печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року м. Київ

Печерський районний суд міста Києва в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000119 від 01.03.2025,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин клопотання

До слідчого судді надійшло клопотання сторони кримінального провадження про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме на - пляшку з речовиною та два мунштуки, які були вилучені 10.07.2025 в ході проведення обшуку в автомобілі марки «Мітсубісі Аутлендер», д.н.з НОМЕР_1 , з метою збереження речових доказів.

Позиція сторін кримінального провадження

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

Представник власника майна, адвокат ОСОБА_5 , в судове засідання не прибув, будучи належно повідомленим про день, час та місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням положень ст. 26 КПК України слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді та вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність осіб, які не з`явились.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Правове обґрунтування

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Обставини, встановлені слідчим суддею, та мотиви слідчого судді

Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000119 від 01.03.2025за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 8 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Наказом Національної поліції України Управління поліції охорони в м. Києві № 182 о/с від 01.06.2022 сержанта поліції ОСОБА_4 призначено на посаду молодшого інспектора взводу № 2 роти реагування Дніпровського районного відділу.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.

Діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці I Переліку, на території України забороняється, за винятком діяльності з використання рослин, включених до таблиці I Переліку, в цілях і на підставах, передбачених статтями 19 та 20 цього Закону.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», протидію незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів здійснюють Національна поліція, Служба Безпеки України, Генеральна прокуратура України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах захисту державного кордону, обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу та інші органи виконавчої влади в межах наданих їм законом повноважень.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 324 від 07.04.2021), «Таблиця ІІ Список № 2 «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «канабіс» є наркотичною засобом та рослиною обіг якої обмежено.

Так, у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше лютого 2025 року, ОСОБА_4 , діючи у за попередньою змовою з ОСОБА_6 організували придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів та рослин на території м. Києва. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підшукували на території міста Києва осіб (покупців), які б придбали наркотичний засіб та рослину - канабіс, обіг якої обмежено від 5 грам і більше. Реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, ОСОБА_4 запропонував раніше знайомому ОСОБА_7 придбати у нього наркотичний засіб та рослину - канабіс, обіг якої обмежено.

25.02.2025, ОСОБА_7 , розуміючи протиправність дій ОСОБА_4 , звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їх контролем.

Так, 07.04.2025 о 14 год 15 хв ОСОБА_4 , діючи у за попередньою змовою з ОСОБА_6 , запропонував ОСОБА_7 придбати у них наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_4 надав ОСОБА_7 контактні дані ОСОБА_6 , який був заздалегідь обізнаний про умисел ОСОБА_4 та діючи за попередньою змовою з останнім підготував наркотичний засіб та рослину - канабіс для збуту ОСОБА_7

07.04.2025 о 16 год 02 хв, відповідно до попередньої домовленості між ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, перебуваючи за адресою м. Київ, вул. Миколи Лаврухіна, буд. 7, за детальною інструкцією ОСОБА_6 щодо місцезнаходження наркотичного засобу, який у вказаному місці попередньо захований останнім, піднявся на 10 поверх та на батареї в жерстяній банці забрав пакет з наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабіс, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-25/21750-НЗПРАП від 10.04.2025 маса якого в перерахунку на висушену речовину, становить 5,81 г. та який згідно Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами) віднесено до списку 1 таблиці ІI «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено», після чого ОСОБА_7 виконуючи інструкції ОСОБА_4 щодо оплати за наркотичний засіб та рослину - канабіс, обіг якої обмежено перерахував через термінал Приватбанку грошові кошти у сумі 2100 гривень на банківську картку Приватбанк з номером НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_4 та яку останній надав ОСОБА_7 для оплати за канабіс, а саме 300 гривень за 1 грам наркотичного засобу.

Окрім цього, продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_4 , діючи повторно за попередньою змовою з ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підшукували на території міста Києва осіб (покупців), які б придбали наркотичний засіб та рослину - канабіс, обіг якої обмежено від 5 грам і більше. Реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, ОСОБА_4 повторно запропонував раніше знайомому ОСОБА_7 придбати у нього наркотичний засіб та рослину - канабіс, обіг якого обмежено.

Відповідно до досягнутої домовленості між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , 17.04.2025 приблизно о 12 год. 45 хв. ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, прибув на раніше вказане ОСОБА_4 місце, за місцем проживання ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному місці та вказаний час ОСОБА_7 та ОСОБА_4 зустрілися біля під`їзду та піднялися на 10 поверх за вказаною адресою, після чого, діючи з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на незаконний збут наркотичних засобів, ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 паперовий згорток з наркотичним засобом обіг якого обмежено - канабіс, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-25/25377-НЗПРАП від 08.05.2025 маса якого в перерахунку на висушену речовину, становить 6,98 г. та який згідно Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами) віднесено до списку 1 таблиці ІI «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено», після чого ОСОБА_4 передав вказаний паперовий згорток ОСОБА_7 та отримав від останнього грошові кошти у розмірі 3000 гривень, а саме 300 гривень за 1 грам наркотичного засобу - канабіс.

Окрім того, продовжуючи свою протиправну діяльність, близько 11 год. 10.07.2025 ОСОБА_4 , діючи повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, домовившись з ОСОБА_9 , який діяв під контролем органу досудового розслідування, про збут наркотичного засобу та рослини - канабіс, перебуваючи за адресою: м. Київ, проспект Червоної Калини 63-А, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, з метою особистого збагачення, збув ОСОБА_9 наркотичний засіб та рослину - канабіс, обіг якого обмежено, внаслідок чого отримав грошову винагороду у розмірі 18 тисяч гривень.

10.07.2025 в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_4 .

10.07.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2025 у справі № 757/30656/25-к було проведено обшук в автомобілі марки «Мітсубісі Аутлендер», д.н.з НОМЕР_1 , під час якого виявлено та вилучено пляшку з речовиною сірого кольору, два мунштуки.

Постановою слідчого від 10.07.2025 вилучені речі визнані речовим доказом.

Клопотання про арешт майна направлено до суду 11.07.2025 рекомендованим листом за № 445.

Мотиви слідчого судді

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих чи інших речей речовими доказами. У той же час, слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому, вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

З огляду на вимоги ч. 3 статті 170 КПК арешт майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з ч. 1 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

На даній стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування та дослідження доказів - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Згідно з практикою ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, що ст.1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає втручання в право мирного володіння майном за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п.203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі «Узан та інші проти Туреччини»/Uzan and others v. Turkey, заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Дослідивши матеріали справи, з огляду на фабулу досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави вважати, що вилучені речі, а саме: пляшка з речовиною сірого кольору та два мунштуки, відповідають ознакам речових доказів, а тому підлягають арешту з метоюзабезпечення збереження речових доказів.

Клопотання є мотивованим, а тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти в рамках кримінального провадження за № 0000119 від 01.03.2025 арешт на майно, вилучене 10.07.2025 в ході проведення на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2025 у справі № 757/30656/25-к обшуку в автомобілі марки «Мітсубісі Аутлендер», д.н.з НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_4 , а саме пляшку з речовиною сірого кольору та двома мунштуки.

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором/слідчим у кримінальному провадженні № 0000119 від 01.03.2025.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_10