н/п 1-кп/766/4631/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження запобіжного заходу

(повний текст)

17.11.2025

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції, Миколаївський СІЗО),

захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001171 від 21.09.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК України),

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23.09.2025 (справа №766/14661/25, н/п 1-кс/766/7297/25) відносно підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.11.2025 року включно, з визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 коп.

10.11.2025 року надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001171 від 21.09.2025 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.11.2025 у зазначеному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 17.11.2025 року о 09:40.

17.11.2025 у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого на строк 60 днів, на підставі частини третьої ст. 315 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК), з можливістю внесення застави у раніше визначеному розмірі.

І. Позиція сторони обвинувачення

Прокурор в клопотання зазначає, що метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченої відповідно до ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор вважає, що для вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно враховувати наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченому злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому, а також наявність ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- п. 1 ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, який обумовлений тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке згідно ч. 6 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною (позбавлення волі від п`яти до восьми років), дає підстави вважати, що остання може переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності;

- п. 3 ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, обумовлений тим, що ОСОБА_6 , під загрозою можливого покарання, беручи до уваги характер та обставини, суспільну небезпеку злочину, може незаконно впливати на свідків у даному провадженні ОСОБА_7 , яка була свідком спричинення проникаючого ножового поранення; потерпілого у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , який є чоловіком обвинуваченої, а також примусити інших свідків змінити показання на свою користь.

- п. 4 ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обумовлений тим, що ОСОБА_4 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод для суду, може зникнути з місця постійного мешкання, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати обвинувачену та, як наслідок, притягнути останню до кримінальної відповідальності. Також, обвинувачена ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (штучне затягування судового розгляду, розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо);

- п. 5 ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обумовлений тим, що ОСОБА_4 не має місця роботи та офіційного заробітку.

Враховуючи вищевикладене, та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої прокурор вважає за доцільне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Сторона обвинувачення також переконана, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможе запобігти спробам переховуватися від суду, а також незаконного впливу на свідків та потерпілих.

ІІ. Позиція сторони захисту

Стороною захисту письмових заперечень щодо клопотання сторони обвинувачення суду не надано.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечував. Просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки ризики, які вказані прокурором у клопотання, були підставою для обрання запобіжного заходу обвинувачені на стадії досудового розслідування і на даний час вони втратили свою актуальність. Пунктом 5 частини першої ст. 184 КПК України передбачений обов`язок прокурора додавати до клопотання докази і матеріали, які підтверджують наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Проте прокурором нічого не додано до клопотання. Підзахисна має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, тому просив суд застосувати до обвинуваченої більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченої.

У судовому засіданні обвинувачена проти клопотання заперечувала, зазначила, що в обвинувальному акті викладені обставини, які не відповідають дійсності.

ІІІ. Мотиви Суду

Вирішуючи зазначене клопотання сторони обвинувачення, Суд виходить з того, що підставою, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу в тому числі у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри, а також ризиків, які дають достатні підстави Суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що перелічені в диспозиції частини першої ст. 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК).

В Кримінальному процесуальному кодексі поняття «обґрунтована підозра» не розтлумачено, проте відповідно до частини шостої ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, в тому числі, застосовується принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 8 КПК).

Отже, з огляду на практику Європейського суду з прав людини Суд бере до уваги, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» застосовується з метою уникнення порушення п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) і за узагальненим тлумаченням визначається, як наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», від 21.04.2011, заява № 42310/04, пункт 175).

Під час судового провадження, за наявності обвинувального акта на розгляді суду, є обґрунтовані підстави вважати, що стандарт доведення «обґрунтована підозра» дотримано. Однак виконання цієї умови не звільняє сторону обвинувачення від доказування наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Зокрема, відповідно до частини першої ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та/або судовому розгляду або/та створитимуть загрозу суспільству.

Отже, оцінюючи рівень доведеності сторонами провадження обставин, які б могли вплинути на мотиви Суду під час ухвалення рішення щодо зазначеного клопотання, Суд наголошує, що тягар доведення ризиків, передбачених ст. 177 КПК та необхідності застосування відповідного запобіжного заходу завжди залишається на стороні обвинувачення, оскільки на боці сторони захисту завжди діє презумпція «свободи», сформульована в ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції.

Водночас Суд також зауважує, що право на свободу, як і інше право особи (людини) не є абсолютним, відтак може бути обмеженим відповідно до закону. Крім того, з метою уникнення свавілля право на свободу має обмежуватись відповідними зобов`язаннями покладеними на особу, дотримання (виконання) яких унеможливило б порушення прав і інтересів інших осіб, суспільства та держави.

В цьому контексті Суд звертає увагу, що за змістом приписів ст. 2 КПК завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Крім того, оцінюючи наявність ризику, як імовірнісну категорію, Суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому та на підставі цього Суд має ухвалити рішення, яке повинно забезпечити не тільки права учасників кримінального провадження, зокрема, обвинуваченого, його право на свободу, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на практику ЄСПЛ Суд, наголошує, що продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, заява N 40107/02, пункт 79)

Проте, продовжуючи запобіжний захід на стадії судового провадження Суді вважає за доцільне звернути увагу на позицію Конституційного Суду України, яка полягає в такому: «Конституційний Суд України зазначає, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.» (абзац 20 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 №1-р/2017 у справі №1-28/2017).

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, Суд розуміє, що саме існування «обґрунтованої підозри» (враховуючи і не порушуючи презумпцію невинуватості), а також тяжкість покарання не можуть бути єдиними підставами для продовження строку тримання під вартою, а тому такі обставини мають розглядатися в сукупності з іншими.

Суд, додатково бере до уваги також обставини, які були встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу та характеризують обвинувачену і її поведінку, а саме було встановлено, що стосовно ОСОБА_4 було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника строком на 10 діб з 18:00 22.09.2025 до 18:00 02.10.2025 із забороною на вхід та перебування в місці проживання ОСОБА_8 та з забороною контактувати з ОСОБА_8 .

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, затвердженого наказом МВС України від 01.08.2018 №654, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

За таких обставин Суд дійшов висновку про схильність обвинуваченої до насилля, а тому, на думку Суду, наявність ризиків, передбачених пунктами 3 та 5 частини першої ст. 177 КПК України підтверджується. Крім того, невизнання обвинуваченою обставин, інкримінованого їй кримінального правопорушення та усвідомлення тяжкості можливого покарання свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої тієї ж статті.

Суд наголошує, що відповідно до КПК тягар доведення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, покладається на сторону обвинувачення, однак, в свою чергу, сторона захисту має переконати Суд і довести наявність умов, що мінімізують зазначені ризики і припущення прокурора щодо можливих вчинків обвинуваченого.

ВИСНОВКИ СУДУ

Суд вважає, що прокурором дотримано стандарт доказування «обґрунтована підозра», в тому числі доведено існування ризиків вчинення обвинуваченим дій, які можуть перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження або ж створитимуть загрозу суспільству.

Водночас Суд вважає, що аргументи сторони захисту не є переконливими в тому, що в разі звільнення обвинуваченої з під варти (отримання нею свободи) є умови, за яких остання дотримається (виконає) свої обов`язки щодо недопущення порушення прав та інтересів, як інших осіб, так і суспільства в цілому та держави і не допустить спроб вчинити дії, що передбачені приписами ст. 177КПК.

Виходячи з перелічених обставин у сукупності Суд зауважує, що в даному випадку (виходячи з позиції сторін і ступеню доведеності обставин) обґрунтована наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і вважає за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченої із залишенням застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на думку Суду є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого і відповідає розміру встановленому пунктом 2 частини п`ятої ст. 182 КПК України.

Виходячи з перелічених обставин у сукупності Суд зауважує, що в даному випадку обґрунтована наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і вважає за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого без визначення розміру застави.

З цих підстав,

керуючись статтями 176-178, 182, 183, 197, 199, 369-372, 392, 395, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

2. Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23.09.2025 (справа №766/14661/25, н/п 1-кс/766/7297/25), стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до «15» січня 2026 року включно.

3. Залишити обвинуваченій ОСОБА_4 заставу в раніше визначеному розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240,00 грн (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень 00 коп.)

4. Застава може бути внесена у будь-який момент часу протягом дії цієї ухвали обвинуваченою, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації в Херсонській області за реквізитами:

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26283946;

Банк отримувача ДКСУ, м. Київ;

Код банку отримувача (МФО) 820172;

Рахунок отримувача: UA0001110.

5. У разі внесення застави у визначеному судом розмірі і надання підтверджуючих документів, обвинувачена ОСОБА_4 підлягає звільненню з під варти негайно.

6. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачена ОСОБА_4 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

7. При застосуванні до обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави покласти на нього такі обов`язки:

1) прибувати за першою вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває (проходить службу) без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (служби);

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України;

5) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

8. Роз`яснити обвинуваченій, заставодавцю, що у випадку внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі установи місця ув`язнення, а саме: Державна установа «Миколаївський слідчий ізолятор».

9. Роз`яснити обвинуваченій та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї цією ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави.

10. Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченій, захиснику, Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» (54030, Миколаївська область, м. Миколаїв, Центральний район, вул. Лагерне поле, 5).

11. Ухвала підлягає негайному виконанню.

12. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

13. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1