Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кп/733/165/25
Єдиний унікальний №733/2377/25
У Х В А Л А

Іменем України

01 грудня 2025 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 та

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ічня у режимі відеоконференції клопотання прокурора Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_2 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ічня Чернігівської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , непрацюючого, не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

установив:

У провадженні Ічнянського районного суду Чернігівської області перебуває зазначене вище кримінальне провадження.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено до 03 грудня 2025 року включно.

01 грудня 2025 року до суду з клопотанням звернувся прокурор Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_2 , у якому ставиться питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 з тих підстав, що на даний час ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останньому не зменшились та існують на теперішній час, так як ОСОБА_3 може переховуватися від суду, враховуючи безальтернативне покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років. Впливати на потерпілого, з яким він до затримання спільно проживав за однією адресою, з метою створення більш сприятливих для себе умов, зокрема, вмовляння надання останнім свідчень у суді, які не відповідають дійсності та покращуватимуть становище обвинуваченого або взагалі будуть спрямовані на уникнення ним від відповідальності за вчинене. Вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_3 не одружений, утриманців не має, при цьому, будучи мобілізованим на військову службу 11.11.2024 року, з 06.02.2025 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , після чого, нехтуючи конституційним обов`язком із захисту Вітчизни, 26.02.2025 року самовільно залишив місце служби, попрямувавши додому, а тому у період перебування у статусі, як такого, що самовільно залишив військову частину, останній зловживав спиртним та, як наслідок, вчинив насильницький злочин. Вказані обставини унеможливлюють застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, які б могли дати змогу запобігти уникненню вказаних вище ризиків.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, зазначивши, що з потерпілим він примирився, у якого відсутні до нього будь-які претензії.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні також заперечувала проти задоволення клопотання з посиланням на відсутність наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження існування будь-яких ризиків та просила змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Оглянувши клопотання прокурора та заслухавши учасників судового розгляду, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен кого заарештовано, має право на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту таких гарантій не надала.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому суд ураховує вимоги ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою і вважає за необхідне зазначити, що беручи до уваги обставини даної конкретної справи, тривалість тримання обвинуваченого під вартою є розумною з урахуванням особливостей розгляду вказаного кримінального провадження та в даному випадку інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтересу забезпечення права на свободу.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, а також ураховуючи те, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені на досудовому слідстві під час обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та впливу на потерпілого, тому більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.

Крім того, враховуючи характер висунутого ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який відноситься до тяжкого злочину та має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а також тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, тому суд вважає необхідним продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів до 29 січня 2026 року включно.

З урахуванням викладеного клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задоволенню не підлягає.

Оскільки кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 із застосуванням насильства, суд, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави.

Керуючись ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_2 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000162 від 07 вересня 2025 року задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів - до 29 січня 2026 року включно з утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

На час розгляду Ічнянським районним судом кримінального провадження № 733/2377/25 стосовно ОСОБА_3 здійснювати його доставку з Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» до ІТТ №1 або ІТТ №3 в Чернігівській області з можливістю поміщення та тримання останнього у зазначених ІТТ.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1