Справа №949/2674/25
Провадження №1-кс/949/476/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

19 грудня 2025 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку матеріали клопотання старшої слідчої СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 по матеріалах досудового розслідування № 0000315, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого, громадянина України,

ВСТАНОВИВ:

Старша слідча СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора ОСОБА_3 , звернулася до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування клопотання старша слідча посилається на те, що 20 листопада 2025 року, близько 13 години 50 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись на вулиці Воробинській навпроти житлового будинку №43 в м. Дубровиця Сарненського району Рівненської області, де під час словесного конфлікту із ОСОБА_7 , що виник на побутовому ґрунті, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому не менше трьох ударів металевим цвяходером в область гомілки правої ноги, правої кисті та правого плеча, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді набряку, гематоми правої гомілки, кровоточивої рваної рани по передній поверхні середньої третини правої гомілки, де дном рани візуалізувалася кістка, косого перелому середньої третини правої великогомілкової кістки, набряку, гематоми, множинних саден правої кисті, закритий косий перелом шийки ІІ та ІІІ пясних кісток без зміщення, забою м`яких тканин, множинних саден та внутрішньотканинних гематом правого плеча правого передпліччя, які в сукупності згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Протиправні, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України.

Так, на думку старшої слідчої ОСОБА_6 , причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами.

18 грудня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Отже, за таких умов, з точки зору достатності та взаємозв`язку обставин справи старша слідча ОСОБА_6 у клопотанні зазначає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

З огляду на вказані обставини, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_4 , які зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти виникненню ризиків передбачених у ст. 177 КПК України, окрім як домашній арешт неможливе.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала доводи клопотання, просила його задоволити з тих самих мотивів, на які вказує старша слідча ОСОБА_6 та посилається на те, що із врахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, є підстави стверджувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання в частині застосування домашнього арешту, однак просили не застосовувати цей вид запобіжного заходу цілодобово.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим, а тому його слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слід зважати на те, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Слідчим суддею встановлено, що 20 листопада 2025 року, близько 13 години 50 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись на вулиці Воробинській навпроти житлового будинку №43 в м. Дубровиця Сарненського району Рівненської області, де під час словесного конфлікту із ОСОБА_7 , що виник на побутовому ґрунті, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому не менше трьох ударів металевим цвяходером в область гомілки правої ноги, правої кисті та правого плеча, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді набряку, гематоми правої гомілки, кровоточивої рваної рани по передній поверхні середньої третини правої гомілки, де дном рани візуалізувалася кістка, косого перелому середньої третини правої великогомілкової кістки, набряку, гематоми, множинних саден правої кисті, закритий косий перелом шийки ІІ та ІІІ пясних кісток без зміщення, забою м`яких тканин, множинних саден та внутрішньотканинних гематом правого плеча правого передпліччя, які в сукупності згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

По даному факту, 21 листопада 2025 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000315, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України (а.с.6).

Причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами, а саме:

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 09 грудня 2025 року, який повідомляє, що ОСОБА_4 дійсно наносив йому тілесні ушкодження предметом, ззовні схожим на лом (а.с. 9);

протоколом слідчого експерименту із свідком ОСОБА_8 від 08 грудня 2025 року, яка продемонструвала механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 (а.с. 9-15);

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 27 листопада 2025 року, яка повідомила, що бачила, як ОСОБА_4 переліз через паркан та, використовуючи предмет, ззовні схожий на лом, наносив удари по тілу ОСОБА_7 (а.с. 16-17);

протоколом слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_7 від 08 грудня 2025 року, який показав, куди саме ОСОБА_4 наносив йому тілесні ушкодження (а.с. 18-25);

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28 листопада 2025 року, який повідомив, що також бачив, як невідома особа наносила іншій особі, що лежала на землі, удари невідомим предметом (а.с. 26);

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 11 грудня 2025 року, який повідомив, що ОСОБА_7 зламав їх паркан та він бачив, що його брат ОСОБА_4 один раз вдарив його цвяходером. Інших ударів він не бачив, оскільки в нього застряла нога між штахетами та він намагався її вийняти (а.с. 27);

протоколом огляду місця події від 03 грудня 2024 року, в ході якого ОСОБА_4 добровільно надав для огляду металевий цвяходер, яким завдав тілесні ушкодження ОСОБА_7 (а.с. 28);

протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 08 грудня 2025 року, який частково визнав вину та повідомив, що дійсно наносив ОСОБА_7 тілесні ушкодження металевим цвяходером (а.с. 32);

протоколом слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_4 від 08 грудня 2025 року, який показав, яким чином наносив тілесні ушкодження ОСОБА_7 (а.с. 33-37).

висновком експерта №202 від 28 листопада 2025 року, відповідно до якого в ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді набряку, гематоми правої гомілки, кровоточивої рваної рани по передній поверхні середньої третини правої гомілки, де дном рани візуалізувалася кістка, косого перелому середньої третини правої великогомілкової кістки, набряку, гематоми, множинних саден правої кисті, закритого косого перелому шийок ІІ та ІІІ п`ясткових кісток без зміщення, набряку, гематоми, множинних саден лівої кисті, забою м`яких тканин, множинних саден та внутрішньотканинних гематом правого плеча та правого передпліччя, які в сукупності згідно з п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння (а.с. 41-42).

18 грудня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (а.с.29-30).

Не вирішуючи на даному етапі питання про доведеність вини та правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_4 , а виходячи виключно з фактичних обставин, викладених у клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення за наведених у клопотанні обставин.

Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя бере до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Разом з тим, обставиною, яка враховується слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу, є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, коли підозрюваний намагається вчинити дії, передбачені вимогами ч. 1 ст.177 КПК України.

Слід зауважити, що ризиком, у контексті кримінального провадження, є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» у справі від 23 січня 2012 року №30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Старшою слідчою ОСОБА_6 у клопотанні зазначено про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, на що слідча посилається з огляду на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та передбачене санкцією ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, на що слідча посилається з урахуванням того, що підозрюваний проживає в одному населеному пункті з потерпілим та свідками, а відтак має реальну можливість впливати на їх поведінку та показання; п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на що слідча посилається з огляду на відсутність у підозрюваного сталих соціальних зв`язків, офіційного місця роботи та постійного джерела доходів, що створює ризик ухилення від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

З урахуванням наведеного, сторона обвинувачення вважає, що наявні ризики є реальними, конкретними та такими, що не можуть бути усунуті шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинно бути обрано такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Тому, аналізуючи вказані старшою слідчою у клопотанні та підтримані у судовому засіданні прокурором ризики, слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено наявність всіх тих ризиків, про які йдеться у клопотанні.

Відповідно до приписів ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Дослідивши матеріали клопотання, оцінюючи в сукупності обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України враховуються при застосуванні запобіжного заходу, зокрема те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також з огляду на існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків, відповідно до вимог ст. 194 КПК України, оскільки такий запобіжний захід здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, слідчий суддя погоджується з пропозицією слідчого щодо покладення на підозрюваного декількох обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-179, 184, 186-187, 193-194, 196, 205, 309 КПК України слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшої слідчої СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000315, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до кабінету №14 ВП №1 Сарненського РВП до старшої слідчої СВ ОСОБА_6 за кожним викликом;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання;

3) утриматися від спілкування із потерпілим ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_8 .

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 направити для виконання до ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органів Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань виконання покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 встановити два місяці з дня її постановлення.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено о 16-00 год. 19 грудня 2025 року.

Слідчий суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Слідчий суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_1