1Справа № 335/8370/24 1-кп/335/367/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопда 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-Б, кримінальне провадження відомості по якому внесені до ЄРДР за № 0000694 від 23.05.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжя, є громадянином України, має вищу освіту, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий:

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, перебуваючи на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_2 , як військовозобов`язаний, за результатами медичного огляду, проведеного 22.05.2024 військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнаний придатним до військової служби.

На виконання Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 р., Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» №574/2022 від 12.08.2022 р., Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №2105-ІХ від 03.03.2022 р., Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» №2916-ІХ від 07.02.2023 р., ч. 9 ст. 1, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22 травня 2024 року належним чином було повідомлено про відправку до військової частини НОМЕР_1 о 08:00 годині 23.05.2024 з ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшого проходження військової служби під час мобілізації.

За відсутності передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав для відстрочки від призову, ОСОБА_4 , усвідомлюючи значення та протиправний характер своїх дій, знаходячись в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовився від відправки у складі команди НОМЕР_1 для проходження військової служби у військовій частині, тим самим умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, не визнав, зазначивши, що він не ухилявся від призову на військову службу.

Обвинувачений пояснив, що він з моменту закінчення військової кафедри перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , має звання молодший лейтенант.

Його мобілізація почалась з конфлікту з поліцією, 22 травня 2024 року на Набережній магістралі працівники поліції зупинили його транспортний засіб та виписали йому штраф через те, що він не включив поворот. На місце складання вказаних матеріалів приїхав начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 , який виписав йому повістку на наступний тиждень. Згодом працівник поліції сказав, що у нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим йому необхідно пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що він погодився та у медичному закладі лікар, подивившись на нього, сказав, що він тверезий та відпустив його. Далі він направився на роботу, заїхав на заправку, яка знаходиться на Набережній магістралі, навпроти розважального комплексу Пул енд Біч. На це місце під`їхала патрульна машина, до нього підійшов співробітник поліції та повідомив, що з ним дехто хоче поговорити, на що він погодився. Також, туди приїхали начальник розшуку області, поліцейські та співробітник ТЦК та СП, які почали морально тиснути на нього через конфлікт з поліцією. Він сказав щоб йому виписували протокол затримання, або він буде їхати по справам, після чого на його адресу поступили погрози. Після цього, до нього під`їхав співробітник ТЦК та СП ОСОБА_6 на автомобілі Шкода, та виписав йому повістку на 12-30 год. до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Потім було проведено незаконний обшук його машини, однак нічого не було знайдено, а його на автомобілі Тойота Пріус доставили до ІНФОРМАЦІЯ_6 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , де йому видали повістку на проходження військово-лікарської комісії, та його відвезли на Хаб біля обласної лікарні.

Під час проходження ВЛК, яке тривало 3 години, він пройшов всіх лікарів, у нього була незадовільна кардіограма, підвищений тиск, та поганий зір, однак його не направили на додатковий огляд, а написали, що він придатний до військової служби. Далі ОСОБА_6 відвіз його до ТЦК та СП, де йому виписали бойову повістку, хоча він прохав надати йому час аби він зібрав свої речі. Він написав рапорт щоб йому дали змогу повторно пройти ВЛК, однак йому відмовили, та повідомили, що він у ТЦК та СП залишається на добу, що на його думку свідчить про наявність складу злочину, передбаченого ст. 146 КК України.

Також, причиною того, що його не відпустили додому стало те, що нібито його відправка була о 4 год. ранку, тобто у комендантський час, та він би не мав змоги добратись до місця відправки. Однак, відправки не було ані о 4 годині, ані о 8 годині ранку.

Потім до нього прийшла його адвокат. У нього не було чіткої відмови від проходження військової служби, а він лише просив надати йому час аби пройти нормально ВЛК, оскільки у нього є вади здоров`я, зокрема високий тиск, однак йому не дозволили цього зробити. Далі коли працівники поліції склали матеріал, його відпустили додому, та через високий тиск він викликав швидку, його хотіли госпіталізувати, однак він пішов додому аби привести себе в порядок. Потім він знайшов медичний заклад в якому проходив обстеження, та з понеділка він ліг у лікарню.

Зазначив, що він займається виготовленням баггів для військових, приймав участь у змаганнях, та зайняв там перше місце, всі військові кажуть, що він потрібен тут та його машини також потрібні військовим, у зв`язку із чим він вважає, що більшу користь він може принести займаючись у місті тією справою, яку робить, допомагаючи військовим.

Вважає, що відносно нього був замовний матеріал, порушені його права, а саме його незаконно затримано та порушено процедуру проведення ВЛК, однак висновок ВЛК він не оскаржував. Також, наразі він не має відстрочки від мобілізації, та більше не отримував повісток від ТЦК та СП. Він не мав наміру уникати мобілізації за умови, що йому нормально б дали пройти ВЛК.

В ході судового розгляду кримінального провадження, судом допитано свідків сторони обвинувачення.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надав наступні покази.

Він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , наразі працює в ІНФОРМАЦІЯ_4 на посаді начальника відділення офіцерів запасу і кадрів.

У травні 2024 року він проводив бесіду із офіцером запасу ОСОБА_4 стосовно його призову на службу по мобілізації та вручав 22.05.2024 йому бойову повістку на відправку у приміщенні 14 кабінету ІНФОРМАЦІЯ_6 . Він роз`яснював ОСОБА_4 процедуру мобілізації, зокрема те, що після співбесіди йому можуть запропонувати посаду, яка пов`язана з ремонтом техніки, оскільки він робить баггі, на що він категорично відмовився. Також, роз`яснював йому, що за відмову від мобілізації передбачена кримінальна відповідальність. Після вручення бойової повістки ОСОБА_4 залишили у ТЦК та СП, оскільки відправка на службу була 23.05.2024, і могла бути вночі, і він не зміг би добратися до місця відправки в комендантську годину. У ОСОБА_4 не було із собою речей, однак йому міг хтось їх привезти, або вони б його забезпечили необхідним. ОСОБА_4 пройшов ВЛК, яка визнала його придатним до військової служби. У перший день ОСОБА_4 був згоден із призивом на військову службу, а на другий день він був не згоден із результатом ВЛК, та просив пройти її повторно, про що написав відповідну заяву, однак йому було усно відмовлено. Він роз`яснював ОСОБА_4 , що по прибуттю на збірний пункт він може повідомити про незгоду із висновком ВЛК. Також, ОСОБА_4 писав заяву про те, що він волонтер, та йому було роз`яснено, що ця обставина не свідчить про наявність підстав для відстрочки від мобілізації. При цьому, він не був присутній коли ОСОБА_4 проходив ВЛК, а тому йому невідомо процедуру її проходження.

При врученні повістки ОСОБА_4 та направлення його на службу свідок керувався постановою КМУ №565. Зазначив, що він зобов`язаний відразу після проходження ВЛК вручити повістку на відправку особі.

У зв`язку із відмовою ОСОБА_4 від відправки була викликана поліція, приїхала слідчо-оперативна група.

Як йому відомо, ОСОБА_4 був доставлений працівниками поліції до ТЦК та СП, оскільки він був у переліку осіб, які не з`явились до ТЦК та СП для проходження ВЛК.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав наступні покази.

На час подій, свідком яких він був, він працював на посаді старшого офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Він був свідком, як ОСОБА_4 відмовився від проходження служби у лавах ЗСУ. Вказані події відбувались у 2024 році у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_2 .

Йому відомо, що ОСОБА_4 пройшов ВЛК, за результатами якої визнаний придатним до військової служби, ОСОБА_4 було виписано бойову повістку. Спочатку ОСОБА_4 вагався йти служити чи ні, також вони йому роз`яснювали, що він може взяти відношення від військової частини аби служити де він бажає, однак від відмовився. ОСОБА_4 було роз`яснено наслідки відмови від мобілізації, зокрема, те, що за вказані дії передбачена кримінальна відповідальність. Потім була викликана слідчо-оперативна група поліції для фіксації даного факту та опитала ОСОБА_4 .

По нормативно-правовим документам, зокрема 560 Постанові КМУ, особі, яка пройшла ВЛК, одразу може видаватись бойова повістка, та після формування команди вона відправляється на службу. Особа може поїхати до навчального центру і в день вручення бойової повістки. Особа могла піти додому та з`явитись на відправлення, або ж залишитись у ТЦК та СП, ОСОБА_4 сам забажав залишитися у ТЦК та СП до відправки.

Якщо особою подано заяву до вищого органу про те, що він не згоден із висновком ВЛК, та йому призначена перекомісія, то особа може повторно пройти ВЛК.

Причиною відмови ОСОБА_4 було те, що він не бажає проходити військову службу. До нього ОСОБА_4 не звертався із заявою про перепроходження ВЛК.

Якщо особа не згодна із висновком ВЛК, то вона звертається до начальника ТЦК та СП із відповідною заявою, начальник зазвичай розглядає вказану заяву у той же день, а на наступний день надає письмову відповідь.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надав наступні покази.

Він працює на посаді лікаря- отоларинголога Запорізької обласної клінічної лікарні.

Згідно його записів, ОСОБА_4 був у нього на прийомі під час проходження ВЛК 22.05.2024 приблизно о 15-30 год.

На той час свідок був членом ВЛК при обласній лікарні. Він оглядав ОСОБА_4 на підставі направлення від ТЦК та СП, яке було зареєстроване, про проходження ним ВЛК. На момент огляду, ОСОБА_4 був здоровий по направленню отоларингології. Після огляду ОСОБА_4 він вносив запис у його картку, що він придатний. ОСОБА_4 не висловлював будь-яких скарг на здоров`я.

Чи сам ОСОБА_4 прибув до лікарні чи його доставляли йому невідомо, до нього в кабінет приходять люди самостійно. У разі якщо у особи є питання по здоров`ю, то його направляють на дообстеження. Остаточний висновок про придатність особи до військової служби виносить голова ВЛК.

На підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину стороною обвинувачення надано письмові докази, з яких встановлено такі обставини.

23.05.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся до відділу поліції № 1 Запорізького районного управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області з повідомленням про відмову ОСОБА_4 від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (а.с. 41).

Згідно рапорту начальника офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.05.2024 (а.с. 42, 78) військовозобов`язаний ОСОБА_4 , будучи поінформованим 22.05.2024 належним чином про відправку на військову службу під час мобілізації, на особливий період до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) о 08 год. 00 хв. 23.05.2024 з ІНФОРМАЦІЯ_7 , відмовився від відправки до військової частини.

З картки обстеження та медичного огляду, а також довідки № 1010 військово-лікарської комісії від 22.05.2024 вбачається, що ОСОБА_4 пройшов військово-лікарську комісію 22.05.2024 та військово-лікарською комісією визнаний придатним до військової служби (а.с. 44, 45-46, 49, 81-84).

Відповідно до розписки, ОСОБА_4 22.05.2024 о 18 год. 40 хв. отримав повістку на 23.05.2024, для відправки у складі команди НОМЕР_1 (а.с. 43, 77).

Згідно протоколу огляду місця події від 23.05.2024 (а.с. 52-56), слідчим у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 вилучено повістку на відправку на ім`я ОСОБА_4 , відповідно до якої останній був зобов`язаний о 08:00 год. 23.05.2024 з`явитися за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана повістка (на звороті) містить роз`яснення про те, що у разі неявки за цією повісткою особа буде притягнута до відповідальності згідно вимог чинного законодавства України (а.с. 57).

Відповідно до протоколу огляду відеозапису від 28.05.2024, слідчим проведено огляд відеозаписів із портативних відеореєстраторів, та в ході огляду встановлено, що ОСОБА_4 23.05.2024 о 14:00 год. роз`яснюється про кримінальну відповідальність за ухилення від призову, відповідно до ст. 336 КК України, та особливості проходження військово-лікарської комісії, а також те, що особа не відмовляється від відправки, але наполягає на додатковому медичному огляді (а.с. 63-66).

Згідно із протоколом огляду відеозапису від 12.06.2024 (а.с. 123-132), слідчим оглянуті відеозаписи з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_7 , та встановлено, що 22.05.2024 з 18:31 год. у кабінеті відбувається розмова між ОСОБА_4 та начальником відділення офіцерів запасу і кадрів, в ході якої представник ІНФОРМАЦІЯ_7 зазначає про те, що ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби і о 18:35 год. йому вручається повістка про відправку до військової частини, яку обвинувачений власноручно підписує та отримує. 23.05.2024 з 13:48 год. фіксується розмова між ОСОБА_4 та начальником відділення офіцерів запасу і кадрів, в якій останній повідомляє обвинуваченого про те, що він визнаний придатним до військової служби і 23.05.2024 у нього вибуття до військової частини НОМЕР_1 . Начальник відділення офіцерів запасу і кадрів надає ОСОБА_4 лист та прохає ознайомитися зі ст. 336 КК України, отримавши вказаний лист обвинувачений здійснює дзвінок зі свого мобільного телефону та консультується на предмет наслідків його відмови від відправки у військову частину. Після розмови по телефону ОСОБА_4 повідомляє працівників ІНФОРМАЦІЯ_7 , що він не згоден з висновком військово-лікарської комісії та хоче пройти її повторно, на що йому роз`яснюють процедуру оскарження та порядок проходження повторної ВЛК. На відео також зафіксовано, що ОСОБА_4 зазначає, що він не відмовляється їхати у військову частину, а просить надати йому додатковий час для повторного проходження ВЛК. В ході цієї розмови, у кабінет зайшла адвокат ОСОБА_4 , а згодом слідчо-оперативна група.

Із дослідженого судом відеозапису також встановлено, що на відео зафіксовано як 22.05.2024 ОСОБА_4 , після отримання ним повістки на відправку, просить щоб його відпустили додому зібратися, але йому зазначили про те, що він залишиться у ТЦК та СП до відправки у військову частину.

З наданих стороною захисту письмових доказів встановлено такі обставини.

Відповідно до відповіді ІНФОРМАЦІЯ_7 від 14.06.2024, яка надана на запит адвоката ОСОБА_5 , документи, які стали підставою затримання та позбавлення волі ОСОБА_4 у ІНФОРМАЦІЯ_8 відсутні. ОСОБА_4 перебуває у розшуку з 27.05.2024 у зв`язку з неявкою до ІНФОРМАЦІЯ_7 по повістці від 22.05.2024 на 23.05.2024 (а.с. 142).

Згідно копії заяви ОСОБА_4 від 22.05.2024, яка написана на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 , останній просив надати йому можливість пройти військово-лікарську експертизу для визначення ступеня придатності до військової служби, оскільки його було примусово доставлено до ТЦК та СП і при проходженні ВЛК він був позбавлений можливості надати свої медичні документи (а.с. 145).

Відповідно до наданих суду медичних документів, 23.05.2024 о 16:00 год. ОСОБА_4 була викликана ШМД, діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ст., криз неускладнений. Синусова тахікардія. З 27.05.2024 по 11.06.2024 ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська лікарня № 1» ЗМР, із діагнозом Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 3 ст., гіпертрофія ЛШ. Ризик 4. Неускладнений гіпертонічний криз. Крім того, ОСОБА_10 12.07.2024 за наслідками проведення обстеження встановлено діагноз: ангіопатія сітківки по гіпертонічному типу обох очей, спазм аккомодації на фоні складного міопічного астигматизму зворотного типу обох очей, синдром сухих очей обох очей (а.с. 146-149).

Відеозаписом та фотокартками із автозаправної станції, підтверджуються показання обвинуваченого ОСОБА_4 , що його фактично було затримано працівниками поліції 22 травня 2024 року та примусово доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 158-163).

Відповідно до відповіді ІНФОРМАЦІЯ_7 від 23.05.2025 № Ю/3066, яка надана на запит суду, громадянин ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку з 25.09.2010 по теперішній час. Формувався 22.05.2024 до складу команди НОМЕР_1 на відправку 23.05.2024 о 08.00 год. на військову службу під час мобілізації, на особливий період. 23.05.2024 о 08.00 год. ІНФОРМАЦІЯ_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , була організована відправка команди до військової частини НОМЕР_1 , однак гр. ОСОБА_4 на відправку не з`явився, про наявність поважних причин не повідомив. Відомості про формування військовозобов`язаного в команду внесені до військового квитка офіцеру запасу серії НОМЕР_3 та до поіменного списку осіб офіцерського складу, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_8 і відправлені у складі команди НОМЕР_1 від 22.05.2024 №1/271 (а.с. 186).

Згідно із поіменним списком осіб офіцерського складу, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_8 і відправлені у складі команди НОМЕР_1 від 22.05.2024 №1/271, команда направляється в розпорядження командира НОМЕР_1 , до вказаного списку включено лише одного військовозобов`язаного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , і в ньому міститься відмітка про те, що він не з`явився на відправку (а.с. 187).

Дослідивши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази, оцінивши їх, як кожен окремо, та і у їх сукупності, заслухавши показання обвинуваченого та свідків, суд дійшов до наступних висновків.

Підводячи підсумки судового розгляду кримінального провадження, суд враховує основні засади кримінального судочинства.

Так, ст. 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, та аналогічна позиція держави закріплена й у ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 р. (п.146) у своєму рішенні Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

За змістом ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, і обов`язок доказування вказаних обставин, згідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно із ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно достатті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження поза розумним сумнівом, виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, яке полягає в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

За наведених у обвинувальному акті обставин, ОСОБА_4 , усвідомлюючи значення та протиправний характер своїх дій, знаходячись в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовився від відправки у складі команди НОМЕР_1 для проходження військової служби у військовій частині, тим самим умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Порядок відправлення призваних на військову службу під час мобілізації громадян до місць проходження військової служби регулюється п. п. 90 100 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, і набрав законної сили 18 травня 2024 р.

З досліджених судом доказів встановлено, що 22 травня 2024 року ОСОБА_4 було примусово доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_7 працівниками поліції, що підтверджується показаннями обвинуваченого, відеозаписом з камер відеоспостереження із атозаправної станції, фотокартками, які здійснені з відеозапису, а також не заперечувалось свідком ОСОБА_7 .

При цьому, частиною 1 ст. 27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених частинами першою, третьою статті 22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки звертається до органів та підрозділів, що входять до системи поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 будь-яких порушень вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які могли бути підставою для його затримання працівниками поліції та доставки його ТЦК та СП в примусовому порядку, не мав, протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно обвинуваченого не складались.

З відповіді ІНФОРМАЦІЯ_7 від 14.06.2024, яка надана на запит адвоката ОСОБА_5 , встановлено, що документи, які стали підставою затримання та позбавлення волі ОСОБА_4 у ІНФОРМАЦІЯ_8 відсутні. ОСОБА_4 перебуває у розшуку з 27.05.2024 у зв`язку з неявкою до ІНФОРМАЦІЯ_7 по повістці від 22.05.2024 на 23.05.2024.

22 травня 2024 року ОСОБА_4 пройшов військово-лікарську комісію, за наслідками якої визнаний придатним до військової служби, що підтверджується довідкою № 1010 (а.с. 44).

У цей же день, ОСОБА_4 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_11 написав заяву, в якій просив надати йому можливість пройти військо лікарську експертизу з метою визначення ступеня придатності до військової служби, оскільки він був позбавлений можливості надати свої медичні документи при проходженні ВЛК. Вказану заяву було отримано черговим ОСОБА_12 22.05.2024 о 21 год. 34 хв. (а.с. 145). Результатів розгляду вказаної заяви матеріали справи не містять.

22.05.2024 о 18 год. 40 хв. ОСОБА_4 отримав повістку на 23.05.2024 на 08.00 год., для відправки у складі команди НОМЕР_1 , що підтверджується розпискою про отримання повістки, та самою повісткою, яка була вилучена слідчим (а.с. 43, 77, 57).

За змістом повістки на ім`я ОСОБА_4 , останній був зобов`язаний о 08:00 год. 23.05.2024 з`явитися за адресою: АДРЕСА_2 та мати із собою необхідні речі, які зазначені на зворотній стороні повістки.

Між тим, працівники ІНФОРМАЦІЯ_7 , після вручення 22 травня 2024 року о 18 год. 40 хв. ОСОБА_4 повістки на відправку з обов`язком з`явитися 23 травня 2025 року о 08 год. 00 хв. до приміщення ТЦК та СП, за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення вимог чинного законодавства, ОСОБА_4 з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_7 не відпустили, чим фактично незаконно утримували обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.

Посилання свідка ОСОБА_7 на те, що після вручення бойової повістки ОСОБА_4 залишили у ТЦК та СП, оскільки відправка на службу була 23.05.2024, і могла бути вночі, і він не зміг би добратися до місця відправки в комендантську годину, є безпідставними, оскільки, згідно повістки, у ОСОБА_4 був обов`язок з`явитися до ТЦК та СП на відправку 23.05.2024 о 08.00 год., тобто вже після завершення комендантської години.

Показання свідка ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_4 сам забажав залишитися у ТЦК та СП 22 травня 2025 року до його відправки на військову службу, спростовуються дослідженим судом відеозаписом з камер відеоспостереження, що розміщенні у ІНФОРМАЦІЯ_7 , на яких зафіксовано, що ОСОБА_4 просив відпустити його додому, щоб зібрати речі, проте, йому в цьому відмовили та сказали що він залишиться у приміщенні ТЦК та СП до відправки.

Таким чином, судом встановлено, що 23.05.2024 о 08.00 год., тобто у день та час, що зазначені в повістці коли обвинувачений був зобов`язаний з`явитися, ОСОБА_4 перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки після вручення йому повістки на відправку він був залишений у вказаному приміщенні.

Пред`являючи обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 336 КК України, за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, шляхом відмови від відправки у складі команди НОМЕР_1 для проходження військової служби у військовій частині, стороною обвинувачення під час досудового розслідування не з`ясовано, дату та час такої відправки, а також порядок її здійснення, чи відбувалася вона взагалі 23.05.2024, яким чином ОСОБА_4 відмовився від відправки, перебуваючи у день та час, що зазначені в повістці, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Тобто пред`явлене стороною обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачення не містить дати та часу вчинення інкримінованого йому діяння, а також не містять способу вчинення кримінального правопорушення.

З метою усунення неповноти досудового розслідування, суд 06.05.2025 відновив з`ясування обставин по справі, та запропонував прокурору надати докази на підтвердження здійснення ІНФОРМАЦІЯ_7 відправки ОСОБА_4 23.05.2024 для проходження військової служби.

Судом задоволено клопотання прокурора про додатковий допит свідка ОСОБА_7 у судовому засіданні, проте, явку цього свідка до суду для проведення його додаткового допиту прокурором не забезпечено, і у подальшому, у судовому засіданні 07.10.2025, прокурор відмовилась від проведення додаткового допиту свідка ОСОБА_7 .

За клопотанням прокурором судом витребувано із ІНФОРМАЦІЯ_7 інформацію:

- Чи відбувалась відправка військовозобов`язаних у складі команди НОМЕР_1 до місця проходження військової служби 23 травня 2024 року, якщо так, то о котрій годині дня, з якого місця відбулася відправка та на якому транспортному засобі?;

-Яким документом було оформлено відправку військовозобов`язаних у складі команди НОМЕР_1 до місця проходження військової служби 23 травня 2024 року?;

-Чи було включено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до складу команди НОМЕР_1 , яка повинна була відправитися 23.05.2024?

Відповідно до наданої на запит суду інформації, зокрема, ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку з 25.09.2010 по теперішній час. Формувався 22.05.2024 до складу команди НОМЕР_1 на відправку 23.05.2024 о 08.00 год. на військову службу під час мобілізації, на особливий період. 23.05.2024 о 08.00 год. ІНФОРМАЦІЯ_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , була організована відправка команди до військової частини НОМЕР_1 , однак гр. ОСОБА_4 на відправку не з`явився, про наявність поважних причин не повідомив.

Згідно із поіменним списком осіб офіцерського складу, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_7 , і відправлені у складі команди НОМЕР_1 від 22.05.2024 №1/271, команда направляється в розпорядження командира НОМЕР_1 , до вказаного списку включено лише одного військовозобов`язаного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , і в ньому міститься відмітка про те, що він не з`явився на відправку.

Таким чином, надана суду інформація про те, що відправка ОСОБА_4 у складі команди НОМЕР_1 23.05.2024 не відбулася у зв`язку із тим, що обвинувачений до ІНФОРМАЦІЯ_7 для відправки не з`явився, суперечить матеріалам кримінального провадження, зокрема оглянутим відеозаписом з камер відеоспостереження, що встановлені в приміщення ТЦК та СП, показанням обвинуваченого та свідків, з яких судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 23 травня 2024 року о 08.00 год., і принаймні до 14.00 год. цього дня, перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З наданого суду поіменного списку осіб офіцерського складу, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_7 , і відправлені у складі команди НОМЕР_1 від 22.05.2024 №1/271, до якого і було включено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , неможливо встановити порядок проведення відправки та її точний день та час, а також місце призначення. Включення особи до поіменного списку само по собі не підтверджує факт здійснення відправки у день та час, що в зазначені у повістці.

