Справа № 333/5560/17 Провадження № 1-кп/333/32/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Колегія Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинуваченої ОСОБА_13 , захисника обвинуваченої ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 , законного представника потерпілого ОСОБА_15 , представника потерпілого ОСОБА_16 , розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0000275, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування 25.07.2017 року відносно:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Запоріжжі, українки, громадянки України, має неповну середню освіту, не одруженої, не працевлаштованої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.149 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Суд визнав доведеним, що обвинувачена ОСОБА_13 вчинила злочин за наступних обставин.

22.07.2017 року, приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_13 , не маючи бажання виховувати, піклуватись та забезпечувати належні соціальні, побутові умови проживання для своєї дитини - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою продати іншим особам за грошову винагороду вказану малолітню дитину, без укладання будь-яких передбачених законодавством України угод та складання документів щодо усиновлення, в магазині «АТБ», розташованого по вул. Космічній у м. Запоріжжі, познайомилась з ОСОБА_18 , якій запропонувала придбати у неї дитину.

В той же день ОСОБА_13 , за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 продемонструвала ОСОБА_18 свого малолітнього сина ОСОБА_17 , повідомивши, що згодна передати їй останнього за грошову винагороду в сумі 5 000 доларів США.

В подальшому, ОСОБА_18 , усвідомлюючи дії ОСОБА_13 як готування до вчинення торгівлі малолітньої дитини, добровільно повідомила про це правоохоронні органи та добровільно надала згоду приймати участь в контролі за вчиненням даного злочину, відповідно до вимог ст.271 КПК України.

Після отримання згоди від ОСОБА_18 щодо отримання малолітньої дитини за вказаних умов, ОСОБА_13 домовилась з останньою про зустріч 31.07.2017 року для здійснення продажу ОСОБА_17 .

31.07.2017 року, приблизно о 13 год. 45 хв., ОСОБА_13 разом зі своїми дітьми: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навпроти будинку АДРЕСА_4 сіли до службового поліцейського автомобілю «ЗАЗ Vida» срібного кольору.

У вказаному транспорті ОСОБА_13 , реалізуючи свій умисел, направлений на торгівлю малолітньою дитиною, діючи з корисливих мотивів, умисно, незаконно та протиправно, безповоротно передала ОСОБА_18 малолітнього ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та свідоцтво про його народження, серії НОМЕР_1 , видане Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 17.11.2016 року, за що отримала від останньої грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, що станом на 31.07.2017 року, згідно офіційного курсу Національного Банку України становило суму у розмірі 129 577 гривень 95 копійок, тобто здійснила продаж малолітньої дитини.

У подальшому, отримані гроші ОСОБА_13 сховала в одязі ОСОБА_20 , з яким після вчинення злочину вийшли з вказаного автомобіля та направились до торгового кіоску по АДРЕСА_3 , де о 13 год. 55 хв. 31.07.2017 року остання була затримана працівниками ГУНП в Запорізькій області.

Судова колегія вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_13 як скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.149 КК України, а саме: торгівля людьми, вчинена щодо малолітнього (в редакції Закону України №3316-ІV від 12.01.2006, яка діяла на день вчинення злочину).

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_13 пояснила, що вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.149 КК України, вона визнає частково, бо вважала, що передає дитину на усиновлення і діяла виключно в інтересах дитини. Цивільний позов, поданий законним представником потерпілого, не визнає у повному обсязі.

Суду пояснила, що є матір`ю двох синів - ОСОБА_21 2007 року народження та ОСОБА_17 2015 року народження. Батьком ОСОБА_19 є ОСОБА_24 , з яким вона не спілкується. ОСОБА_17 вона народила у м. Вільнянськ, Запорізької області і його батьком є ОСОБА_25 . З моменту народження ОСОБА_17 вони мешкали разом у Вільнянську, у подальшому вона розлучилася з ОСОБА_25 . У кінці квітня 2017 році вона переїхала з дітьми у м. Запоріжжя, де проживала у своєї куми, яка орендувала квартиру. Літом 2017 року помирилася з ОСОБА_25 , вирішили знову мешкати разом.

За адресою: АДРЕСА_2 вона разом з дітьми постійно не мешкала. З власником домовилася прибрати у будинку, зробити ремонт та у подальшому проживати. Тому, влітку 2017 року вона вдень наводила там порядки, а ОСОБА_25 їй у цьому допомагав.

23.07.2017 року раніше невідома їй жінка, яка представилася ОСОБА_26 (у подальшому виявилося, що це була ОСОБА_18 ) приїхала з якимось чоловіком, який представився як ОСОБА_27 , за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_18 повідомила, що у неї з чоловіком дітей не має, тому бажає допомагати дітям, а приїхала до неї, так як стало відомо, що за вказаної адресою мешкає матір-одиначка з двома малолітніми дітьми. Остання спитала, чи можливо буде приїжджати та допомагати дітям матеріально, на що вона погодилась.

Увечері того ж дня, ОСОБА_18 знову приїхала до неї на вказану адресу. Остання дала їй якісь кошти. як допомогу дітям та попросила у неї номер мобільного телефону для того, щоб дзвонити та підтримувати відносини.

У подальшому, ОСОБА_18 приїжджала до неї, привозила іграшки дітям та надавала грошові кошти на дітей. Возила дітей у парк та розважальний центр. Крім того, ОСОБА_18 разом з нею їздили до лікаря-педіатра з метою огляду ОСОБА_17 . Метою цієї поїздки було лише профілактичний огляд дитини.

Приблизно 28 або 29.07.2017 року ОСОБА_18 повідомила їй, що хоче усиновити молодшу її дитину. Вона запитувала, чому остання не усиновить дитину, яка перебуває у дитячому будинку, але ОСОБА_18 повідомила, що хоче саме ОСОБА_17 . Остання зазначила, що вирішить усі питання з органом опіки, а вона повинна написати розписку, що не проти такого усиновлення. Жодного разу з ОСОБА_18 у неї не було розмов про те, що ОСОБА_17 необхідно продати, вона лише бажала передати його на усиновлення, бо вважала, що так буде краще для нього. Про те, що вона хоче передати дитину на усиновлення ОСОБА_28 дізнався на прийомі у педіатра. ОСОБА_29 пояснив, що не є офіційним батьком дитини, а тому всі питання, щодо дитини треба вирішувати з ОСОБА_13 .

Побачивши, що ОСОБА_18 є матеріально забезпеченою людиною, вона погодилась передати ОСОБА_17 їй на усиновлення, за 5000 Дол. США. , бо родина перебувала в скрутному матеріальному становищі. Обвинувачена не працювала, та отримувала лише 860 грн. на місяць допомоги на дитину. На той час вживала наркотичні речовини, тому грошей постійно не вистачало, треба було зібрати старшого сина до школи.

Водночас, незважаючи на вказані показання обвинуваченої, на думку колегії суддів, вина ОСОБА_13 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.149 КК України, підтверджується такими доказами:

- показаннями законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_15 , яка у судовому засіданні пояснила, що вона працює головним спеціалістом відділу по Комунарському району служби управління у справах дітей Запорізької міської ради. Постановою слідчого вона була залучена як представник малолітнього ОСОБА_17 у даному кримінальному провадженні, так як батьки останнього є обвинуваченими саме у продажу дитини, а інші родичі не виявили бажання бути представником дитини.

31.07.2017 року на телефон начальника служби управління у справах дітей Запорізької міської ради поступив дзвінок, що працівниками поліції зафіксований факт продажу малолітньої дитини. Вона за дорученням начальника служби прибула на місце події, де виявила, що ОСОБА_32 знаходиться в салоні одного з автомобілів. У подальшому, до ОСОБА_17 була викликана «швидка допомога», яка оглянула дитину. ОСОБА_32 під час вказаних подій був голодний та пригнічений, почувався себе покинутим та скованим, не виявляв бажання взагалі спілкуватися з дорослими. Вважає, що ОСОБА_17 на цей час позбавлений можливості разом з батьками пізнавати світ, нормально розвиватися, незважаючи, на усі умови, створені у дитячому закладі «Сонечко». Батьки завдали дитині душевні страждання, які стали наслідком дій, здійснених обвинуваченими, тому цивільний позов необхідно задовольнити у повному обсязі. ОСОБА_17 перебував дитячому будинку, зараз перебуває у родичів на тимчасово окупованій території, на його ім`я буде відкрито рахунок, на який можливо перераховувати грошові кошти, у тому числі, стягнуті за рішенням суду;

Потім вона направилася за місцем проживання обвинувачених за адресою: АДРЕСА_2 , де проводився обшук. Вказане приміщення не було придатне для життя, так як у житлі повсюди був розкиданий мотлох, а саме приміщення відключене від електроенергії. Старша дитина була поряд з батьками. Коли встановили, що дітям ні з ким залишитися, а ОСОБА_13 і ОСОБА_25 затримують працівники поліції, відносно ОСОБА_20 і ОСОБА_17 були складені акти про залишення дітей без опіки. У подальшому ОСОБА_17 відвезли до дитячої лікарні, а ОСОБА_21 - до притулку. ОСОБА_13 під час її затримання плакала та просила вибачення у старшої дитини. У подальшому ОСОБА_17 був направлений до дитячого будинку «Сонечко», а Микита до інтернату у м. Бердянськ. Наразі діти передані під опіку родичам, та перебувають н тимчасово окупованій території.

- показаннями свідка ОСОБА_33 , яка суду пояснила, що у липні 2017 року у першій половині дня, коли вона проходила по вул. Гагаріна у м. Запоріжжі, до неї підійшли працівники поліції, як запропонували прийняти участь у проведенні слідчих дій як понятого. Вона погодилася на цю пропозицію, бо навчалась на юридичному факультеті, і їй було цікаво прийняти участь. Разом ще з однією дівчиною приймала участь в огляді жінки та сумки. Остання надала слідчому-жінці свої грошові кошти у сумі 5 000 доларів США, які у подальшому були переписані та з них зробили фотокопію.

Після цього, вона разом з працівниками поліції на службовому автомобілі направилися у Комунарський район м. Запоріжжя. Перебуваючи в автомобілі, який стояв напроти іншого автомобіля, вона бачила як обвинувачені з дітьми сідали у вказаний автомобіль. Водій цього автомобіля, після того як прийшли ОСОБА_25 та ОСОБА_13 , вийшов. У подальшому, коли обвинувачені вийшли з машини та направилися до кіоску, їх затримали працівники поліції. Поряд з обвинуваченими знаходився старший син ОСОБА_13 та ОСОБА_25 , який на вимогу працівника поліції з-під футболки вийняв згорток, де знаходилися грошові кошти, що оглядалися при ній у приміщенні поліції. Зазначені гроші слідчий перерахував та звірив номера купюр. На питання чий конверт, ОСОБА_13 зазначила, що її.

