Справа №949/2428/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

06 листопада 2025 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000302 від 05 листопада 2025 року відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця Збройних Сил України військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані "солдат", раніше несудимого,

в с т а н о в и в:

Заступник начальника СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, 04 листопада 2025 року, близько 23 год. 30 хв., знаходячись в будинку за місцем проживання, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де перебуваючи в кухонній кімнаті, під час словесного конфлікту із батьком, ОСОБА_7 , що виник на побутовому ґрунті, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_7 одних удар ножем в область грудної клітини, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини, гематорекс.

Протиправні, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, органом досудового розслідування кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України.

Так, на думку заступника начальника СВ ОСОБА_6 причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами.

05 листопада 2025 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України.

Заступник начальника СВ ОСОБА_6 зазначає, що з точки зору достатності та взаємозв`язку обставин справи, у даному кримінальному провадженні наявні докази, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно пов`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування, оскільки санкцією частини 1 статті 121 Кримінального кодексу України передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років. Крім того, ОСОБА_4 проживає в с. Переброди, що є прикордонною територією, яка межує з територією Республіки Білорусь, а тому може покинути підконтрольну територію України та переховуватись за її межами;

- обгрунтуванням того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідка та потерпілого у кримінальному провадженні є те, що свідок ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_7 є рідними батьками ОСОБА_4 , а тому перебуваючи на волі ОСОБА_4 може незаконно на них впливати, із метою зміни ними показів та покращення свого становища, у зв`язку з чим лише перебування останнього в слідчому ізоляторі унеможливить їх спілкування. Крім того, вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_9 супроводжувалось застосуванням насильства із надмірною агресивністю відносно потерпілого, що свідчить про можливість ОСОБА_9 в подальшому незаконно впливати на потерпілого та свідка шляхом застосування до останніх насильницьких дій з метою зміни останніми показань;

- обґрунтуванням ризику, що ОСОБА_9 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що дана особа схильна до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки йому повідомлялись про підозри у вчиненні корисливих кримінальних правопорушень, обвинувальні акти відносно яких на даний час перебувають на розгляді в суді. Крім цього, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини підозрюваному припинено виплату грошового забезпечення та він офіційно не працевлаштований, а відтак у нього відсутня можливість отримання будь- якого доходу із законних джерел.

З огляду на вказані обставини, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_4 , які зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти виникненню ризиків передбачених у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, окрім як тримання під вартою, неможливе.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав доводи клопотання, просив його задоволити з мотивів, на які посилається слідчий.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання слідчого та просили суд обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За визначенням, яке міститься в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, підтверджується вже зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 05 листопада 2025 року, під час якого виявлено сліди та речі, що вказують на ознаки кримінального правопорушення;

- допитом потерпілого ОСОБА_7 від 05 листопада 2025 року;

- допитом свідка ОСОБА_8 від 05 листопада 2025 року;

- допитом свідка ОСОБА_10 від 05 листопада 2025 року;

- іншими доказами, зібраними у ході досудового розслідування.

05 листопада 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, встановлено, що надані слідчим докази доводять обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України.

Так, на думку слідчого судді, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду стверджується тяжкістю покарання, що йому загрожує у випадку визнання ОСОБА_4 винуватим, адже санкцією частини 1 статті 121 Кримінального кодексу України передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років. Також є досить високим ризик з метою уникнення кримінальної відповідальності незаконного впливу підозрюваного на свідка та потерпілого у кримінальному провадженні, які є батьками підозрюваного, а тому перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може незаконно на них впливати із метою зміни ними показів та покращення свого становища. Крім того, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки йому повідомлялись про підозри у вчиненні корисливих кримінальних правопорушень, обвинувальні акти відносно яких на даний час перебувають на розгляді в суді. Крім цього, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини підозрюваному припинено виплату грошового забезпечення та він офіційно не працевлаштований, а відтак у нього відсутня можливість отримання будь- якого доходу із законних джерел.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідка залишається актуальним з огляду на встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень статті 23 Кримінального процесуального кодексу України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Сукупність вказаних обставин, на переконання слідчого судді, свідчить про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та гарантування його належної процесуальної поведінки.

Так, згідно статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 4 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як передбачено статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ("Летельє проти Франції").

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Отже, тяжкість, характер і ступінь суспільної небезпеки інкримінованого злочину та особа підозрюваного, є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке може бути виправдане в тому випадку, якщо є конкретні ознаки реальної необхідності охорони інтересів суспільства.

Підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, слідчий суддя не вбачає, беручи до уваги вагомість наявних доказів вини підозрюваного у скоєнні злочину, сумнівів у достовірності яких не виникає, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, оскільки санкцією частини 1 статті 121 Кримінального кодексу України передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років.

А тому, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя і здоров`я особи та зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, дані про його особу, є достатні підстави для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки є ризики переховування підозрюваного від слідства та суду, впливу підозрюваного на потерпілого та свідка.

З огляду на вказане, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому клопотання слідчого слід задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Між тим, відповідно до частини 3 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті.

При цьому, зважаючи на те, що кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 вчинене із застосуванням насильства, а саме заподіянням удару ножем по тілу потерпілого, який є його батьком та надмірною безпричинною агресивністю, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення застави як альтернативного виду запобіжного заходу.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 176, 177, 178, 179, 183, 193, 194, 196, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 08:02 год. 05 листопада 2025 року до 08:02 год. 04 січня 2026 року, без визначення розміру застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 06 листопада 2025 року.

Слідчий суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_1