Відмову ОСОБА_4 від самої відправки у складі команди, та спосіб її вчинення, органом досудового розслідування не зафіксовано.

На відеозаписі з камер відеоспостереження за 23.05.2024, з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_7 , який був предметом огляду слідчим згідно протоколу від 12.06.2024, о 13.48 год. зафіксовано розмову між ОСОБА_4 та начальником відділення офіцерів запасу і кадрів ОСОБА_7 , в якій останній повідомив обвинуваченого про те, що він визнаний придатним до військової служби і 23.05.2024 у нього заплановано вибуття до військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, станом на 23.05.2024 о 08.00 год., тобто у час, що зазначені в повістці, відправка ОСОБА_4 на проходження військової служби не відбувалась, нову повістку ОСОБА_4 не було вручено, а весь цей час, з моменту отримання повістки, він утримувався у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 .

У ході бесіди ОСОБА_4 також неодноразово повідомляв працівників ІНФОРМАЦІЯ_7 , що він не згоден з висновком військово-лікарської комісії та хоче пройти її повторно, про що він писав заяву, і просив надати йому додатковий час для повторного проходження ВЛК.

Аналізуючи у сукупності надані прокурором і досліджені в ході судового розгляду кримінального провадження докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд доходить до висновку, що вони не доводять в цілому, поза розумним сумнівом, що в діях ОСОБА_4 є склад кримінального правопорушення, в якому його обвинувачують.

В ході судового розгляду кримінального провадження судом встановлено, що до ОСОБА_4 не було застосовано належної правової процедури призову на військову службу під час мобілізації, оскільки суду не надано доказів на підтвердження наявності законних підстав для затримання ОСОБА_4 22.05.2024 працівниками поліції, для його примусового доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_7 , та для його подальшого утримання у приміщенні ТЦК та СП, у той час як повістка на відправку була видана обвинуваченому 22.05.2024 о 18.49 год. на 23.05.2024 на 08.00 год.

Не надано суду і доказів того, що заява ОСОБА_4 про повторне проходження ВЛК з метою визначення ступеня придатності до проходження військової служби, яка була написана ним 22.05.2024 та отримана уповноваженою особою ТЦК та СП в цей же день о 21.34 год., була розглянута та по ній було прийнято належне і обґрунтоване рішення начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 . Хоча, у своїй заяві ОСОБА_4 просив надати йому можливість повторно пройти ВЛК, з урахуванням наявних у нього вдома медичних документів, які він не мав можливості надати, оскільки був затриманий працівниками поліції та проходив військово лікарську комісію у цей же день.

Крім того, прокурором не надано суду і доказів того, що у день та час, що зазначені в повістці на ім`я ОСОБА_4 , була організована його відправка у порядку, встановленому Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Стороною обвинувачення не надано суду належних, достатніх та переконливих доказів на підтвердження прямого умислу ОСОБА_4 на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки навіть під час зафіксованої на відео розмови із уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 зазначав, що він не відмовляється від проходження військової служби та не ухиляється від його направлення до військової частини, але просить надати йому час та можливість пройти ВЛК, якій надати наявні у нього медичні документи щодо наявних у нього хвороб.

При цьому, суд вважає достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони обвинувачення на надання ними доказів для підтвердження обставин, визначених ст. 91 КПК України. Будь-яких додаткових клопотань та заяв від прокурора, які б залишилися поза увагою суду, або в задоволенні яких судом було безпідставно відмовлено, в ході судового розгляду кримінального провадження не надходило.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Аналіз перерахованих вище доказів на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, оцінених судом у сукупності за своїм внутрішнім переконанням, з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, на переконання суду свідчить про те, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що в діянні ОСОБА_4 є склад кримінального правопорушення. передбаченого ст. 336 КК України, а відтак його слід виправдати за пред`явленим йому обвинуваченням.

Речові докази у кримінальному провадженні, долю яких слід вирішувати згідно ст. 100 КПК України, відсутні. Всі речові докази містяться в матеріалах кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадженні у даній справі не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та виправдати його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі п. 15 ст. 615 КПК України судом у судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Повний текст вироку після його проголошення вручається учасникам кримінального провадження, які присутні у судовому засіданні, та не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який в судове засідання на проголошення вироку не прибув.

Суддя ОСОБА_1