У подальшому, вона приймала участь під час обшуку у помешканні обвинувачених. У будинку було відсутнє водо- та енергопостачання. Також, вона приймала участь як понятий під час обшуку ОСОБА_13 при її затриманні;

- показаннями свідка ОСОБА_34 , який у судовому засіданні пояснив, що 31.07.2017 року, приблизно о 10-00 годині він проходив поблизу ГУНП в Запорізькій області, де до нього підійшли працівники поліції та запросили прийняти участь у проведенні обшуку у якості понятого. До місця, де розвернулися події, їхали на трьох автомобілях: він був в машині з ОСОБА_33 , В якому автомобілі були обвинувачені, він не бачив, а був присутній лише, коли у останніх проводили обшук біля кіоску, розташованому поблизу ринку «Південний» у м. Запоріжжі. На питання слідчого, ОСОБА_13 повідомила, що у неї вкрали дитину та свідоцтво про народження дитини, а також зазначив, що від жінки отримала грошові кошти у сумі 1000 грн., які сховала у старшої дитини .Останній з-під футболки дістав пакет, в якому знаходилися 50 купюр номіналом по 100 доларів США. ОСОБА_13 повідомила, що пакет цей її, але що у ньому - вона не знає , потім на місце приїхала швидка та представник опікунської радою.

У подальшому, слідчий перевірив схожість номерів купюр, вилучених на місці та у якихось документах. Під час обшуку у обвинувачених також знайшли мобільний телефон. Після цього, вони направилися до помешкання обвинувачених, де провели обшук. Умови життя у житлі останніх було жахливе. Будинок зовсім не був об лаштований під проживання дітей, було дуже брудно. На усіх документах, які складав слідчий, він розписувався як і інші поняті;

До зали судового засідання свідок ОСОБА_18 не з`явилась, за клопотанням прокурора в судовому засіданні було досліджено запис судових засідань від 17.04.2018 та 24.01.2019 за участю свідка ОСОБА_18 .

Колегія суддів визнає допустимим доказом показання свідка ОСОБА_18 , які були надані в судовому засіданні у цій же справі. Положення «суд може обґрунтовувати свої рішення лише на показаннях, які він отримав безпосередньо під час судового засідання, не може тлумачитись як безумовна заборона використання показань, які особа надавала перед іншим складом суду у цій же справі, що не суперечить Постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 750/5745/15-к

Так показаннями свідка ОСОБА_18 , відносно якої 25.07.2017 року слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області була винесена постанова про застосування заходів безпеки, зміни анкетних даних та залучення до проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Остання пояснила суду, що у двадцятих числах липня 2017 року, у неї з чоловіком по імені ОСОБА_27 , біля магазину «АТБ», розташованого неподалік від місця мешкання обвинувачених, була зустріч, після якої вони разом направилися до вказаного магазину.

У цей момент до неї підійшла жінка, у подальшому виявилося, що це була ОСОБА_13 , та попрохала грошей. Вона надала обвинуваченій гроші у незначній сумі та при виході з магазину ОСОБА_13 знову підійшла до неї і подякувала про надані гроші. Потім обвинувачена почала розповідати про свій тяжкий матеріальний стан, про погані побутові життєві умови та відсутність грошей для утримання дітей. Також, ОСОБА_13 повідомила, що готова розлучитися з одним із своїх дітей, і за це отримати грошові кошти.

Після цього, вона разом з ОСОБА_27 та обвинуваченою направилися до останньої додому, так як саме ОСОБА_13 це запропонувала. Вдома був ОСОБА_25 і діти, а обвинувачена знову повторила, що може розлучитися з дитиною за грошові кошти у сумі 5000 доларів США і надала їй номер свого мобільного телефону для зв`язку.

Вона була шокована такою пропозицією ОСОБА_13 . ОСОБА_27 про вказану розмову з обвинуваченою вона не розповідала. Враховуючи, що ОСОБА_27 відмовився приймати участь у допомозі дітям, вона, декілька днів, подумавши над розмовою з обвинуваченою, вирішила звернутися до поліції, де написала відповідну заяву. Разом із заявою працівникам поліції вона надала аудіозапис розмови з ОСОБА_13 , яку вона записала під час першої зустрічі з обвинуваченою.

Через декілька днів вона зателефонувала ОСОБА_13 і вони домовилися відвести дитину до педіатра. Ініціатива поїхати до лікаря була з її боку, вона сподівалася, що спитавши у обвинуваченої про передачу дитини, остання відмовиться від цього. У лікарні ОСОБА_13 повідомила, що готова розлучитися з дитиною, обґрунтовуючи це тим, що ОСОБА_17 буде краще виховуватися у заможній сім`ї, так як батьки не зможуть надати останньому належних умов для виховання. Після цього, вона розрахувалася з лікарем за консультацію та повідомила ОСОБА_13 , що зателефонує їй і вони домовляться про дату та місце передачі дитини і грошей. Саме під час цієї зустрічі і відбулася домовленість про передачу ОСОБА_17 за грошові кошти у сумі 5 000 доларів США. Ініціатором цієї домовленості була обвинувачена. Чи був присутній при цій домовленості ОСОБА_25 , вона не пам`ятає.

