти складського приміщення розташовані металеві резервуари, які з`єднані з дистиляційною установкою. Під час обшуку складського приміщення, встановлено, що воно складається з шести кімнат. Під час проведення обшуку з одного полімерного резервуару розташованого у четвертій кімнаті складського приміщення відібрано експериментальні зразки спиртовмісної речовини. З резервуару відібрано три пляшки речовини обсягом один літр кожна. Відібрано експериментальні зразки спиртовмісної речовини, яка містилася у трьох резервуарах, розташованих у складському приміщенні в кімнаті № 6. З кожного резервуару відібрано по три пляшки речовини обсягом один літр кожна. Відібрано експериментальні зразки з резервуару із відходами сировини, які залишаються після дистиляції з першої кімнати. З резервуару відібрано три пляшки речовини обсягом один літр кожна. Відібрано експериментальні зразки з резервуару із сировиною, який розташований навпроти складського приміщення. З резервуару відібрано три пляшки речовини обсягом один літр кожна. Крім того, під час обшуку вилучено чотири полімерні резервуари обсягом по 1000 літрів кожний із спиртовмісною рідиною. З металевих резервуарів, що знаходяться у кімнаті № 6 складського приміщення спиртовмісна рідина перелита в вісім аналогічних полімерних резервуарів;

- акт приймання передачі від 18.12.2018, яким передано представнику ТОВ «Науково дослідний інститут «Укрекопроект» на відповідальне зберігання дванадцять опломбованих резервуарів обсягом 1000 кожний із спиртовмісною рідиною, вилученою під час проведення обшуку за адресою;

- протокол огляду від 14 червня 2019 року (з фототаблицею), яким зафіксовано огляд вказаних резервуарів;

- копія наказу №90к від 28.03.2008 ДП "Косарський спиртовий завод" про ОСОБА_7 4й тарифно кваліфікаційний розряд апаратника перегонки та ректифікації спирту, копії робочої інструкції апаратника та ректифікації спирту (етилового), робочої інструкції апаратника перегонки та ректифікації спирту;

- висновок експерта від 11.01.2019 №19/11-1/01-СЕ/19, згідно з яким основним компонентом наданих на дослідження рідин є етиловий спирт. Об`ємний вміст етилового спирту в рідинах у скляних пляшках поіменованих в постанові про призначення експертизи як: «взірці з приміщення справ при вході з приміщення №1 89,07% об.; «взірці з ємності №1 у приміщенні склад №3» - 96,08%об.; взірці рідини з ємкості №1 в кількості 1л» - 96,00%об.; «взірці рідини з ємності №2 в кількості 1л» - 96,40%об.; «взірці рідини з ємності №3 в кількості 1л» - 96,15%об.; «взірці з ємності інв №3502» - 80,80%об. Надані до дослідження рідини поіменовані в постанові про призначення експертизи як «Взірці з приміщення справа при вході з приміщення №1», «Взірці з ємності №1 у приміщенні склад №3», «Взірці рідини з ємності №1 в кількості 1л», та «Взірці з ємності інв №3502» можна віднести до спирту етилового технічного. Надані на дослідження рідини поіменовані в постанові про призначення експертизи як «Взірці рідини з ємкості №2 в кількості 1л» та «Взірці рідини з ємкості №3 в кількості 1л» можна віднести до спирту етилового ректифікованого, який за складом мікродомішок та органолептичною оцінкою не відповідає вимогам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови»;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 11.03.2019 з описом, яким зафіксовано вилучення даних ТОВ "Лайфсел";

- протокол огляду від 11.07.2019 матеріалів кримінального провадження №0000251, зареєстрованого 13.09.2018 і закритого 20.11.2018;

- характеризуючі ОСОБА_7 матеріали;

- відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб платників податків станом на 27.03.2019 за період з 1 кварталу 1998 року по 4 квартал 2018 року відносно ОСОБА_7 .

Разом із цим, судом враховано надані на запит відповіді з офісу Генерального прокурора від 25.06.2020 щодо повноважень прокурора, з Національної поліції України від 05.10.2020 щодо обсягу вилученого під час проведення обшуку спирту та його передання на зберігання до ТОВ «Науково-дослідний інститут «Укрпроект», а також лист Директора ТОВ «НДІ «УКРПРОЕКТ» вих. № 29/12-01 від 29.12.2020, згідно з яким здійснити доставку речових доказів до приміщення суду є неможливим, виходячи з маси та габаритів такого майна.

Аналізуючи зміст наведених доказів, колегія судді погоджується з тим, що вони не доводять факт вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України.

Так, на переконання колегії суддів, доказами сторони обвинувачення фактично підтверджується лише обставина виготовлення на території, розташованій за адресою: м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, 2-Ж, спирту етилового ректифікованого.

Разом із цим, відомостей, які б свідчили про причетність до вказаних дій обвинуваченого, ці докази не містять.

Суд звертає увагу на те що сам лише факт перебування обвинуваченого за адресою: м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, 2-Ж, свідчити про те, що саме ним здійснювалось незаконне виготовлення підакцизних товарів з використанням обладнання, що забезпечує масове виробництво таких товарів, не може, як і обставина наявності в нього певних знань у цій галузі.

З досліджених судом показань понятого під час проведення обшуку - ОСОБА_12 , а також самого обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що останній здійснював лише налагодження обладнання.

Жодні об`єктивні дані, які б ставили під сумнів наведені обставини стороною обвинувачення не надано.

Більш того, на підставі наданих стороною захисту доказів встановлено, що нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, 2-Ж, перебували в оренді ВК ТОВ «ХІМПРОМТЕХНОЛОГІЯ», як і обладнання для комплексу до виробництва та переробки технічних і органічних рідин, миючих засобів для авто, розпалювачів, розчинників тощо.

Між тим, відомостей, які б вказували на наявність будь-якого зв`язку обвинуваченого з цим підприємством, надані стороною обвинувачення докази не містять.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України у співучасті, що суперечить встановленим в обвинувальному акті обставинам, які посилань на конкретних або знеособлених співучасників відносно яких ухвалено відповідне судове рішення або продовжується здійснення досудового розслідування не містить.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду в частині відсутність належних доказів на підтвердження виготовлення обвинуваченим підакцизних товарів з використанням обладнання, що забезпечує їх масове виробництво.

Що стосується тверджень суду про те, що стороною обвинувачення не було визначено способу вчинення злочину та не здобуто доказів організації та забезпечення обвинуваченим роботи виробництва підакцизних товарів, участі у технологічному процесі та його стадіях, то і вони є обґрунтованими.

Колегія суддів зауважує, що такі обставини враховані судом виключно в контексті відношення обвинуваченого до інкримінованих йому дій та не розцінені судом як відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, про що зазначає прокурор.

Колегія суддів погоджується з тим, що виробництво товарів дійсно передбачає певний процес, тож за умови вчинення кримінального правопорушення у співучасті в обвинувачені має бути конкретизовано які саме дії були вчинені обвинуваченим.

З урахуванням наведених обставин, доводи прокурора про суперечності у мотивах виправдання не заслуговують на увагу.

У відповідності з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд фактично навів у мотивувальній частині вироку як мотиви, так і підстави виправдання ОСОБА_7 , які частково відповідають положенням п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про повноту судового розгляду та відповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

На переконання колегії суддів, висновки суду про недоведеність того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 204 КК України, вчинено ОСОБА_7 , є законними, а рішення про необхідність виправдання останнього за цих обставин обґрунтованим.

За результатами апеляційного перегляду вироку щодо ОСОБА_7 апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції з належним дотриманням вимог ст. ст. 22, 94, 370, 373 КПК України забезпечив повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального провадження. Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження не допущено таких порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4