Провадження № 1-кс/947/997/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 його захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000168 від 07.02.2023 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, зі слів одруженого, неповнолітних дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Суть клопотання

20 січня 2026 року до Київського районного суду м. Одеса надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просив продовжити строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000168 від 07.02.2023 року відносно до підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області, за процесуальним керівництвом Одеської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000168 від 07.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

08.08.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.2 ст.307 КК України.

08.08.2025 слідчим суддею Київського районного суду міста Одеси відносно підозрюваного був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 02.10.2025 (визначений розмір застави у сумі 908 400 грн).

29.09.2025 слідчим суддею Київського районного суду міста Одеси продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 07.12.2025, та в межах досудового розслідування продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , тобто до 28.11.2025.

27.11.2025 слідчим суддею Київського районного суду міста Одеси продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 07.02.2026, та в межах досудового розслідування продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 тобто до 25.01.2026 (визначивши розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн).

19.01.2026 останньому вручене письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених: ч. 2 ст. 307 КК України.

19.01.2026 року прокурором у кримінальному провадженні прийнято рішення про завершення досудового розслідування, надано слідчому доручення на відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваним та захисникам, яке реалізовано слідчим цього ж дня відповідно до ст. 290 КПК України.

Прокурор зазначив, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 що, на його думку, обумовлює необхідність продовження строку дії зазначеного запобіжного заходу.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. Прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

2.2. Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання та послався відсутність процесуальних ризиків.

2.3. Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання, надані прокурором матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст.199 КПК України,у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

3.3. Обставини, встановлені слідчим суддею

08.08.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.2 ст.307 КК України.

08.08.2025 слідчим суддею Київського районного суду міста Одеси відносно підозрюваного був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 02.10.2025 (визначений розмір застави у сумі 908 400 грн).

29.09.2025 слідчим суддею Київського районного суду міста Одеси продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 07.12.2025, та в межах досудового розслідування продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , тобто до 28.11.2025.

27.11.2025 слідчим суддею Київського районного суду міста Одеси продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 07.02.2026, та в межах досудового розслідування продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 тобто до 25.01.2026 (визначивши розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн).

19.01.2026 останньому вручене письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених: ч. 2 ст. 307 КК України.

19.01.2026 року прокурором у кримінальному провадженні прийнято рішення про завершення досудового розслідування, надано слідчому доручення на відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваним та захисникам, яке реалізовано слідчим цього ж дня відповідно до ст. 290 КПК України.

3.4. Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

Згідно з повідомленням про підозру кримінальні правопорушення були вчинені за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше січня 2025 року більш точний час не встановлено, ОСОБА_7 , розуміючи протиправний характер своїх дій, з метою незаконного збагачення, шляхом вчинення кримінальних правопорушень, направлених на незаконний збут наркотичного засобу, розробив злочинний план. Розуміючи, що для реалізації вказаного плану необхідне залучення додаткового людського ресурсу, ОСОБА_7 залучив ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , тим самим вступив з ними у попередню змову, спрямовану на незаконний збут наркотичного засобу на території Ізмаїльського району Одеської області з метою отримання незаконного прибутку від протиправної діяльності.

На початку січня 2025 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_7 , при невстановлених обставинах, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , придбав у невстановленої особи невстановлену кількість наркотичної речовини, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол), яку почали незаконно зберігати з метою збуту за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього, при невстановлених обставинах, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , розфасувала вищевказану порошкоподібну речовину, яка містить наркотичний засіб, в згортки дрібнішого об`єму, вагою приблизно по 0,4 грама кожний, з метою її подальшого роздрібного збуту.

Так, 17.02.2025, приблизно в 14 год. 25 хв., в ході телефонної розмови ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , домовилась з ОСОБА_9 придбати у неї наркотичний засіб, при цьому повідомила умови придбання, час та місце збуту, на що останній погодився.

В той же день, 17.02.2025, ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , відповідно до заздалегідь розробленого та обумовленого злочинного плану, прибули на автомобілі марки «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр-т Миру, 12, де ОСОБА_8 , перебуваючи в зазначеному автомобілі, передала ОСОБА_4 для подальшого збуту ОСОБА_9 два згортки з наркотичною речовиною.

У свою чергу, ОСОБА_4 , з метою конспірації, сховав отримані від ОСОБА_8 згортки з наркотичною речовиною, тим самим зберігав їх при собі.

У той же день, тобто 17.02.2025, о 15 год. 43 хв., ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр-т Миру, 12, незаконно збув ОСОБА_9 два згортка з наркотичним засобом за 600 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 повернувся до автомобіля марки «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , в якому знаходилась ОСОБА_8 , та передав останній грошові кошти в сумі

600 гривень, отримані від ОСОБА_9 за збут наркотичного засобу, які ОСОБА_8 , в свою чергу, передала ОСОБА_7 .

Того ж дня, о 16 год. 30 хв., працівниками поліції у ОСОБА_9 за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр-т Миру, 12, виявлено та вилучено два згортки з кристалічною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі дифенгідрамін (димедрол) та метадон, який відноситься до наркотичного засобу, обіг якого обмежено, загальною маса метадону склала 0,154 г.

Крім того, продовжуючи свою протиправну діяльність ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , при невстановлених обставинах, придбав у невстановленої особи невстановлену кількість наркотичної речовини, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол), яку почали незаконно зберігати з метою збуту за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього, при невстановлених обставинах, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 , діючи спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , розфасувала вищевказану наркотичну речовину в згортки дрібнішого об`єму, вагою приблизно 0,3 грама кожний, з метою подальшого роздрібного збуту.

Так, 19.02.2025, при невстановлених обставинах, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , домовилась з ОСОБА_10 придбати у неї наркотичний засіб, при цьому повідомила умови його придбання, час та місце збуту, на що ОСОБА_10 погодилась.

В той же день, 19.02.2025, ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , відповідно до заздалегідь обумовленого злочинного плану, прибули на автомобілі марки «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 на перехрестя вулиць Хотинська та Мічуріна в місті Ізмаїл, де ОСОБА_8 , перебуваючи в зазначеному автомобілі, передала ОСОБА_4 для подальшого збуту ОСОБА_10 два згортки з наркотичною речовиною.

У свою чергу, ОСОБА_4 , з метою конспірації, сховав отримані від ОСОБА_8 згортки з наркотичною речовиною, тим самим зберігав їх при собі.

У той же день, 19.02.2025, о 12 год. 30 хв., ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно збув ОСОБА_10 два згортка з наркотичним засобом за 500 грн.

Після чого, ОСОБА_4 повернувся до автомобіля марки «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , в якому знаходилась ОСОБА_8 , якій передав отримані від ОСОБА_10 за збут наркотичного засобу грошові кошти.

Того ж дня, о 13 год. 15 хв., перебуваючи біля центрального стадіону по вулиці Покровській в місті Ізмаїл Одеської області, працівниками поліції у ОСОБА_10 виявлено та вилучено два згортки, які який вона придбала у ОСОБА_4 , з кристалічною речовиною білого кольору, яка містись у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол) та метадон, який відноситься до наркотичного засобу, обіг якого обмежено, загальна маса метадону склала 0,194г.

Крім того, продовжуючи свою протиправну діяльність ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , при невстановлених обставинах, придбав у невстановленої особи невстановлену кількість наркотичної речовини, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол), яку почали незаконно зберігати з метою збуту за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього, при невстановлених обставинах, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 , діючи спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , розфасувала заздалегідь придбану наркотичну речовину в згортки дрібнішого об`єму, вагою приблизно 0,4 грама кожний, з метою подальшого роздрібного збуту.

Так, 06.03.2025, приблизно о 15 год. 34 хв., в ході телефонної розмови ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , домовилась з ОСОБА_9 , який діяв на підставі постанови про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, придбати у неї наркотичний засіб, при цьому повідомила умови придбання, час місце збуту, на що ОСОБА_9 погодився.

В той же день, 06.03.2025, ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 та на виконання злочинного плану, прибули на автомобілі марки «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 до вулиці Поперечної в місті Ізмаїл Одеської області, де біля дитячого садочку «Дельфінятко» ОСОБА_8 , перебуваючи в зазначеному автомобілі, передала ОСОБА_4 три згортки з наркотичною речовиною для подальшого збуту ОСОБА_9 .

У свою чергу, ОСОБА_4 , з метою конспірації, сховав отримані від ОСОБА_8 згортки з наркотичною речовиною, тим самим зберігав їх при собі.

У той же день, тобто 06.03.2025, о 15 год. 57 хв., ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи безпосередньо біля дитячого садочку «Дельфінятко» за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Поперечна, 2А, незаконно збув ОСОБА_9 , який діяв на підставі постанови про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, три згортки з наркотичним засобом за 900 гривень та повернувся назад до авто.

Надалі, 06.03.2025, приблизно о 15 год. 59 хв., ОСОБА_9 ,перебуваючи за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр-т Миру, 12, у присутності понятих, добровільно видав співробітникам правоохоронних органів вказані три згортки з наркотичною речовиною, яка містить у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол) та метадон, який відноситься до наркотичного засобу, обіг якого обмежено, загальна маса метадону склала 0,266г.

Щодо обґрунтованості підозри

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних по вказаному кримінальному провадженню;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

3.5. Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до умисного тяжкого та корисливого злочину, що передбачений ч. 2 ст. 307 КК України у сфері незаконного обігу наркотичних засобів повторно за попередньою групою осіб.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, не маючи стримуючих факторів у вигляді міцних соціальних зв`язків може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

Зазначений ризик зменшився.

3.6. Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За поясненнями підозрюваного ОСОБА_4 на нього вчинювали фізичний вплив інші підозрювані в цьому кримінальному провадженні.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваного.

3.7. Щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження продовження запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_4 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності продовження до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

3.8. Щодо визначення розміру застави

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» (п. 78, 820) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути врахована наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що а також певне зменшення розміру встановлених ризиків, його роль в інкримінованих діях, можливий розмір неправомірного доходу, слідчий суддя приходить до висновку, що застава в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

3.9. Висновки слідчого судді

Суд враховує, що за результатами досліджень Українського медичного та моніторингового центру з алкоголю та наркотиків Міністерства охорони здоров`я України (який є загально доступним документом) за останні десять років кількість смертей серед осіб, які перебували на наркологічному обліку, зросла більше ніж у 3 рази, у тому числі від передозування майже в 4 рази. Загрозливих масштабів набули поширеність розладів психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних речовин (174,7 на 100 тис. населення), а також психічні захворювання (11,5 на 100 тис. населення). Україна входить до переліку країн із загрозливим рівнем немедичного споживання наркотиків.

Тому на підставі викладеного, суд констатує про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Крім того, ані сторона захисту, ані сторона обвинувачення не повідомили слідчого суддю про зміну обставин, які стали підставою для застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини з плином часу інтенсивність ризику позапроцесуальної поведінки підозрюваного зменшується. Разом з тим, ступінь зменшення ризиків не досяг того рівня, який переконав би слідчого суддю у відсутності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 .

За таких обставин клопотання слідчого з врахуванням розмір застави слід задовольнити частково.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000168 від 07.02.2023 року відносно ОСОБА_4 - задовольнити частково.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою до 20 лютого 2026 року включно.

Визначити розмір застави щодо ОСОБА_4 в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 199 680 (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) грн.

У разі внесення застави покласти процесуальні обов`язки до 20.02.2026 року на строк до 20 лютого 2026 року включно, які визначені в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2025 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1