Напередодні вказаної зустрічі, зателефонувавши обвинуваченій, остання підтвердила, що договір про передачу дитини в силі, тому наступного ранку вона пішла до поліції, де надала особисті гроші у сумі 5 000 доларів США для виконання умов ОСОБА_13 . Працівники поліції оглянули вказані грошові кошти, її сумку та надали службовий автомобіль з водієм - працівником поліції. У всіх слідчих заходах вона приймала участь добровільно, попередньо надававши згоду, так як розуміла, що ОСОБА_13 може із аналогічною пропозицією про передачу дитини звернутися до іншої людини, яка про це не повідомить правоохоронні органи. В даному випадку вона турбувалася, перш за все, за життя та здоров`я дитини.

Коли вона під`їхала до дому обвинувачених, гроші залишила у автомобілі, а сама направилася до помешкання ОСОБА_13 , де вдягнули ОСОБА_17 та усі разом: обвинувачені, їх діти та вона направилися до службового поліцейського автомобіля, на якому вона приїхала. Коли вони сіли до машини, водій вийшов.

В автомобілі ОСОБА_13 їй передала документи на дитину та розписку, а вона обвинуваченій - грошові кошти у конверті, які ОСОБА_13 поклала ОСОБА_21 у шорти за пояс. Після цього, обвинувачені вийшли з ОСОБА_21 , а вона разом з ОСОБА_17 поїхали з місця злочину. Що відбувалося з обвинуваченими у подальшому, вона не бачила.

Чи надавала ОСОБА_13 вона інші грошові кошти, а також чи дарувала мобільний телефон, не пам`ятає. Де на цей час знаходиться ОСОБА_27 і його номер мобільного телефону, вона не знає.

На допиті інших свідків прокурор не наполягав.

- даними, отриманими під час прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.07.2017 року, згідно яких свідок ОСОБА_18 повідомила, що її знайома на ім`я ОСОБА_13 планує здійснити продаж дитини та умисно створює умови для вчинення злочину (т.2 а.с. 6-7);

- даними заяви свідка ОСОБА_18 від 31.07.2017 року, відповідно до якої вказаний свідок дає згоду на участь у спеціальному слідчому експерименті у якості особи, яка буде купляти малолітню дитину. Також, під час проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії ОСОБА_18 просить використати її грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США (т.2 а.с. 14);

- даними, отриманими під час огляду грошових коштів від 31.07.2017 року у сумі 5000 доларів США, наданими свідком ОСОБА_18 для використання їх у проведенні спеціального слідчого експерименту (т.2 а.с.15);

- даними постанови про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 31.07.2017 року, згідно якого прокурор ОСОБА_36 доручає провести контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту стосовно ОСОБА_13 , організацію проведення якого доручає СУ ГУНП в Запорізькій області, а безпосередню передачу коштів доручає ОСОБА_18 (т.2 а.с. 100-101);

- даними, отриманими з протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 01.08.2017 року, відповідно до яких 31.07.2017 року свідок ОСОБА_18 , перебуваючи у службовому автомобілі «ЗАЗ Vida», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням оперуповноваженого УБЗПТЛ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_37 , придбала у ОСОБА_13 дитину - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за 5 000 доларів США, яка їй написала розписку на надала копію свідоцтва про народження вказаної дитини. Зазначені документи були видані слідчому (т.2 а.с. 104-105);

- даними протоколу затримання ОСОБА_13 як особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31.07.2017 року, згідно яких малолітній ОСОБА_19 , який перебував поруч з ОСОБА_13 видав поліетиленовий пакет, в якому знаходилися грошові кошти у сумі 5 000 доларів США, а саме: 50 купюр номіналом 100 доларів США. Номера вказаних купюр повністю співпали з номерами купюр, зазначеними у протоколі огляду грошових коштів від 31.07.2017 року та які видавалися ОСОБА_18 для купівлі дитини. Також у ОСОБА_13 вилучена жіноча сумка із її змістом (т.2 а.с. 149-154).

- речовими доказами, оглянутими у судовому засіданні, а саме: копією дубліката свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 17.11.2016 року, з якого вбачається що ОСОБА_17 є малолітньою дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до свідоцтва його батьками є ОСОБА_13 та ОСОБА_38 (т.2 а.с. 110);

- розпискою від імені ОСОБА_13 від 31.07.2017 року, згідно змісту якої вона відмовляється від ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с. 108);

- грошовими коштами купюрами по 100 доларів США на суму 5 000 доларів США.

- клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_39 від 26.07.2017 року про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: аудіо-, відеоконтролю осіб - ОСОБА_25 та ОСОБА_13 за місцем їх перебування з метою отримання відомостей, які містяться у розмовах останніх або інших звуках, рухах, діях, пов`язаних з його діяльністю, та з метою фіксування факту скоєння злочину (т.2 а.с. 29-30, 33-34);

- ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 27.07.2017 року про надання дозволів на проведення негласних слідчих (розшукових) дій із втручанням у приватне спілкування: аудіо-, відеоконтроль осіб - ОСОБА_25 та ОСОБА_13 , строком на 60 днів (т.2 а.с. 31-32, 35-36);

- доручення слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_39 про проведення вказаних негласних слідчих (розшукових) дій співробітникам УБЗПТЛ ГУНП в Запорізькій області (т.2 а.с. 37);

