Справа № 375/2560/25
Провадження № 1-кс/375/227/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року селище Рокитне Київсько області

Слідчий суддя Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області клопотання т.в.о. начальника слідчого відділення відділення поліції №1 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з освітою професійно-технічною, не одруженого, на утриманні дітей не має, не працюючого, 2 червня 2009 року засудженого Рокитнянським районним судом Київської області за частиною 2 статті 121 КК України та 30 вересня 2009 року на підставі статей 421, 93, 94, застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, у кримінальному провадженні №0000266, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 2 жовтня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області надійшло клопотання т.в.о. начальника слідчого відділення відділення поліції №1 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, у кримінальному провадженні №0000266, відомості щодо якого внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 2 жовтня 2025 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 24 вересня 2025 року точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на вчинення крадіжки цінних речей з будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , так як знав, що в ньому ніхто не проживає, та його власники тривалий час відсутні.

Цього самого дня, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном ОСОБА_7 підійшов до подвір`я зі сторони присадибної ділянки (городу), яка не огороджена парканом, що за адресою: АДРЕСА_2 та переконавшись у відсутності сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, ввійшов на подвір`я будинку.

Після цього ОСОБА_4 , перебуваючи на території подвір`я, підійшов до вхідних дверей будинку та пошкодив навісний замок на них у невстановлений слідством спосіб, таким чином звільнив собі безперешкодний прохід до приміщення будинку.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, 24 вересня 2025 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року та продовженого Указом Президента України № 451/2023 від 26 липня 2023 року, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №4356- ЙХ від 6 квітня 2025 року проник до приміщення будинку, власником якого являється ОСОБА_7 , де під час огляду в одній з кімнат виявив на столі камеру відеоспостереження марки «IMOU BULLET OUTDOOR SECURITY CAMERA» модель IPC-F22P-D, серійний номер D7D13AFGFB59664, вартістю 2 295 гривень 55 копійок, належну ОСОБА_7 , яку взяв до рук та залишив місце вчинення ним кримінального правопорушення.

Після цього ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме відніс її до свого гаражного приміщення, де і залишив на зберіганні, здійснивши таким чином її крадіжку.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 2 295 гривень 55 копійок.

Окрім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме крадіжку цінних речей з будинку, який належить ОСОБА_7 , 25 вересня 2025 року близько 13 години 30 хвилин підійшов до подвір`я зі сторони присадибної ділянки (городу), яка не огороджена парканом, що за адресою: АДРЕСА_2 та переконавшись у відсутності сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, ввійшов на подвір`я будинку.

В подальшому ОСОБА_4 перебуваючи на території подвір`я, підійшов до попередньо пошкоджених ним вхідних дверей будинку та шляхом вільного доступу, безперешкодно проник до його середини.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, 25 вересня 2025 року, близько 13 години 32 хвилин ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та продовженого Указом Президента України № 451/2023 від 26 липня 2023 року, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №4356- ЙХ від 6 квітня 2025 року перебуваючи в приміщенні будинку, власником якого являється ОСОБА_7 , під час огляду кімнати коридору виявив на віконній рамі камеру відеоспостереження марки «IMOU BULLET OUTDOOR SECURITY CAMERA» модель IPC-F22P-D, серійний номер D7D13AFGFB5А831, вартістю 2 295 гривень 55 копійок, та чотири скляні банки об`ємом 3 літри кожна, які знаходилися на підлозі в цій же кімнаті, вартістю 10 гривень кожна, що належать ОСОБА_7 , взявши вказані речі до рук ОСОБА_4 залишив місце вчинення ним кримінального правопорушення.

Після цього ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме відніс попередньо викрадені ним речі до свого гаражного приміщення, де і залишив на зберіганні, здійснивши таким чином їх крадіжку.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 2 335 гривень 55 копійок

Окрім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме крадіжку цінних речей з будинку, який належить ОСОБА_7 , 27 вересня 2025 року близько 18 години 36 хвилин підійшов до подвір`я зі сторони присадибної ділянки (городу), яка не огороджена парканом, що за адресою: АДРЕСА_2 та переконавшись у відсутності сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, ввійшов на подвір`я будинку.

Після цього ОСОБА_4 перебуваючи на території подвір`я, підійшов до попередньо пошкоджених ним вхідних дверей будинку та шляхом вільного доступу, безперешкодно проник до його середини.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця 27 вересня 2025 близько 18 години 36 хвилин ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та продовженого Указом Президента України № 451/2023 від 26 липня 2023 року, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №4356- ЙХ від 6 квітня 2025 року перебуваючи в приміщенні будинку під час огляду кімнати коридору виявив на підлозі електро-конвектор марки «Термія», білого кольору, потужністю 230 В, вартістю 1 200 гривень, що належать ОСОБА_7 , який ОСОБА_4 взяв до рук та залишив місце вчинення ним кримінального правопорушення.

Після цього ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме відніс його до свого господарського приміщення, де і залишив на зберіганні, здійснивши таким чином його крадіжку.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 1 200 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статі 185 КК України.

22 жовтня 2025 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Крім того, слідчий звертає увагу слідчого судді на наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, що мають значення для кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування звернувся до Рокитнянського районного суду Київської області з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 надав усні пояснення, за змістом яких, він зареєстрований в м. Києві, а тому після вручення йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення він поїхав до м. Києва за паспортом, де був побитий невідомими йому особами; потім невідові особи прострелили йому ноги та провезли до Рокитного. Потім він поїхав до Одеської області для того, щоб йому витягнули пулі з ноги. Зазначав, що буде перебувати дома біля дружини та дітей.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні думку захисника підтримав.

Заслухавши позиції прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши наявні у матеріалах клопотання докази, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділенням відділення поліції №1 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000266, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 2 жовтня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

22 жовтня 2025 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 27 жовтня 2025 року надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу до Рокитнянського районного суду Київської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

18 листопада 2025 року ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 27 жовтня 2025 року.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі статтею 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У статті 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що необхідні для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення особі обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав осіб.

Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

З урахуванням письмових доказів, що додані до клопотання та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, дійшов до висновку, що повідомлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, не може вважатись не обґрунтованою, а докази, надані органом досудового розслідування, є, на даний час, досить вагомими, щоб свідчити про причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що на стадії досудового розслідування кримінального провадження останній не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого злочину і правильності кваліфікації його дій є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Водночас, обов`язковою умовою для застосування запобіжного заходу має бути доведеність сукупності обставин, визначених частиною статті 194 КПК України, яка вимагає від прокурора довести не лише наявність обґрунтованої підозри, а надати докази на підтвердження підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні та обґрунтувати недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Так, слідчий суддя оцінює наявність ризику можливості переховування підозрюваного ОСОБА_4 як цілком ймовірний, з огляду на те, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Останній усвідомлює тяжкість покарання при можливому визнанні його винним, у вчиненні кримінального правопорушення у якому він підозрюється, що може спонукати ОСОБА_4 до вчинення спроби ухилитися від явки до органу досудового розслідування, суду.

Враховуючи викладене, а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя, приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

Встановлюючи ризик, передбачений пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Тобто, ризик незаконного впливу існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя враховує, що покази свідків у вказаному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_4 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Між тим, слідчий суддя вважає доведеним ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику знищення, сховання, спотворення останнім речей чи документів, що мають значення для кримінального провадження, оскільки органом досудового розслідування не було проведено всіх необхідних слідчих дій для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Характеризуючи дані підозрюваного ОСОБА_4 , у тому числі наявність визначеного місця проживання, не спростовує наявність можливих ризиків неправомірної поведінки підозрюваного.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що у судовому засіданні не було встановлено обставин, які б свідчили, що підозрюваний ОСОБА_4 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора.

Слідчий суддя вважає, що підозрюваним та його захисником не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б вказували на відсутність ризиків, передбачених статті 177 КПК України, які приймаються до уваги при обранні запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Таким чином, враховуючи тяжкість злочину, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, враховуючи його вік, стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного (не працює та не одружений), існують ризики вчинення іншого злочину і можливості підозрюваного переховатися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на учасників кримінального провадження та вчинити інший злочин, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

З урахуванням вимог частин 3 та 5 статті 115 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 в межах строків досудового розслідування, враховуючи час фактичного затримання останнього, а саме до 16 січня 2026 року.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 183 КПК України, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя вважає визначити заставу для звільнення з-під варти, що становить 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 131, 132, 176- 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 202, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. начальника слідчого відділення відділення поліції №1 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 16 січня 2026 року та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 18 листопада 2025 року з 21 год 30 хв.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 закінчується о 21 год 30 хв 16 січня 2026 року.

Визначити розмір застави для звільнення з-під варти ОСОБА_4 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внести заставу у визначеному розмірі на відповідний рахунок та надати документ, що це підтверджує, до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області,

Код ;

Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ;

р/р UA 0018661.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду з встановленою періодичністю;

- не відлучатися з населеного пункту с. Луб`янка Білоцерківського району Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;

- утриматися від спілкування з потерпілим у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_8