Справа № 635/7769/25
Провадження № 1-в/635/766/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Харкові, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21.09.2023 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.01.2024 року замінено покарання у виді штрафу покаранням у виді громадських робіт на строк 240 годин; 19.06.2024 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 389 КК України до 2 років 20 днів обмеження волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

22.09.2025 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді обмеження волі на підставі ст. 81 КК України.

В судове засідання засуджений не з`явився, подав заяву про розгляд заяви за його відсутності. Заяву підтримав.

Представник Державної установи «Хролівський виправний центр №140» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , посилаючись на те, що до засудженого тричі застосовувались заходи дисциплінарного стягнення за порушення режиму відбування покарання, він має тільки два заохочення, певний період не залучався до праці, має середню оцінку ризику повторного вчинення кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, характеризується посередньо. Враховуючи викладене, вважає, що відсутні докази виправлення засудженого.

Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, вважає заяву засудженого такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.06.2024 року за ч.2 ст. 389 КК України до 2 років 20 днів обмеження волі.

Вирок набрав законної сили 22.07.2024 року.

Судом також встановлено, що засуджений відбуває покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр №140»» з 30.08.2024 року.

Станом на час звернення до суду з даним поданням засуджений ОСОБА_4 фактично відбув 1/2 строку покарання.

Відповідно до положень ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За змістом кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо залучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Згідно наданої суду характеристики, у засудженого ОСОБА_4 відсутні явні прояви неадекватної поведінки, має адекватну самооцінку та контроль над своїми діями. Не має друзів та кола спілкування, в якому підтримують прокримінальні настанови та спосіб життя. Має друзів, соціальні контакти міцні (у т. ч. з іншими засудженими). В спілкуванні комунікабельний, намагається побудувати безконфліктні стосунки із оточуючими. Підтримує товариські відносини із засудженими позитивної спрямованості. У особи відсутня соціальна ізоляція. На даному етапі життя особа підтримує соціальні зв`язки із рідними та близькими. Відносини взаємні, доброзичливі. Соціальні зв`язки позитивно впливають на засуджену особу, стимулюють її слухняну та правомірну поведінку. За час відбування покарання характеризується посередньо. Має два заохочення та три стягнення (знято та погашено в установленому законом порядку). На профілактичних обліках особа не перебуває. Особа приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу: «Подолання наркотичної залежності»; «Духовне відродження». Має бажання змінити своє життя на краще але не усвідомлює, що саме треба робити, намагається дотримуватись плану індивідуальної роботи, має позитивні плани на майбутнє, їх впроваджує в своєму житті.

Заохочення:

1) 10.10.2024 року - оголошено подяку за сумлінну поведінку і ставлення до праці.

2) 08.07.2025 року- достроково знято раніше накладене стягнення від 26.12.2024 року за сумлінну поведінку і ставлення до праці.

Стягнення:

1) 26.12.2024 року оголошено попередження за фото- та відеозйомку об`єктів установи. Знято від 08.07.2025 року.

2) 24.02.2025 року оголошено догану за відмову від праці в майстерні установи. Погашено.

3) 25.02.2025 року оголошено сувору догану за фото- та відеозйомку об`єктів установи. Погашено.

Згідно наданого суду висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 , останній довів своє виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_4 , останній з жовтня 2024 року працевлаштований, був залучений до оплачуваної праці, окрім грудня 2024 року, січня березня 2025 року, отримував заробітну плату.

Згідно довідки бухгалтерії ДУ «Хролівський виправний центр №140» від 01.10.2025 р. виконавчі листи на засудженого не надходили. За час відбування покарання кошти з засудженого на сплату боргу не утримувались і не перераховувались.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 засуджений за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, протягом короткого періоду часу під час відбування покарання до нього було застосовано три стягнення, одне з яких застосовано за відмову від праці, а тому підстав вважати, що засуджений довів своє виправлення у відповідності до положень ст. 81 КК України, судом не встановлено, не зважаючи на наявність двох заохочень.

Суд зауважує, що умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Відповідно до характеристики засудженого рішенням комісії установи від 21.05.2025 р. засудженому відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України у зв`язку з тим, що він не став на шлях виправлення. Ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства оцінено як середні.

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.06.2024 року.

Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за період відбування покарання свідчать лише про те, що на час звернення із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.06.2024 року та вважає клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.06.2024 року.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1