Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001317 щодо ОСОБА_5 та матеріали кримінального провадження № 0000881 щодо ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.1 ст.162, ч.5 ст.190, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.1 ст.162, ч.5 ст.190 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 2 жовтня 2025 року,

у с т а н о в и л а :

Києво-Святошинським районним судом Київської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.1 ст.162, ч.5 ст.190, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.1 ст.162, ч.5 ст.190 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.5 ст.190КК України.

Відповідно до висунутого обвинувачення у ОСОБА_7 та його матері ОСОБА_5 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше січня 2021 року, виник умисел на створення та організацію діяльності фіктивного реабілітаційного центру нібито з надання кваліфікованих та сертифікованих послуг реабілітації наркозалежним та алкозалежним особам, у подальшому незаконному викраденні, поміщенні та утриманні таких осіб у приватному будинку під виглядом реабілітаційного центру з метою створення враження дієвості та ефективності лікування та, як наслідок, заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами їх родичів, близьких осіб та/або знайомих, а саме, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Так, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та інші особи, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, та невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи у складі організованої групи, вчинили умисні злочини, які полягали у заволодінні грошовими коштами потерпілих, які останні мали сплачувати за реабілітацію пацієнтів від виглядом надання кваліфікованих та сертифікованих послуг реабілітації родичів, близьких осіб та знайомих, а також незаконному викраденні та позбавленні волі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , при цьому також незаконно проникли в житло останнього.

Крім того, в період з 22 години 43 хвилини 8 листопада 2023 року по 03 годину 45 хвилин 9 листопада 2023 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено в кишені його куртки корпус гранати Ф-1 та запал типу УЗРГМ-2, які ОСОБА_7 придбав та зберігав у вказаному місці без передбаченого законом дозволу.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.10.2025 за наслідками розгляду клопотання прокурора ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів по 30.11.2025 включно та залишено як альтернативу заставу, розмір якої ОСОБА_7 зменшено до 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484 480 гривень, ОСОБА_8 зменшено до 120 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 363 360 гривень, та зазначено, які обов`язки з передбачених ст.194 КПК України будуть покладені на обвинувачених у разі внесення застави.

Цією ж ухвалою ОСОБА_6 і ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_9 просить ухвалу суду щодо них скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинувачених запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме, щодо ОСОБА_7 - цілодобового, а щодо ОСОБА_8 - у нічний час доби. У разі ж, якщо суд апеляційної інстанції залишить без змін запобіжний захід, зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке виразилось у тому, що суд визначив його підзахисним надмірний розмір застави, який не відповідає вимогам ч.4 ст.182 КПК України. При цьому жоден з потерпілих не подав цивільний позов, двоє з них висунули матеріальні претензії до обвинувачених поза межами процесу, які були повністю задоволені, а четверо письмово заявили суду, що не вбачають ознак злочину і воліють вирішувати свої з обвинуваченими спори самостійно в порядку, передбаченому цивільним законодавством. Сукупний розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілим згідно версії обвинувачення, складає 385 400 гривень, і за винятком повернутих двом потерпілим 53 900 гривень, невідшкодована шкода складає 331 500 гривень, яка і мала б слугувати для суду об`єктивним орієнтиром.

Звертає увагу, що обвинувачені є особами із звичайним матеріальним становищем, перебувають під вартою більше року, сталих джерел доходу у них саме через це немає. До клопотання прокурора не додавалось жодного доказу про ризики, котрі й від обрання запобіжного заходу 10.11.2023 були суто гіпотетичними, нічим не підтверджувались і наразі апріорі зменшились, а ті, що стосувалися впливу на розслідування, зникли остаточно із завершенням досудового розслідування.

Захисник і прокурор, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не прибули і не повідомити про причини неприбуття. Обвинувачені, які тримаються під вартою і належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги, клопотання про її розгляд за участю сторін не заявляли. А тому згідно з ч.4 ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про те, що існують ризики, передбачений ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі "Бекчиєв проти Молдови").

Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , в тому числі особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, обставини цих кримінальних правопорушень, які мають такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Такі висновки суду узгоджуються з практикою ЄСПЛ в рішенні "Харченко проти України".

Варто зауважити і на тому, що обвинувачені до затримання не працювали, не мають власної сім`ї, що свідчить про відсутність у них міцних соціальних зв`язків. З огляду на стадію судового розгляду потерпілі та свідки безпосередньо судом ще не допитувались.

Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що вказані раніше ризики продовжують існувати і виправдовують подальше тримання ОСОБА_7 і ОСОБА_8 під вартою. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків і не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Також суд визначив ОСОБА_7 і ОСОБА_8 розмір застави як альтернативу триманню під вартою, який узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання у особи, щодо якої застосовано заставу, сховатися (рішення у справі "Мангурас проти Іспанії").

Щодо доводів захисника, що жоден з потерпілих не подав цивільний позов, належить звернути увагу, що відсутність позовів не свідчить про відсутність претензій з боку потерпілих до обвинувачених. А відшкодування шкоди може бути враховане судом при призначенні покарання.

Зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку доводам захисника про те, що деякі з учасників судового провадження не вбачають в діях обвинувачених ознак злочину. Оцінка діям обвинувачених може бути надана лише судом у нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 2 жовтня 2025 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3