Справа № 464/8548/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/720/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року у м. Львові колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 02 липня 2025 року щодо ОСОБА_8 ,

за участю: прокурора ОСОБА_9

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_10

встановила:

вищенаведеним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання штраф в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

На вказаний вирок суду представник потерпілого подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуваний вирок у частині призначеного покарання змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 125 КК України покарання у виді виправних робіт за місцем праці.

На підтримку своїх апеляційних вимог покликається, що вирок є незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Вважає, що суд безпідставно зазначив у вироку, що обвинувачений ОСОБА_8 щиро розкаявся, оскільки він не пояснив присутнім у залі сторонам, за що саме побив потерпілого та не зробив жодної спроби вибачитися перед потерпілим за побиття.

Не врахував суд і великої різниці у віці між обвинуваченим та потерпілим, фактично останній побив майже удвічі старшого від себе чоловіка, а побиття ногами лежачого, свідчить про відсутність в нього жодних моральних цінностей.

При апеляційному розгляді представник потерпілого змінив апеляційні вимоги просив скасувати оскаржуваний вирок, а справу направити в суд на новий судовий розгляд.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 23.11.2024 близько 22:40 год., перебуваючи біля кафе «Паго», що за адресою: м. Львів, пр. Червоної Калини, 91, на грунті раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесного ушкодження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, умисно наніс потерпілому ОСОБА_6 декілька ударів кулаками правої та лівої руки по обличчі та один удар правою ногою по обличчі, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді ран нижньої губи та слизової оболонки, які відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров?я та тілесні ушкодження у вигляді синця, садна та крововиливу, що відносяться до легкого ступеня тяжкості.

При апеляційному розгляді справи представник потерпілого підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, навівши у судовому засіданні аналогічні доводи та просив таку задоволити.

Прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги представника потерпілого та просив скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд.

Захисник заперечив апеляційні вимоги представник потерпілого, як безпідставні, зазначивши про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальногопроступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно достатті 94цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримані.

В силу вимог ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання у цілому.

Перевіривши апеляційні доводи представника потерпілого щодо призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів приходить до висновку, що призначене місцевим судом ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, відповідає вимога ст.ст.50, 65 КК України.

Згідно з матеріалами справи при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.125 КК України, місцевий суд у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке класифікується як кримінальний проступок, дані про особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, працює, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю проступку, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про наявність в обвинуваченого щирого каяття з приводу вчинених ним дій, за яких його засуджено оскаржуваним вироком.

Так, згідно матеріалів справи обвинувачений ОСОБА_8 під час судового розгляду у місцевому суді свою вину у вчиненому визнав повністю, не заперечував фактичні обставини справи, щиро розкаявся.

У матеріалах справи відсутні жодні дані, які б свідчили, що обвинувачений у будь-який спосіб намагався уникнути відповідальності за вчинені дії.

При цьому, колегія суддів враховує, що впродовж усього провадження у справі сторона потерпілого не заявляла жодних вимог до обвинуваченого, пов`язаних із необхідністю відшкодуванням моральної чи матеріальної шкоди, заподіяної потерпілій стороні незаконними діями обвинуваченого.

Також, суд прийшов до правильного висновку про неможливість врахування встановленої судом обставини, яка обтяжує покарання, як вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю, оскільки стороною обвинувачення така до обвинувального акту не була включена, відтак, врахування такої обставини виходитиме за межі обвинувачення та погіршуватиме становише обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у межах санкції даної статті, а саме у виді штрафу у максимально передбаченому санкцією статті розмірі, у повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 60 КК України, оскільки таке, на переконання колегії суддів буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстави вважати, що призначене місцевим судом обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян є явно несправедливим внаслідок м`якості, відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування чи зміни оскаржуваного вироку суду, а отже така визнається судом апеляційної інстанції необґрунтованою та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376,404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 02 липня 2025 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: