Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/36/2026 Справа № 641/157/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м.Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 09.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло вищевказане клопотання, в якому прокурор просив накласти арешт на тимчасово вилучене в ході огляду місця події 09.01.2026 в період часу з 11:00 год. до 11:29 год. у підвальному приміщенні будинку за адресою: м. Харків, вул. Академіка Волкова (колишня назва Морозова), буд. 32 майно: 1) фрагмент кабелю, ТППепЗ 300х2х0,5 з ознаками надрізу (місце надрізу позначено стрічкою синього кольору), який поміщено до сейф-пакету WAR2012316 з підписами усіх учасників слідчої дії. 2) фрагмент обмотки проводу ТППепЗ 300х2х0,5 у кількості 2 штук, які поміщено до сейф-пакету WAR2012315 з підписами усіх учасників слідчої дії.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор посилається на те, що в провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до ЄРДР за № 0000028 від 09.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється Слобідською окружною прокуратурою м. Харкова.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.01.2026 до ЧЧ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 07.01.2026 о 22:31 год. за адресою: м. Харків, вул. Морозова, буд. 32 відбулось спрацювання сигналізації у підвальному приміщенні, після чого 09.01.2026 о 10:34 год. було виявлено, що невстановленою особою, шляхом проникнення до підвального приміщення будинку, було скоєно крадіжку кабелів, які перебували у власності АТ «УКРТЕЛЕКОМ». Сума збитків встановлюється. (ЖЄО 459 від 09.01.2026)

У кримінальному провадженні 09.01.2026 в період часу з 11:00 год. до 11:29 год. в присутності двох понятих було проведено огляд місця події у підвальному приміщенні будинку за адресою: м. Харків, вул. Академіка Волкова (колишня назва Морозова), буд. 32, у ході якого було виявлено, оглянуто та вилучено: 1) фрагмент кабелю, ТППепЗ 300х2х0,5 з ознаками надрізу (місце надрізу позначено стрічкою синього кольору), який поміщено до сейф-пакету WAR2012316 з підписами усіх учасників слідчої дії. 2) фрагмент обмотки проводу ТППепЗ 300х2х0,5 у кількості 2 штук, які поміщено до сейф-пакету WAR2012315 з підписами усіх учасників слідчої дії.

Власником фрагменту кабелю, ТППепЗ 300х2х0,5 з ознаками надрізу (місце надрізу позначено стрічкою синього кольору) та фрагменти обмотки проводу ТППепЗ 300х2х0,5 у кількості 2 штук є Харківська філія АТ «Укртелеком», яке розташовано за адресою: м. Харків, вул. Нетечинська Набережна, буд. 8, ЄРДПОУ 25614660 (моб. тел. представника потерпілого НОМЕР_1 ОСОБА_4 ).

Вилучені вищевказані предмети 09.01.2026 визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор вважає що вилучене майно, має доказове значення у кримінальному провадженні, могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та повернення вилученого майна негативно вплине на встановлення істини у кримінальному провадженні, встановлення усього кола осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, тому звернення з відповідним клопотанням важливо для забезпечення доказової бази у кримінальному провадженні.

Прокурор та представник власника майна в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином. При цьому прокурором надано заяву про розгляд клопотання без його участі.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Як зазначено у клопотанні, вилучені речі мають вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, а саме, мають силу речових доказів та зберегли на собі сліди злочину.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що у разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно на яке прокурор просить накласти арешт, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому на думку слідчого судді, є достатньо підстав вважати, що вилучене майно, має доказове значення у кримінальному провадженні та на нього необхідно накласти арешт з метою забезпечення його збереження та проведення експертного дослідження.

Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170-175, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході огляду місця події 09.01.2026 в період часу з 11:00 год. до 11:29 год. у підвальному приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 майно: 1) фрагмент кабелю, ТППепЗ 300х2х0,5 з ознаками надрізу (місце надрізу позначено стрічкою синього кольору), який поміщено до сейф-пакету WAR2012316 з підписами усіх учасників слідчої дії. 2) фрагмент обмотки проводу ТППепЗ 300х2х0,5 у кількості 2 штук, які поміщено до сейф-пакету WAR2012315 з підписами усіх учасників слідчої дії.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1