Справа № 601/3758/25
Провадження № 1-кс/601/834/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року місто Кременець

Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці клопотання старшого слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000491 від 07.12.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

УСТАНОВИВ:

До слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому сторона обвинувачення просить застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.4 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, та у разі задоволення клопотання, визначити заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а також існують ризики, зазначені у п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Наявність декількох ризиків у сукупності, які об`єктивно існують, унеможливлюють застосування менш суворих запобіжних заходів, тому жоден з таких не буде достатнім для запобігання їм та забезпечення належної поведінки підозрюваного і виконання ним своїх обов`язків, а тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вказане клопотання, з наведених у ньому мотивів. Крім того, вказав, що підозрюваний вказав інше місце проживання, де він не зареєстрований, що підтверджує ризик ухилення від слідства та суду.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомив, що копія клопотання йому вручена, суть підозри йому зрозуміла, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, щодо задоволення клопотання заперечив. Зазначив, що він не працює, проживає з бабусею та немає змоги внести заставу, якщо вона буде визначена, викрадене майно потерпілому він повернув, неофіційно працює, тому просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того, вказав, що він понад два тижні фактично проживає в АДРЕСА_2 , оскільки бабуся продала будинок у с. Веселівка Кременецького району Тернопільської області і купила будинок в с. Підзамче.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, вказавши на недоведеність прокурором ризиків, викладених у клопотанні. Пояснив, що підозрюваний не має наміру ухилятись від слідства і суду, має постійне місце проживання з бабусею, завдана злочином шкода відшкодована в повному обсязі, натомість просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Групою слідчих СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, за процесуального керівництва Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000491 від 07 грудня 2025 року за ознаками ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

В подальшому, дію воєнного стану було неодноразово продовжено, який триває і на даний час.

Зокрема, 21.10.2025 Президент України підписав Закон України про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 4643-IX, відповідно до якого дію воєнного стану продовжено до з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.12.2025 близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_4 заходив у приміщення магазину-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що у АДРЕСА_3 та побачив біля входу в магазин велосипед марки «CENTANO», належний ОСОБА_7 30.11.1963, жителю АДРЕСА_4 , який був обпертий об металевий піднавіс.

У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, а саме велосипеда марки «CENTANO», належного ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 07.12.2025 близько 19 год. 39 хв. вийшов із приміщення магазину-кафе «ПС», та усвідомлюючи протиправність своїх дій та те, переконавшись що за ним ніхто не спостерігає, таємно викрав велосипед марки «CENTANO», належний ОСОБА_7 , та мав намір їхати ним, щоб мати можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд. Однак, у цей час із приміщення магазину-кафе «ПС» вийшов ОСОБА_7 та побачив злочинні дії ОСОБА_4 , які він вчиняв із його майном, та почав наздоганяти його, щоб перешкодити вчиненню викрадення власного майна. ОСОБА_4 , усвідомлюючи та розуміючи, що його злочинні дії перестали носити таємний характер, з метою доведення до кінця злочинного умислу на заволодіння чужим майном продовжив відкрите його заволодіння по відношенню до потерпілого ОСОБА_7 , та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відкрито викрав велосипед марки «CENTANO», що належить ОСОБА_7 , сів на нього і покинув місце вчинення злочину, маючи змогу розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому шкоду на суму 4200 (чотири тисячі двісті) гривень.

08.12.2025 о 07 год. 31 хв. ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

09.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) вчиненому в умовах воєнного стану.

Дослідивши обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, не вирішуючи питання про доведеність вини, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах, слідчий суддя переконався в тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Вказане підтверджується доказами, а саме: протоколи огляду місця події; заявою ОСОБА_7 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`ялення потерпілому ОСОБА_7 осіб для впізнання; протоколом пред`ялення потерпілому ОСОБА_7 речей для впізнання; протоколом огляду відеозапису; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 08.12.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 .

Санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя вважає, що оглянутими матеріалами та прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ст.177 КПК України, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України-переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину,у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , який, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення ,санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, адже суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У ОСОБА_4 на утриманні особи не перебувають, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання.

Ризиком того, що підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України) є те, що підозрюваний може штучно затягувати досудове розслідування, розголошувати відомості результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо.

ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, офіційні доходи відсутні, джерело надходження грошових коштів відсутнє.

Вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо доводів прокурора на існування ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, то суд вважає його недоведеним.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування щодо ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги наступне.

У відповідності до ст.29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

У поданому клопотанні сторона обвинувачення просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 5 ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Зважаючи на наведене вище, та за наслідками встановлених обставин при розгляді клопотання, враховує особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, однак, офіційно не працевлаштований, проживає з бабусею 1952 р.н., завдана злочином шкода відшкодована в повному обсязі, має незадовільний стан здоров`я, беручи до уваги не доведення прокурором необхідності застосування в даному конкретному випадку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваного слід застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя бере до уваги дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, проживає з бабусею 1952 р.н., раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, має незадовільний стан здоров`я, та вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме вимогам КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючих ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194 - 196, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,заборонивши йому цілодобово залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 (окрім випадків увімкнення сигналу повітряної тривоги з метою прибуття до укриття).

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі свого місця проживання: АДРЕСА_2 (окрім випадків увімкнення сигналу повітряної тривоги з метою прибуття до укриття без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали до 06 лютого 2026 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали для організації виконання надіслати до Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текс ухвали проголошено 11 грудня 2025 року о 15 год 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1