У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 січня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2025 р., якою скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 17.12.2025 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 146, 146-1, 426-1 КК України, - повернуто особі, яка її подала.

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді. Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.

Ухвалою слідчого судді повернуто скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 17.12.2025 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 146, 146-1, 426-1 КК України, - повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з тим, що скарга не підлягає розгляду в даному суді.

Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування апеляційних вимог щодо скасування оскаржуваної ухвали, апелянт зазначає, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку, що його скаргу слід повернути, оскільки вона не підлягає розгляду в Інгульському районному суді м. Миколаєва. Вказує, що звернувся до ТУДБР розташованого саме у місті Миколаєві, а тому підслідність його звернення до Інгульського районного суду м. Миколаєва є вірною. Вважає, передчасним висновок слідчого судді про відсутність фактичних даних, які б підтверджували отримання ТУДБР у м. Миколаєві його заяви.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, дійшов висновку, що скарга ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 17.12.2025 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 146, 146-1, 426-1 КК України, - підлягає поверненню особі, яка її подала, у зв`язку з тим, що скарга не підлягає розгляду в даному суді.

Рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що скаргу подано з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки орган досудового розслідування перебуває поза межами територіальної юрисдикції Інгульського районного суду міста Миколаєва.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований КПК України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

За змістом ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 КПК України.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність розглядаються за правилами глави 26 КПК України, слідчим суддею того місцевого суду, в межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, враховуючи положення ст. 32 КПК України, щодо територіальної підсудності.

В п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України зазначено, що скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Статтею 32 КПК України визначені загальні правила територіальної підсудності, зокрема, скарги на рішення, дії чи бездіяльність розглядаються за правилами глави 26 КПК України, слідчим суддею того місцевого суду, в межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, враховуючи положення ст. 32 КПК України щодо територіальної підсудності.

Судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державне бюро розслідувань» систему Державного бюро розслідувань складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи. У складі Державного бюро розслідувань діють слідчі, оперативні підрозділи, підрозділи внутрішнього контролю та інші підрозділи.

Для визначення того, до якого місцевого суду може бути подано скаргу або клопотання слідчому судді ключове значення мають дві підстави: 1) територіальна юрисдикція місцевого суду; 2) знаходження органу досудового розслідування в межах відповідної територіальної юрисдикції місцевого суду.

З матеріалів провадження вбачається, що 17.12.2025р. ОСОБА_5 звернувся із заявою про вчинення в період з 18 до 20 липня 2025 року представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно нього кримінальних правопорушень, передбачених статтями 146, 146-1, 426-1 КК України, за фактом незаконного призову на військову службу, до ТУ ДБР у м. Миколаєві, яке за наслідками розгляду заяви відомості про вказані кримінальні правопорушення до ЄРДР не внесло. 26.12.2025р. ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, допущену ТУ ДБР у м. Миколаєві, якому, згідно зі скаргою, була подана відповідна заява про кримінальні правопорушення.

Проте, ТУ ДБР у м. Миколаєві, юридична адреса місцезнаходження якого розташована по вул. Спаській м. Миколаєва, що відноситься до Центрального району м. Миколаєва, не є органом досудового розслідування, а має у своєму складі три окремі слідчі відділи, до повноважень яких і належить розгляд заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та здійснення досудового розслідування після внесення відомостей до ЄРДР.

Так, починаючи з 02.09.2021, ТУ ДБР у м. Миколаєві змінило розташування органів досудового розслідування, які поширюють свою діяльність на Кіровоградську, Миколаївську та Одеську області.

Перший слідчий відділ (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві на даний час, відповідно до наказу директора Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві №16 від 05.02.2025, знаходиться по просп. Богоявленському м. Миколаєва, та підпадає під територіальну юрисдикцію Інгульського районного суду м. Миколаєва.

Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві знаходиться по просп. Князя Володимира Великого м. Одеса та підпадає під територіальну юрисдикцію Пересипського районного суду м. Одеси.

Третій слідчий відділ (з дислокацією в м. Кропивницькому) ТУ ДБР у м. Миколаєві, знаходиться у м. Кропивницькому та підпадає під територіальну юрисдикцію Фортечного районного суду м. Кропивницького.

За такого, Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві, до підслідності якого належить розгляд заяви ОСОБА_5 про вчинення кримінальних правопорушень, вчинених представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Одеської області, знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Інгульського районного суду міста Миколаєва, у зв`язку з чим до повноважень слідчого судді вказаного суду не належить вирішення питання щодо оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, допущеної посадовими особами вищевказаного органу.

Крім того, юридична адреса місцезнаходження ТУ ДБР у м. Миколаєві по вул. Спаській м. Миколаєва, куди, виходячи зі змісту скарги, була подана заява про вчинення кримінальних правопорушень, розташована на території Центрального району міста Миколаєва, що не належить до підсудності Інгульського районного суду міста Миколаєва, оскільки відноситься до юрисдикції Центрального районного суду міста Миколаєва, до повноважень яких і належить розгляд скарг щодо правомірності рішень, дій та бездіяльності працівників ТУ ДБР у м. Миколаєві.

Тому, з врахуванням зазначеного, є вірним висновок слідчого судді, щодо того, що відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, слід повернути скаргу ОСОБА_5 для звернення до належного суду, а саме до Пересипського районного суду міста Одеси, в межах територіальної юрисдикції якого розташований Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві, оскільки вона не підлягає розгляду в Інгульському районному суді м. Миколаєва.

Слід зазначити, що слідчим суддею у рішенні було роз`яснено скаржнику, що відповідно до положень ч. 7 ст. 304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За такого, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, а ухвала є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2025 р., якою скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 17.12.2025 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 146, 146-1, 426-1 КК України, - повернуто особі, яка її подала залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді