ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 05 листопада 2025 року,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді залишено без розгляду скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, уповноваженого на розслідування кримінального провадження №0003879 щодо не розгляду клопотання від 27.09.2025.

Приймаючи рішення про залишення скарги ОСОБА_6 без розгляду слідчий суддя вказала, що ОСОБА_6 повторно не з`явився у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, з заявою про розгляд скарги у його відсутність до суду не звертався, а тому врахувавши, що він не цікавиться ходом розгляду скарги, а строки розгляду такої категорії справ є стислими, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу слід залишити без розгляду, що узгоджується із правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року №9-49/0/4-17, а також, надасть можливість скаржнику повторно звернутися з такою скаргою до суду, що у повній мірі забезпечить йому доступ до правосуддя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відновити його право на повний та всебічний судовий розгляд, розглянувши його скаргу у судовому засіданні.

Будучи повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду учасники справи в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили і клопотань про відкладення розгляду не подавали.

Положеннями ч. 4 ст.405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог, передбачених ч.3 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження та інших скарг про які прямо зазначено у згаданій нормі закону.

Разом з цим, згідно з висновком щодо застосовування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 5-142кс(15)17, з яким погодилась і Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 23 травня 2018 року у справах № 237/1459/17 та №243/6674/17, у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення частини третьої статті 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи частини четвертої статті 399 КПК. Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі пункту 17 частини першої статті 7 та частини першої статті 24 КПК, які його гарантують, з огляду на положення частини шостої статті 9 КПК, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК.

Тобто, Верховним Судом України та Великою Палатою Верховного Суду фактичною підставою для застосування положень частини 6 статті 9 КПК та, відповідно, пункту 17 частини першої статті 7 та частини першої статті 24 КПК визнано ту обставину, що слідчим суддею прийнято рішення поза межами його повноважень, передбачених саме нормами КПК.

Відповідно до приписів ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Тому, враховуючи висновки Верховного Суду щодо необхідності перегляду судових рішень уразі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами колегія суддів вважає за необхідне переглянути в апеляційному порядку оскаржувану ухвалу слідчого судді про залишення без розгляду скарги скаржник ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зокрема законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Проте, зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Як вбачається з матеріалів провадження, скаржник ОСОБА_6 звернувся зі скаргою до слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, уповноваженого на розслідування кримінального провадження №0003879 щодо не розгляду клопотання від 27.09.2025.

Оскільки скаржник у судове засідання не з`явився, слідчий суддя дійшов висновку про те, що скарга має бути залишена без розгляду.

За приписами п.1 ч.1 ст.303 КПК, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Як встановлено у ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Частина 2 статті 307 КПК України передбачає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, вказаною правовою нормою встановлено вичерпний перелік рішень слідчого судді, які останній може ухвалити за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора.

Проте, залишивши без розгляду скаргу, подану ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, уповноваженого на розслідування кримінального провадження №0003879 щодо не розгляду клопотання від 27.09.2025, слідчий суддя не дотримався положень кримінального процесуального законодавства, яким регламентовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування та не надав жодної оцінки доводам викладеним в скарзі на бездіяльність слідчого.

Таким чином, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про необґрунтованість та незаконність ухвали слідчого судді.

Оскільки слідчим суддею не ухвалювалось рішення по суті за скаргою скаржника ОСОБА_6 , апеляційний суд позбавлений можливості у відповідності до вимог п.2 ч.3 ст.407 КПК України постановити нову ухвалу, а тому скарга підлягає поверненню до суду першої інстанції для розгляду слідчим суддею.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 05 листопада 2025 року скасувати та призначити новий розгляд скарги слідчим суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4