Справа № 454/493/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1075/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2025 року,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , -

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пристань, Шептицького району, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 125 КК України до одного року пробаційного нагляду та покладено обов`язки, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 125 КК України до одного року пробаційного нагляду та покладено обов`язки, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов задоволено частково та постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 23 000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 23 000 грн. витрат на правову допомогу.

Вирішено питання судового збору.

Згідно з вироком суду, 03 грудня 2022 року, близько 14:00 год. біля житлового будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_6 спільно та без попередньої змови з ОСОБА_7 під час раптово виниклого словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно нанесли останньому декілька ударів по голові та тілу, чим спричинили ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а також у виді саден обличчя, забою м`яких тканин голови, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

До початку апеляційного розгляду захисник адвокат ОСОБА_8 подав клопотання, в яких просить звільнити обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності і закрити кримінальне провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника адвоката ОСОБА_8 і пояснення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали подані клопотання, думку прокурора, який не заперечив щодо задоволення таких, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи клопотань, колегія суддів вважає, що такі підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Інститут звільнення від кримінальної відповідальності дозволяє не застосовувати жодну із форм реалізації кримінальної відповідальності до особи (осуд, покарання чи судимість).

Так, ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у законі строки, які диференційовані залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Наведене узгоджується з роз`ясненнями, що містяться у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року.

За змістом ст. 49 КК України закінчення строків давності є безумовною та імперативною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності здійснюється в порядку, передбаченому ст. 284 КПК України.

П.2 ч.1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення, зокрема, кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Виходячи із встановленої ст. 12 КК України класифікації, з огляду на санкцію, інкриміноване обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 125 КК України кримінальне правопорушення є проступком, вчиненим, як вбачається з матеріалів справи, 03 грудня 2022 року.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведене, колегія суддів вважає обґрунтованими клопотання сторони захисту і приходить до висновку про те, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, згідно ст. 49 КК України, оскільки станом на 19 січня 2026 року, з дня вчинення проступку минуло більше трьох років, протягом яких, обвинувачені не вчиняли нових кримінальних правопорушень, не ухилялися від досудового розслідування та суду, відтак, вирок підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю.

Щодо стосується заявленого у даному кримінальному провадженні цивільного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди, то колегія суддів приходить до наступного.

Так, ст. 129 КПК України передбачено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Відповідно до положень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року №3 (зі змінами), у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Крім цього, Верховний Суд у Постанові від 24 травня 2018 року (справа № 531/2332/14-к) зазначив, що відповідно до вимог ч.4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, визначених у п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що цивільний позов у кримінальному провадженні слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволити.

Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2025 року скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.2 ст. 125 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України закрити.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4