УХВАЛА

13 січня 2026 року

м. Київ

справа № 496/5268/23

провадження № 51-4565ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 19 листопада 2024 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2025 року,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на вказані вище судові рішення.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

За приписами п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому, особі, яка подає касаційну скаргу, необхідно керуватися положеннями ст. 433 КПК, за якими суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Крім того, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не може втручатися в аспекти оцінки судами попередніх інстанцій дослідженої ними сукупності належних, допустимих і достовірних доказів на предмет підтвердження чи не підтвердження обставин, які підлягають доказуванню в провадженні, таку оцінку кожен суд здійснює незалежно і самостійно шляхом формування власного внутрішнього переконання як щодо кожної з обставин, які підлягають доказуванню, так і стосовно винуватості особи у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень в цілому.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, керується фактичними обставинами, встановленими місцевим та апеляційним судами, і перевіряє лише правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також правової оцінки обставин.

У поданій касаційній скарзі засуджений як на підставу для скасування вироку Біляївського районного суду Одеської області від 19 листопада 2024 року та ухвали Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2025 року посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, однак належного обґрунтування наведеним доводам не зазначає. При цьому засуджений акцентує на невизнанні своє винуватості, заперечує встановлені судом фактичні обставини та відстоює власну версію подій, спираючись на показання свідків, які не були допитані під час судового розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 зазначає про те, що місцевий суд відмовив у задоволені клопотання про допит свідків, таку відмову суду засуджений уважає порушенням, однак не конкретизує, які саме дії суду, який розглянув клопотання сторони захисту та ухвалив рішення щодо нього, засуджений уважає порушенням, також у касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні порушення норм процесуального закону, яких, за версією засудженого, припустився суд першої інстанції.

Крім того, касаційна скарга не містить обґрунтування того, яких порушень приписів кримінального процесуального закону було допущено апеляційним судом при перегляді вироку Біляївського районного суду Одеської області від 19 листопада 2024 року, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК, та які би охоплювалися межами перегляду судом касаційної інстанції.

Формальні та неконкретизовані твердження про недотримання судами попередніх інстанцій норм КПК не можуть бути предметом перевірки суду касаційної інстанції, який переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги та вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд стороною, що відображено в приписах ч. 2 ст. 433 та ч. 3 ст. 26 КПК, а тому не може самостійно відшуковувати відповідні підґрунтя для задоволення касаційної скарги.

Крім того, висуваючи в касаційній скарзі вимогу про скасування вироку та ухвали, а також призначення нового розгляду в суді першої інстанції, ОСОБА_4 не указує про такі порушення кримінального процесуального закону, які б відповідно до положень ст. 415 КПК слугували підставою для призначення нового розгляду саме у суді першої інстанції та не можуть бути виправлені апеляційним судом.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються, проте засуджений не долучив копій вироку Біляївського районного суду Одеської області від 19 листопада 2024 року та ухвали Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2025 року.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 вказаного Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3