Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/3376/25

Номер провадження: 1-кс/511/1326/25

31.12.2025 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 , секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 (дистанційно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області в режимі відеоконференцзв"язку клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0000637, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Зміст заявленого клопотання.

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, згідно якого адвокат ОСОБА_4 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 просила скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.10.2025 року на легковий автомобіль марки «MERCEDES Е240» чорного кольору, із реєстраційним номером НОМЕР_1 який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 ; мобільний телефон марки «XiaomiRedmiNote 13», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , накладений 06.10.2025 року Роздільнянським районним судом Одеської області (справа № 511/3376/25, номер провадження: 1-кс/511/1118/25).

Дане клопотання мотивоване тим, що в провадженні СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000637, внесене до ЄРДР 16.09.2025 року, порушене за частиною 3 статті 332 Кримінального Кодексу України. Ухвала слідчого судді про накладення арешту мотивована тим, що в справі було пред`явлено обгрунтовану підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.332 КК Україну, а вилучені у справі транспортний засіб та телефони є речовими доказами у справі.

Вважає, що обставини, що слугували підставою для накладення арешту на майно відпали, всі слідчі дії з вказаним майном проведені.

Також просила врахїувати, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, який виконує обов`язки щодо захисту України, що саме по собі потребує забезпечення належних умов пересування та побуту. Крім того, ОСОБА_5 має статус члена багатодітної родини; утримує вагітну жінку, яка потребує регулярного медичного нагляду та можливості оперативного транспортування. Автомобіль потрібен йому для забезпечення життєдіяльності його та членів сім`ї в умовах воєнного стану, запровадженого в країні.

Позиція учасників справи.

Представник заявника ОСОБА_4 в судове засідання будучи належним чином повідомлена не з`явилась, однак надала заяву, у якій повідомила про поважні причини неявки в судове засідання та неможливість прийняти участь у розгляді клопотання дистанційно. Клопотання просила задовольнити в в повному обсязі.

Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо зняття арешту з транспортного засобу та телефону. Просив залишити без розгляду дане клопотання, так як в рамках даного кримінального провадження завершено досудове розслідування, 29.12.2025 року складено, затверджено та вручено ОСОБА_6 обвинувальний акт та згідно ЄРДР обвинувальний акт скеровано до суду.

По суті клопотання також заперечував проти його задоволення, так як дане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, в подальшому до нього може бути застована конфіскація або спецконфіскація під час розгляду судової справи.

Слідчий СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився.

Обставини справи.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №№0000637, внесене до ЄРДР 16.09.2025 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною 3 статті 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.10.2025 року (справа № 511/3376/25, номер провадження: 1-кс/511/1118/25) накладено арешт на майно у виді заборони користування, відчуження та розпорядження на автомобіль марки «Mercedes-Benz E240» чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , а також на -мобільний телефон марки «XiaomiRedmiNote 13», IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , із карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_5 . Дана ухвала набрала законної сили.

Як вбачається із вказаної ухвали, метою накладення арешту на вищевказане майно є те, що таке майно відповідає критеріям, наведеним у ст.98 КПК України, має ознаки зазначені у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, а саме є засобами вчинення злочину, речовими доказами у кримінальному провадженні.

Також судом встановлено, що в рамках даного кримінального провадження 29.12.2025 року складено, затверджено та вручено ОСОБА_5 обвинувальний акт за обвинуваченням його у вчиненні кримніального правопорушення за ч.3 ст.332 КК України.

Нормативно правове обгрунтування та висновки суду.

Слідчий суддя, давши оцінку обгрунтованості заявленого клопотання, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, прийшов до наступного висновку.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК визначено, що досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18 (провадження № 51-6250 км19), від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20 (провадження № 51-2066 км21), від 15 вересня 2021 року у справі № 711/3111/19 (провадження № 51-2890 км19)

Відповідно до постанови ОП ККС від 17.02.2025 року у справі № 369/16172/20 кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду, тобто направленням його до суду засобами поштового зв`язку або передачі відповідальній особі канцелярії суду.

Так судом встановлено, що на час розгляду даного клопотання у суді в рамках кримінального провадження №0000637, внесеного до ЄРДР 16.09.2025 року відносно ОСОБА_5 29.12.2025 року складено, затверджено та вручено ОСОБА_5 обвинувальний акт за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.332 КК України .

Між тим прокурором не надано суду даних щодо направленням обвинувального акту до суду засобами поштового зв`язку або передачі відповідальній особі канцелярії суду.

Відтак досудове розслідування у справі не завершено, а тому підстав для залишення клопотання про скасування арешту майна, як про те зазначив прокурор, не має.

Тому суд переходить до розгляду клопотання по суті.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді арешт на транспортний засіб та на мобільний телефон ОСОБА_5 накладено в рамках кримінального провадження №0000637, внесеного до ЄРДР 16.09.2025 року, обгрунтовано, транспортний засіб та телефони визнано у справі речовими доказами, підстави для накладення арешту повністю не відпали.

Між тим згідно ухвали слідчого судді арешт на транспортний засіб автомобіль марки «MERCEDES Е240» чорного кольору, із реєстраційним номером НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 накладено у виді заборони користування, відчуження та розпорядження ним.

Суд вважає, що з огляду на встановлені судом обставини цей арешт підлягає частковому скасуванню з наступних підстав.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч.1ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166,170-174 цього Кодексу.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі» проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчий суддя у даній справі, ознайомившись з доводами, викладеними у клопотанні та доданими до нього матеріалами, прийшов до висновку, що продовження збереження арешту майна на транспортний засіб ОСОБА_5 з забороною користування та розпорядження не пропорційно щодо мети його застосування, ОСОБА_5 потрібен транспортний засіб для забезпечення життєдіяльності його як військовослужбовця та членів його сім`ї в умовах воєнного стану.

Тому вбачається можливим в подальшому застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна ОСОБА_5 , скасувавши накладений на нього арешт в частині заборони користування та розпорядження транспортним засобом, залишивши лише арешт, накладений ухвалою слідчого судді в частині заборони на відчуження.

Також судом не вбачається підстав для скасуванні арешту на мобільний телефон марки «XiaomiRedmiNote 13».

Відповідно до висновку Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 20 травня 2024 року (712/191/23, провадження № 51-3208 кмо 23 щодо правозастосування положень п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК у взаємозв`язку зі статтями 170,173,174 КПК, ухвали слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна та про відмову в скасуванні арешту майна, постановлені в порядкуст. 174 КПК, апеляційному оскарженню не підлягають.

На підставі викладеного, враховуючи аргументи учасників розгляду клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що заявником частково доведено, що наразі відпала потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту ого майна, а тому клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на вилучене майно по кримінальному провадженню №0000637 від 06.10.2025 року слід задовольнити частково, в саме в частині скасування арешту на автомобіль у вигляді заборони користування та розпорядження. В іншій частині ухвалу слідчого судді від 06.10.2025 року, слід залишити без змін.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна, - задовольнити частково.

2. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.10.2025 року у кримінальному провадженні №0000637 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2025 року, в частині заборони розпорядження та користування вилученим в ході невідкладного обшуку легковим автомобілем марки «MERCEDES Е240» чорного кольору, із реєстраційним номером НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 .

3. Легковий автомобіль марки «MERCEDES Е240» чорного кольору, із реєстраційним номером НОМЕР_1 передати особисто власнику ОСОБА_5 .

4. В іншій частині - арешт, накладений 06.10.2025 року Роздільнянським районним судом Одеської області (справа № 511/3376/25, номер провадження: 1-кс/511/1118/25), - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1