ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/858/26 Справа № 182/3350/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року Кривий Ріг

19.01.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.12.2025р., якою задоволено клопотання прокурора та щодо обвинуваченого за ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , утримується під вартою в ДУ «Дніпровська УВП № 4» в м. Дніпро

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07.02.2026р., із можливістю внесення застави у розмірі 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 коп.

за участю захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції обвинуваченому за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07.02.2026р., із можливістю внесення застави у розмірі 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень.

Із ухвалою суду першої інстанції не погодився захисник ОСОБА_6 , який в апеляційній скарзі та доповненнях до неї:

- вважає, що оскаржувана ухвала є помилковою та підлягає скасуванню через порушення права на захист;

- зазначає, що не був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, він не залучався до відеоконференції, ідентифікаційні дані у протоколі судового засідання вказані помилково;

- вказує, що адвокат ОСОБА_9 залучений до розгляду справи з центру надання безоплатної правової допомоги не узгодив з ним правову позицію;

- зазначає, що суд неповажним тоном звертався до обвинуваченого щодо поданих стороною захисту п`яти клопотань;

- вважає, що розмір визначеної обвинуваченому застави є надто високим, є завідомо непомірним для обвинуваченого;

- прохає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, обрати менш суворий запобіжний захід, чи визначити розмір застави для обвинуваченого у мінімальному розмірі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної встановлено, що суд першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, є обґрунтованими, та враховуючи тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, вказану обставину можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою.

Суд першої інстанції врахувавши характеристику обвинуваченого, наявність місця проживання та його працевлаштування незадовго до інкримінованих подій, відсутність законного доходу, відсутність родинних зв`язків, відсутність осіб на утриманні, репутацію обвинуваченого, вважав, що наведені вище ризики продовжують існувати та не зменшились.

Крім того, за висновком суду першої інстанції ризик незаконно впливу на свідків зберігається до дослідження показань свідків безпосередньо судом під час судового розгляду, при цьому судом першої інстанції не виключена ймовірність, що обвинувачений може здійснювати на них незаконний вплив.

Крім того, за висновком суду першої інстанції ризик впливу на потерпілого, є малоймовірним, оскільки потерпілий ОСОБА_10 вже допитаний судом та не повідомляв про будь-які дії тиску на нього з боку обвинуваченого.

Врахувавши наведені вище відомості та фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, встановлені під час розгляду клопотання прокурора, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Суд апеляційної інстанції із рішенням суду першої інстанції погоджується, та вважає його обґрунтованим та вмотивованим, висновки суду відповідають вимогам ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, обвинувальний акт, який перебуває на розгляді суду першої інстанції стосується двох тяжких кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 263 КК України та за ч. 4 ст. 296 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Слід звернути увагу, що таке покарання може бути призначено без можливості застосування пільгових інститутів кримінального права, зокрема вимог ст. 75 КК України, а тому тяжкість ймовірного покарання можна розглядати як істотний чинник, який з високою долею ймовірності може спонукати підозрюваного до переховування від органу досудового розслідування та суду, який поряд із іншими ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, вказують на обґрунтованість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо визначеного розміру застави, який визначений судом першої інстанції у розмірі 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 коп., то суд апеляційної інстанції вважає, що такий розмір застави є обґрунтованим, відповідає вимогам КПК України, визначений у середньому розмірі відповідно до вимог п. 2 ч 5 ст. 182 КПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, щодо визначення судом першої інстанції саме такого розміру застави, є обґрунтованим, та за висновком суду першої інстанції, слугуватиме належною гарантією відповідної процесуальної поведінки обвинуваченого, з чим також погоджується суд апеляційної інстанції.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обвинувачений є особою, яку було засуджено чотири рази, за попередніми вироками обвинуваченому призначались покарання із застосуванням вимог ст. 70 та 71 КК України, тобто обвинувачений вчиняв нове кримінальне правопорушення або після його викриття правоохоронними органами (ст. 70 КК України ), а бо після ухвалення попередньо вироку через нетривалий час (ст. 71 КК України).

Таким чином застосування застави саме у розмірі 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 коп. слід розглядати як необхідний захід забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, який забезпечить сумлінне виконання визначених кримінальним процесуальним законом обов`язків, дисциплінуватиме і мотивуватиме обвинуваченого на їх виконання.

Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги захисника, що розмір визначеної обвинуваченому застави є надто високим, є завідомо непомірним для обвинуваченого є неслушними та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги захисника, що оскаржувана ухвала є помилковою та підлягає скасуванню через порушення права на захист є також неспроможним, оскільки судовий розгляд щодо продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого відбувся за участю захисника ОСОБА_9 , який був залучений на окрему процесуальну дію, та під час судового розгляду обвинувачений та захисник висловили погоджену позицію щодо клопотання прокурора та заперечили проти його задоволення, що підтверджується мотивувальною частиною оскаржуваної ухвали та відеозаписом судового засідання.

Доводи апеляційної скарги захисника, що він не був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, він не залучався до відеоконференції, ідентифікаційні дані у протоколі судового засідання вказані помилково, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки, відповідно до копії ордеру про надання правничої допомоги адвокатом ОСОБА_6 обвинуваченому ОСОБА_7 вбачається, що захисник ОСОБА_6 надає правничу допомогу обвинуваченому з 22.07.2025р. та беззаперечно обізнаний рухом справи для свідомої участі у провадженні у якості захисника.

Доводи апеляційної скарги захисника, що адвокат ОСОБА_9 залучений до розгляду справи з центру надання безоплатної правової допомоги не узгодив з ним правову позицію також не приймаються до уваги, оскільки відповідно до відповіді захисника ОСОБА_9 вбачається, що місцем його роботи є м. Нікополь Дніпропетровської області, яке перебуває в зоні активних бойових дій, та Інтернетзв`язок та мобільний зв`язок, яким він користується працює мінливо, у зв`язку з чим не виявилося можливим зв`язатися для погодження правової позиції, проте як наголошено вище, захисник, призначений на окрему процесуальну дію та обвинувачений, перед судовим засіданням правову позицію узгодили.

Доводи апеляційної скарги захисника, що суд неповажним тоном звертався до обвинуваченого щодо поданих стороною захисту п`яти клопотань, є безпідставними, оскільки не підтверджені доказами, та є також незрозумілим у який спосіб наведене могло вплинути на законність судового рішення суду першої інстанції.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника про скасування оскаржувану ухвалу слідчого судді та застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.12.2025р., якою задоволено клопотання прокурора та щодо обвинуваченого за ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07.02.2026р., із можливістю внесення застави у розмірі 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 коп. залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.12.2025р., якою задоволено клопотання прокурора та щодо обвинуваченого за ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07.02.2026р., із можливістю внесення застави у розмірі 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 коп. залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді