Справа № 201/6410/25
Провадження № 1-кп/201/965/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Соборного районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 (ВКЗ), захисника ОСОБА_4 (ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 від 27.01.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Соборного районного суду міста Дніпра 23.05.2025 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта суд призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Ухвалою від 23 травня 2025 року призначене підготовче засідання на 14 год. 00 хв. 30 травня 2025 року в приміщенні Соборного районного суду міста Дніпра, у яке обвинувачений ОСОБА_5 не прибув.

01.08.2025, 11.09.2025, 08.10.2025 ОСОБА_5 повторно не з`явився, хоча в належний спосіб був повідомлений про дату, час і місце розгляду обвинувального акта шляхом публікування повісток про виклик в газеті "Урядовий кур`єр" та на офіційному веб-сайті Соборного районного суду м. Дніпра.

Під час підготовчого засідання прокурор просив призначити справу до судового розгляду, з огляду на те, що справа підсудна Соборному районному суду м. Дніпра. Крім того, підстав для закриття кримінального провадження, на його думку, немає та обвинувальний акт відповідає вимогам КПК.

Також, прокурор заявив клопотання про здійснення спеціального судового провадження, мотивуючи його тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, і переховується від явки до суду на території держави, що визнана ВРУ державою-агресором та на тимчасово окупованій території України. Зазначив, що 04.11.2021 слідчим суддею Іллічівського районного суду м. Маріуполя надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування.

Захисник щодо призначення справи до судового розгляду та щодо здійснення спеціального судового провадження в даній справі заперечив, зазначивши, що він жодного разу не спілкувався зі своїм підзахисним, його місцезнаходження йому не відомо, тому позиція захисту між ним та обвинуваченими не обговорювалась та не узгоджувалась.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог Розділу ІV КПК України, участь обвинуваченого під час підготовчого судового засідання та судового розгляду є обов`язковою, що відповідає гарантіям, закріпленим міжнародними нормативно-правовими актами в сфері захисту прав людини.

Право обвинуваченого захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника вибраного на власний розсуд, є істотним елементом засобів процесуального захисту, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.

Міжнародний пакт про громадянські та політичні права 1966 р. передбачає, що кожний має право при розгляду будь-якого пред`явленого йому обвинувачення на ряд гарантій на основі повної рівності й, зокрема, бути засудженим у його присутності та захищати себе особисто або за допомогою обраного ним захисника.

Таким чином, особиста присутність особи у судовому процесі виділена як одна з найбільш фундаментальних гарантій права на справедливий розгляд справи, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., відповідно до якої «кожна людина має право під час будь-якого кримінального обвинувачення, що їй пред`явлене, на справедливий розгляд справи судом».

Щодо проведення спеціального судового провадження слід зазначити про те, що відповідно до ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук".

Згідно ч.5 ст.139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Процедури in absentia неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому наділяється питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання обвинуваченого. У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

У рішенні «Меденіца проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійсненне відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів (справа «Т. проти Італії») або від співробітників засобів масової інформації (справа «Шомоді проти Італії»), є необґрунтованими.

У справі «Сейдович проти Італії» Суд зазначив, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те, що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя. В даній справі Суду не було продемонстровано, що заявник був в достатній мірі проінформований про притягнення його до кримінальної відповідальності, про пред`явлення йому обвинувачення. З цих підстав неможна робити висновок, що він намагався ухилитися від суду чи недвозначно відмовився від свого права прибути в судове засідання. Така ситуація може мати місце, зокрема, коли обвинувачений публічно або в письмовій формі заявляє про те, що не має наміру реагувати на повістку про явку до суду, яка була отримана не від властей, а з інших джерел, або, коли обвинуваченому вдалося уникнути арешту.

У справі «Колоцца проти Італії» Суд зауважив, що гарантії, які містяться у статті 6 п. 3 Конвенції, є складовими елементами серед інших загального поняття "справедливий розгляд у суді" (рішення у справі «Годди проти Італії»). Це право необхідно поєднувати, шляхом пошуку "розумного співвідношення", з суспільним інтересом і, зокрема, з інтересами відправлення правосуддя. На аргумент Уряду про те, що неможливість проведення судового засідання у разі неявки сторони здатна паралізувати розгляд кримінальних справ, оскільки, наприклад, з часом може закінчитися термін давності кримінального переслідування, Суд зазначив, що ніщо не виправдовує в очах Суду повну і непоправну втрату права на участь у судових слуханнях.

Значущим у розумінні практики ЄСПЛ видається знаходження компромісу між санкціями, що вводяться законодавцем щодо обвинуваченого, який не з`явився до суду, і його процесуальними правами, що гарантують справедливість судового розгляду. Європейський суд у подібних справах окремо досліджує як заходи, що були вжиті владою для запобігання відмов від присутності на слуханнях справи, так і в цілому наявність у влади можливості вживати будь-які заходи. Крім того, обвинувачений, що не з`явився до зали судового засідання, ні за яких обставин не може бути позбавлений права на захист за посередництвом обраного ним захисника. При цьому Суд зазначає, що у будь-якому разі, до яких би заходів не вдавалася влада для забезпечення належної явки обвинуваченого, вона не вправі застосовувати несумірні засоби для досягнення зазначеної мети.

Як зазначено ЄСПЛ в рішенні «Колоцца проти Італії» підпункти (с), (d) та (е) п. 3 гарантують кожній людині, якій пред`явлено кримінальне обвинувачення, право «захищати себе особисто», «допитувати свідків, що показують проти неї, або мати право на те, щоб ці свідки були допитані», «користуватися безкоштовною допомогою перекладача, якщо вона не розуміє мови, що використовується в суді, або не говорить на цій мові», і важко уявити собі, як обвинувачений може здійснювати ці права, не будучи присутнім. В даному випадку Суду не доводиться встановлювати, відмовився і за яких обставин обвинувачений від здійснення свого права бути присутнім при розгляді справи, оскільки в будь-якому випадку, відповідно до усталеної прецедентної практики Суду, відмова від здійснення права, гарантованого Конвенцією, повинна бути встановлена недвозначним чином (рішення у справі Неймастера» від 7 травня 1974 р.; рішення у справі Ле Конта, ОСОБА_6 від 23 червня 1981 р.).

Відповідно до кримінально-процесуального законодавства України, до загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань. При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 335 КПК України, суд зупиняє судове провадження до розшуку обвинуваченого.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У справі «Годди проти Італії», в рамках якого встановлено не повідомлення обраного підсудним захисника про судовий розгляд та не з`ясування в достатньому обсязі про причини неявки обвинуваченого, ЄСПЛ була сформульована наступна позиція: факт неявки підсудного в судове засідання, а також відсутність повідомлення його захисника вимагають від суду прояви активності в цілях досягнення належної реалізації процесуальних прав зацікавленої особи. Отже, суд повинен за власною ініціативою призупинити розгляд справи через необхідність з`ясування причин неявки сторін.

Прокурор повідомив, що органом досудового розслідування наразі не встановлено місцезнаходження обвинуваченого.

Суд звертає увагу на те, що лише неможливість органу досудового розслідування встановити місцезнаходження обвинуваченого не дає підстав для здійснення спеціального судового провадження. Тим більше, що прокурор не надав переконливих відомостей про те, що ОСОБА_5 переховується від суду саме на тимчасово окупованій території України чи на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором. Більш того, прокурором надана інформація про те, що згідно інтернет джерела «Миротворець» ОСОБА_5 є бойовиком ДНР і вже перебуває у розшуку (ОРС 35-147 від 20.03.2015 ВП № 1 м. Дріжківка Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області). При цьому прокурор не надав відомостей про те, що ОСОБА_5 оголошений саме в міжнародний розшук.

З урахуванням норм міжнародного законодавства в сфері захисту прав людини, а також вищенаведеної практики Європейського Суду, яка є частиною національного законодавства, є обґрунтовані підстави вважати, що здійснення спеціального судового провадження на даній стадії може призвести до порушення ст. 6 Конвенції, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 позбавлений права висловити бажання на розгляд його справи, захищати себе особисто чи скористатися правовою допомогою захисника, обраного ними особисто, допитувати свідків, що показують проти них, або мати право на те, щоб ці свідки були допитані, надавати суду докази в обґрунтування своєї правової позиції.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що проведення судового засідання за відсутності обвинуваченого неможливо та на даний час його місцезнаходження органом досудового розслідування не встановлено, суд вважає за необхідне, на підставі п. п. 2), 10), 13), 14), 15), 16) ч. 1, ч. 2 ст. 7, ст. 335 КПК України, оголосити ОСОБА_5 в розшук, провадження по справі зупинити до його розшуку.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 314 - 315, 323, 335, 372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України відмовити.

Оголосити розшук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, останнє відоме місе реєстрації: АДРЕСА_1 .

Судове провадження у кримінальному провадженні за № 0000066 від 27.01.2015 року - зупинити до розшуку обвинуваченого.

Організацію виконання розшуку доручити прокурору Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1