УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 372/2878/21

провадження № 51-7597 км 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

особи, яка подала касаційну скаргу ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні питання про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року,й

установив:

Як убачається з матеріалів судового провадження за скаргою ОСОБА_6 , Обухівське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області 19 травня 2021 року внесло до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за ознаками кримінального проступку, передбаченого статтею 356 Кримінального кодексу України, за № 0000224.

У кримінальному провадженні № 0000224 орган дізнання постановою від 2 жовтня 2023 року відмовив ОСОБА_6 у залученні його потерпілим.

Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ухвалою від 16 жовтня 2023 року повернув скаргу ОСОБА_6 на вказану вище постанову органу дізнання, оскільки вона складена недержавною мовою.

ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на це рішення слідчого судді, яку Київський апеляційний суд повернув ухвалою від 6 листопада 2023 року.

Надалі Верховний Суд постановою від 24 квітня 2025 року залишив без зміни ухвалу Київського апеляційного суду від 6 листопада 2023 року і зазначив, що суд обґрунтовано врахував висновки, наведені в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 вересня 2022 року у справі № 521/12324/18 (далі - постанова об`єднаної палати від 19 вересня 2022 року).

Також орган дізнання постановою від 22 лютого 2024 року закрив кримінальне провадження № 0000224 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 оскаржив цю постанову до слідчого судді Обухівського районного суду Київської області, який ухвалою від 26 липня 2024 року повернув скаргу, оскільки вона складена мовою, яка не є державною.

Не погоджуючись із таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку.

Київський апеляційний суд ухвалою від 15 серпня 2024 року повернув апеляційну скаргу ОСОБА_6 з тих же підстав, а саме у зв`язку з тим, що її складено не офіційною державною мовою, врахувавши, зокрема, висновки об`єднаної палати в постанові від 19 вересня 2022 року.

18 жовтня 2024 року до Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року, складена мовою, яка не є державною, за змістом якої скаржник порушує питання щодо реалізації свого права на звернення до суду іншою мовою, крім української.

Ухвалами від 21 жовтня і 24 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження та призначено розгляд касаційної скарги ОСОБА_6 на 7 серпня 2025 року.

7 серпня 2025 року Суд постановив ухвали, якими задовольнив заяви про самовідвід суддів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та залишив без задоволення заяву ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_3 .

У провадженні здійснено повторний автоматизований розподіл і визначено колегію суддів у складі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3

18 вересня 2025 року Суд відмовив у задоволенні заяв ОСОБА_6 про відвід суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та прокурора.

Установивши, що касаційну скаргу викладено неукраїнською мовою, з`ясувавши позицію учасників касаційного провадження, Суд дійшов такого.

ВУкраїні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України).

Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (стаття 129 Конституції України).

Приписами частини першої статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судочинство і діловодство в судах України проводиться державною мовою.

Викладене узгоджується з Рішенням Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 8-рп/2008, відповідно до якого види судочинства (конституційне, адміністративне, господарське, кримінальне і цивільне) є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи й ухвалення судового рішення, що передбачає в тому числі прийняття до розгляду документів, складених лише українською мовою чи в перекладі на державну мову у спосіб, установлений процесуальним законом.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства й визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування.

Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

Роль Верховного Суду як найвищого суду полягає в забезпеченні сталості та єдності судової практики, що досягається через обов`язкове застосування його висновків.

Висновки Верховного Суду, викладені в його постановах, розглядаються як джерело права, що забезпечує єдність судової практики і стабільність правозастосування.

Правова позиція Верховного Суду - це сформульований судом висновок щодо застосування норми права в конкретній справі, який має загальнообов`язкове значення для суб`єктів владних повноважень та інших судів під час застосування аналогічних норм у майбутніх справах. Це результат тлумачення судом норм права, що надає їм практичного значення та забезпечує сталість і єдність судової практики в Україні.

Об`єднана палата в постанові від 19 вересня 2022 року виснувала, що апеляційні та касаційні скарги осіб, які мають право на оскарження судових рішень, повинні бути викладені державною мовою.

Апеляційний суд в оскаржуваному рішенні як на одну з підстав повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 послався на висновки об`єднаної палати в зазначеній постанові.

Ба більше, з матеріалів провадження випливає, що ОСОБА_6 було відомо про правову позицію об`єднаної палати ще із часу оскарження ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 16 жовтня 2023 року.

Кримінальний процесуальний закон покладає на осіб обов`язок щодо добросовісності їх дій, оскільки вона сприяє встановленню дійсних прав та обов`язків. Лише здійснення особами своїх процесуальних прав для досягнення тих процесуальних цілей, які визначені законом, і сумлінне виконання ними своїх процесуальних обов`язків може забезпечити справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справи.

Добросовісність у відповідному контексті слід розуміти як використання правових важелів процесуального статусу виключно для досягнення встановленої законом процесуальної мети.

А тому ОСОБА_6 , використовуючи надане йому законом право на касаційне оскарження для досягнення початкових цілей щодо оскарження постанови про закриття кримінального провадження, не був позбавлений можливості добросовісно використати своє право, яке охоплює порядок звернення з касаційною скаргою до Суду з урахуванням висновків об`єднаної палати, й оформити касаційну скаргу українською мовою чи подати її в перекладі на державну мову.

Крім того, Суд вважає, що касаційна скарга ОСОБА_6 має ознаки видимої юридичної правомірності, однак використовується з метою, що не відповідає тій, яку має переслідувати реалізація процесуального права оскарження постанови про закриття кримінального провадження № 0000224.

Тому, враховуючи обставини цієї справи, Суд дійшов висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 підлягає закриттю.

На підставі статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», керуючись статтями 29, 441 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

постановив:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3