- протоколи про результати аудіо-, відеоконтролю осіб - ОСОБА_25 та ОСОБА_13 від 11.08.2017 року, а також додані до цих протоколів відеозаписи на носіях інформації: оптичному диску DVD-RW 120 min/4,7 GB «VERBATIM» інв. №348т від 27.07.2017 року, серійний номер MWD65SB140712403; оптичному диску DVD-RW 120 min/4,7 GB «VERBATIM» інв. №347т від 27.07.2017 року, серійний номер MWD654SB; оптичному диску DVD-RW 120 min/4,7 GB «VERBATIM» інв. №351т від 03.08.2017 року, серійний номер L622671051; оптичному диску DVD-RW 120 min/4,7 GB «VERBATIM» інв. №352т від 03.08.2017 року, серійний номер L61267110 (т.2 а.с. 38, 39, 52);

- протоколи оглядів від 15.09.2017 року та 16.09.2017 року оптичних дисків: DVD-RW 120 min/4,7 GB «VERBATIM» інв. №348т від 27.07.2017 року; DVD-RW 120 min/4,7 GB «VERBATIM» інв. №347т від 27.07.2017 року; DVD-RW 120 min/4,7 GB «VERBATIM» інв. №352т від 31.07.2017 року; DVD-RW 120 min/4,7 GB «VERBATIM» інв. №351т від 31.07.2017 року (т.2 а.с.53-56, 57-61);

- акти управління Національної поліції України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину від 31.07.2017 року відносно ОСОБА_17 та ОСОБА_19 (т.2 а.с. 111, 112);

- висновок експерта №8-380 від 12.09.2017 року, згідно якого в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження ОСОБА_13 та ОСОБА_25 можуть бути батьками дитини - ОСОБА_17 . Ймовірність даної події складає 99,9998% (т.2 а.с. 121-129);

- протокол обшуку від 31.07.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого речі та документи не вилучалися (т.2 а.с. 140-148);

- протокол огляду мобільного телефону «Samsung GT-Е2121В» в корпусі чорного кольору з сім-картою «МТС» НОМЕР_3 з фотознімками, під час якого були оглянуті контакти (ім`я та мобільний номер). Також зазначено, що серед списку контактів є контакт абонента « ОСОБА_40 » з номером мобільного телефону НОМЕР_4 і це мобільний телефон, яким користувалася ОСОБА_18 (т.2 а.с. 223-224);

- витяги з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000275 (т.3 а.с. 102-104);

- постанова про залучення ОСОБА_41 як законного представника потерпілого ОСОБА_17 (т.3 а.с. 105-106).

Колегія суддів враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

В даному випадку, на думку суду, вказані вище та досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_13 злочину, передбаченого ч.3 ст.149 КК України.

Крім того, судова колегія вважає хибними висновки сторони захисту у даному випадку щодо наявності провокації (підбурювання) з боку свідка ОСОБА_18 та працівників правоохоронних органів.

Провокації (підбурювання) з боку правоохоронних органів мають місце тоді, коли працівники таких органів або особи, які діють за їхніми вказівками впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений. Отже, в вирішальним при з`ясуванні питання, чи мала місце провокація (підбурювання), є не наявність особи (осіб), які діяли за вказівками правоохоронних органів, а саме та обставина, яка свідчить, чи був би вчинений злочин без втручання та дій правоохоронних органів.

З показань свідка ОСОБА_18 , які не спростовані у судовому засіданні, випливає, що саме ОСОБА_13 перша звернулася до неї із пропозицією розлучитися з малолітньою дитиною за грошові кошти і саме обвинувачена зазначила певну суму за продаж дитини. У цьому випадку суд виходить з того, що саме ці обставини свідчать, що вчинений злочин міг би бути вчинений без втручання та дій правоохоронних органів.

Той факт, що саме ОСОБА_18 телефонувала обвинуваченій та проявила ініціативу щодо поїздки до лікаря-педіатра, на думку суду, не свідчить про підбурювання та схиляння ОСОБА_13 до вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.149 КК України. Крім того, колегія суддів враховує той факт, що ОСОБА_13 у разі відсутності контролю за її діями з боку правоохоронних органів, могла звернутися з аналогічною пропозицією (щодо продажу дитини) до інших осіб, які мають більш низький рівень відповідальності, чим ОСОБА_18 .

Колегія суддів не вбачає порушень з боку правоохоронних органів стосовно того, що затримання ОСОБА_13 відбулося вже після безпосередньої передачі дитини та отримання грошових коштів, а не на етапі готування до вчиненого злочину, так як дії обвинуваченої були під контролем, передбаченим ст. 271 КПК України, і при цьому не було завдано шкоди та інтересам жодній особі.

В ході судового розгляду колегія суддів дослідила документи, що характеризують особу ОСОБА_13 .

Відповідно до інформації директора Соколівського навчально-виховного комплексу Вільнянської районної ради Запорізької області, викладеній у поданні на ім`я начальника служби у справах дітей, ОСОБА_13 разом із своїми дітьми - ОСОБА_17 та ОСОБА_19 на березень 2017 року мешкала у с. Соколівка, Вільнянського району, Запорізької області з співмешканцем ОСОБА_42 і з 01.03.2017 року ОСОБА_19 не ходив до школи. Класний керівник неодноразово телефонувала матері, яка не надала чіткої відповіді, де знаходиться дитина і чому вона не відвідує школу. Під час виходу за місцем проживання, ОСОБА_13 з дітьми була відсутня, а ОСОБА_43 повідомив, що він не знає, де знаходиться остання (т.1 а.с. 198).

За інформацією начальника служби дітей у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації службою було здійснено виїзд за місцем реєстрації ОСОБА_13 , а саме: АДРЕСА_1 , але встановлено, що будинок за вказаною адресою зруйнований та не придатний до житла (т.1 а.с. 199).

Згідно довідки-характеристики, виданої депутатом Михайлівської селищної ради Запорізької області за час проживання на території вказаної селищної ради ОСОБА_13 зарекомендувала себе посередньо. Постійного місця роботи не має, проживає за рахунок тимчасових заробітків, спиртних напоїв не вживає, скарг від сусідів не надходило (т.1 а.с. 200).

Відповідно до довідки-характеристики від 15.07.2017 року, виданої Михайлівською селищною радою Запорізької області ОСОБА_13 зарекомендувала себе посередньо, постійного місця роботи не має, проживає за рахунок тимчасових заробітків, працьовита, має спокійний характер. Зловживає спиртними напоями та підтримує стосунки з людьми, які ведуть аморальний спосіб життя (т.2 а.с. 166).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 459 від 06.09.2017 року ОСОБА_13 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді специфічного розладу особистості емоційно-нестійкого типу, ускладненого психічними й поведінковими розладами, внаслідок сполученого вживання психоактивних речовин (опіоїди, психостимулятори), синдром залежності. У період здійснення інкримінованого їй правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляла, а перебувала у стані наркотичного сп`яніння. Отже, вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час вона також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує лікування з приводу полінаркоманії. За психічним станом протипоказань до лікування не має (т.2 а.с. 186).

Також, суд враховує дані, отримані судово-психіатричним експертом під час дослідження 06.09.2017 року ОСОБА_13 : останнім часом обвинувачена вживає метадон в каплях, який вводить внутрішньом`язово, лікувалася у 2009 році від наркотичної залежності, а з 2015 року поновила вжиття наркотичних засобів. У стані наркотичного сп`яніння стає більш дратівливою, конфліктною. Брехлива, намагається представити себе із кращої сторони (т.2 а.с. 184-185).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_13 , судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_13 обвинувачення, і кваліфікує дії останньої за ч. 3 ст. 349 КК України, а саме: торгівля людьми, вчинена щодо малолітнього (в редакції Закону України №3316-ІV від 12.01.2006, яка діяла на день вчинення злочину).

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_13 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_13 кримінального правопорушення не встановлено.

Колегія суддів критично ставиться до висновку зазначеного в обвинувальному акті, що слідчим виявлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, а саме: вчинення злочину щодо малолітнього та вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Водночас, відповідно до ч.4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує. В даному випадку кваліфікуючою ознакою ч.3 ст.149 КК України є вчинення злочину щодо малолітньої дитини, тому колегія суддів вважає, що відсутні підстави для врахування обставини, передбаченої п.6 ч.1 ст.67 КК України, як обтяжуючої покарання ОСОБА_13 .

Крім того, під час судового розгляду стороною обвинувачення жодним доказом не доведений факт перебування обвинуваченою під час вчинення злочину у стані наркотичного сп`яніння.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_13 колегія суддів виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_13 злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є особливо тяжким, суспільну небезпечність та характер скоєного злочину, особу обвинуваченої: раніше не судима, фактично не має постійного місця мешкання, не працює, лише отримуючи соціальну допомогу від держави у зв`язку з народженням дитини, її вік та здоров`я (на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває). Обвинувачена має на утриманні двох неповнолітніх дітей, але відносно ОСОБА_20 тимчасово приймалося рішення щодо відібрання дитини.

Враховуючи особистість ОСОБА_13 , конкретні обставини кримінального провадження, факт відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховування останньої можливо лише в умовах ізоляції її від суспільства - в місцях позбавлення волі, тому обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

На переконання судової колегії суду, призначення обвинуваченій такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самою обвинуваченою, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Також, на думку колегії суддів, обвинуваченій необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_13 , виходячи з приписів ч.5 ст.72 КК України.

Розглянувши питання щодо застосування такого додаткового покарання як конфіскація майна, колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_13 вчинила злочин з корисливих мотивів. Водночас, даних, які б вказували на наявність рухомого або нерухового майна, що належить обвинуваченій під час судового розгляду, не виявлено. Крім того, конфіскація майна полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю обвинуваченої. В даному випадку безоплатне вилучення будь-якого майна ОСОБА_13 буде суттєво впливати на інтереси двох її малолітніх дітей, тому суд вважає за можливе не застосовувати вказане додаткове покарання.

04.10.2018 року у кримінальному провадженні від ОСОБА_44 надійшов цивільний позов в інтересах ОСОБА_17 до обвинувачених, згідно якого законний представник потерпілого просить суд стягнути з ОСОБА_13 та ОСОБА_25 на користь закладу КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», де на теперішній час знаходиться дитина моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. (т.1 а.с. 203-204). У подальшому законним представником потерпілого було надано уточнену позовну заяву, в якій ОСОБА_44 просила суд стягнути моральну шкоду у вказаній сумі, але безпосередньо на користь дитини - ОСОБА_17 (т.3 а.с. 95).

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленим КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з п.10 ч.1 ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як зазначено у пункті 3 Постанови Пленум Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вина ОСОБА_13 у скоєнні інкримінованого їй злочину, на думку колегії суддів, повністю доведена. Законні представники потерпілого ОСОБА_44 та ОСОБА_16 обґрунтували спричинену ОСОБА_45 моральну шкоду та вважають, що обвинувачена своїми діями завдала ОСОБА_17 сильні душевні страждання, порушення нормальних життєвих зв`язків, які позначили негативні зміни у житті дитини та викликали у ОСОБА_17 негативні моральні переживання, тимчасову відірваність від активного соціального життя, знижений настрій, емоційну напругу, почуття образи. Суд вважає, що вказані обставини не викликають сумнівів. Оцінуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з характеру й обсягу страждань, які виникли внаслідок протиправних дій ОСОБА_13 , моральної шкоди у вигляді змін нормального ритму життя, необхідності перебування у дитячому будинку без батьківського піклування. Виходячи із засад виваженості та справедливості, відповідно до вимог ст.1167 Цивільного кодексу України, колегія суддів вважає позовні вимоги законного представника потерпілого ОСОБА_44 про стягнення моральної шкоди такими, що повністю підлягають задоволенню, але лише з обвинуваченої ОСОБА_13 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складають 4 461 грн 60 коп. за залучення експертів на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (т.2 а.с. 121).

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що зазначені процесуальні витрати документально підтверджені у матеріалах кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_13 витрат на користь держави у розмірі 4 461 грн. 60 коп.

Статтею 368 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити низку питань, до яких зокрема, віднесені питання, чи містять діяння, у якому обвинувачується особа, склад злочину, чи винен обвинувачений у вчиненні цього злочину.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Положенням ч.1 ст.373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

За змістом ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

У відповідності з ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_46 від 03.08.2017 року на грошові кошти у сумі 5 000 доларів США, купюрами по 100 доларів США (всього 50 купюр), які надавалися свідком ОСОБА_18 , та були вилучені під час затримання ОСОБА_13 у порядку ст.208 КПК України, а також мобільний телефон «SAMSUNG» імеі НОМЕР_5 , з сім-картою з абонентським номером НОМЕР_3 , вилучений 31.07.2017 під час затримання та обшуку підозрюваного ОСОБА_25 , накладено арешт (т.2 а.с. 218-219). У подальшому, постановою слідчого вказані грошові кошти були визнані речовими доказами та направлені до Управління ФЗБО ГУНП в Запорізькій області (т.2 а.с. 220-221). Зазначений мобільний телефон зберігається у камері зберігання речових доказів ГУНП в Запорізькій області (т.2 а.с. 222).

Також, постановами слідчого були визнані речовими доказами:

- жіночка сумочка з її змістом, вилученні під час затримання ОСОБА_13 у порядку ст. 208 КПК України, яка на цей час зберігається у камері зберігання речових доказів ГУНП в Запорізькій області (т.2 а.с. 229);

- гігієнічні палички (об`єкти досліджень) з букальних клітин ОСОБА_13 , ОСОБА_25 та ОСОБА_17 та контролі, які упаковані в конверти та зберігаються у матеріалах даного кримінального провадження (т.2 а.с. 130-138);

- аркуш паперу з зошиту, в клітинку з рукописним надписом виконаним ОСОБА_13 фарбником синього кольору: « Я ОСОБА_47 ІНФОРМАЦІЯ_8 отказуюсь от ОСОБА_48 ІНФОРМАЦІЯ_4 31.07.2017/подпись/», який зберігається у матеріалах даного кримінального провадження (т.2 а.с. 108-109);

- копія свідоцтва про народження (повторне) серія НОМЕР_1 , видане Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 17.11.2016 на ім`я ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження (т.2 а.с. 110). Вилучений у свідка ОСОБА_18 оригінал вказаного свідоцтва знаходиться на відповідальному зберіганні у Запорізькому обласному спеціалізованому будинку дитини « Сонечко » за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олімпійська, буд 6-А (за місцем перебування малолітнього ОСОБА_17 ) (т.2 а.с. 107).

Відповідно до п.п. 4, 6 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому:

- майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ. Враховуючи, що відсутні підстави на направлення або передачі будь-кому об`єктів молекулярно-генетичного дослідження, аркушу паперу з рукописним надписом, виконаним ОСОБА_13 та копії свідоцтва про народження (повторне) серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_17 , суд вважає за необхідне вказані предмети залишити у матеріалах кримінального провадження;

- гроші, що одержані фізичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, конфіскується. Водночас, враховуючи, що грошові кошти у сумі 5 000 доларів США належать свідку ОСОБА_18 , яка в даному випадку добровільно надала їх для використання у проведенні певних слідчих дій, колегія суддів, вважає за можливе повернути останній зазначені гроші.

Крім того, аналіз долучених прокурором до кримінального провадження матеріалів свідчить про те, що відсутні будь-які данні, підтверджуючі, що предмети, визнані речовими доказами, а саме: жіночка сумочка з її змістом, мобільний телефон «SAMSUNG» імеі НОМЕР_5 , з сім-картою з абонентським номером НОМЕР_3 , вилучені 31.07.2017 під час затримання обвинуваченої безпосередньо стосуються факту скоєння злочину або є предметами, зазначеними у п.1 ч.9 ст.100 КПК України. З урахуванням цього висновку, приймаючи до уваги, що вилучені речі не мають ознак предметів, перелічених у п.9 ст.100 КПК України, судова колегія приймає рішення про повернення їх власникам.

Арешт, накладений на грошові кошті у сумі 5 000 доларів США, згідно ч.4 ст.174 КПК України, суд скасовує.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374, 376, 377, 395 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_13 визнати винуватою у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.149 КК України, на підставі якої призначити їй покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі без конфіскації майна обвинуваченої.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_13 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_44 про стягнення з ОСОБА_13 моральної шкоди у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, в іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави за залучення експертів на проведення судових експертиз суму у розмірі 4 461 (чотири тисячі чотириста шістдесят одну) грн 60 коп.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_13 запобіжний захід не обирати. Зарахувати у строк покарання ОСОБА_13 строк її попереднього ув`язнення з 31.07.2017 по 25.02.2021 та з 13.06.2023 по 24.06.2024 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази:

- вилучені 31.07.2017 року в ході обшуку під час затримання ОСОБА_13 грошові кошти, загальною сумою 5 000 доларів США, купюрами:

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LF42079908F F6

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LF42079911F F6

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LF42079907F F6

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LF42079910F F6

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LF42079906F F6

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LF42079909F F6

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LB16792199J B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LB20775010J B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LB35223256F B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LB21304919L B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер HL34693560E L12

- номіналом 100 доларів США, серія та номер HB59864708J B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер FB48202328C B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер KB68687165D B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер KB92945491B B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LF23272150F F6

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LF32374090A F6

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LB81337566M B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LB55106387K B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LL14871038E L12

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LB22767939E B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LK49814351A K11

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LB18229479W B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LB06076876N B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LI01039232 І9 *

- номіналом 100 доларів США, серія та номер KF 98963343C F6

- номіналом 100 доларів США, серія та номер KB 07718846G B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер KB 91327021L B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер FB 33660140B B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер KB 72338284Q B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер DA 05767262A A1

- номіналом 100 доларів США, серія та номер HL 95784788F L12

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LB 83222868J B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер KB48480661D B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер HB54344508P B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер KB92945492B B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер KB68687184D B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер DB28957328B B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер HB26389077M B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер KD79608118A D4

- номіналом 100 доларів США, серія та номер HG09233077A G7

- номіналом 100 доларів США, серія та номер HC16959123B C3

- номіналом 100 доларів США, серія та номер KL23266777D L12

- номіналом 100 доларів США, серія та номер HB11986707H B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер HC54274845B C3

- номіналом 100 доларів США, серія та номер KB87620678N B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер LF90777359K F6

- номіналом 100 доларів США, серія та номер KB56518341F B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер КВ 80871285 J B2

- номіналом 100 доларів США, серія та номер HD 23343254 A D4, які зберігаються у Управлінні ФЗБО ГУНП в Запорізькій області - повернути особі, відносно якої були застосовані заходи безпеки та змінені анкетні дані на ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- гігієнічні палички (об`єкти досліджень) з букальних клітин ОСОБА_13 , ОСОБА_25 та ОСОБА_17 та контролі, які упаковані в конверти; аркуш паперу з зошиту, в клітинку з рукописним надписом виконаним ОСОБА_13 фарбником синього кольору: « Я ОСОБА_47 ІНФОРМАЦІЯ_8 отказуюсь от ОСОБА_48 ІНФОРМАЦІЯ_4 31.07.2017 /подпись/»; копія свідоцтва про народження (повторне) серія НОМЕР_1 , видане Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 17.11.2016 на ім`я ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходяться в матеріалах даного кримінального провадження - залишити у кримінальному провадженні;

- оригінал свідоцтва про народження (повторне) серія НОМЕР_1 , видане Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 17.11.2016 на ім`я ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що знаходиться на відповідальному зберіганні у Запорізькому обласному спеціалізованому будинку дитини «Сонечко» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олімпійська, буд 6-А - залишити за місцем знаходження;

- жіночу сумку з шкірозамінювача, в якій знаходиться: пара шкарпеток чорного кольору; підзарядний пристрій «Самсунг» чорного кольору; губна помада рожевого кольору; зв`язка ключів в кількості 3 штук з магнітним ключем для домофону та двома міні-картками «Еко-маркет»; браслет помаранчевого кольору з трьома бусами з камінцями; чотири товарних чека; аркуш паперу з чорновими записами; сім-карта «Водафон» НОМЕР_6 ; сім-карта «Лайф»; сім-карта «Київстар» НОМЕР_7 ; блокнот з чорновими записами; дзеркало в пластмасовій оправі червоного кольору; пилка для нігтів жовто-рожевого кольору; пачка вологих серветок «Своя лінія»; три косметичні олівця; туш для вій (2 упаковки); презерватив в упаковці «Hot»; тіні для вік в упаковці коричневого кольору; голка від шприцу з ковпачком; порошок в капсулі бірюзового кольору; порошок в капсулі біло-рожевого кольору; косметичка жіноча чорного кольору; зіп-пакет з обгорткою фіолетового кольору; пара сережок «цвяхи», сірого кольору; одна сережка у формі квадрату, а також мобільний телефон «SAMSUNG» імеі НОМЕР_5 , з сім - картою з абонентським номером НОМЕР_3 , що зберігаються у камері зберігання речових доказів ГУНП в Запорізькій області - повернути обвинуваченій ОСОБА_13 .

Скасувати арешт на майно, а саме: вказані вище грошові кошти у сумі 5 000 доларів США, купюрами по 100 доларів США, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 03.08.2017 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинувачений та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3