справа № 462/7681/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000689, відомості про яке внесено 27.05.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Онгудаї Онгудайського району Алтайського краю, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, працює оператором заправних станцій ТзОВ «Сокар Петроліум», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи притягнутим у 2025 році до адміністативної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, будучи присутнім у судовому засіданні при розгляді Залізничним районним судом м. Львова матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вчинене ним, відповідно, достовірно знаючи про наявність постанови Залізничного районного суду м. Львова від 24 лютого 2025 року про накладення штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік, яка набрала законної сили, усвідомлюючи протиправність своїх дій, підриваючи авторитет правосуддя України, в порушення п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, діючи умисно, з метою невиконання вказаної вище постанови суду, 26.05.2025 року о 20 годині 22 хвилини, перебуваючи на перехресті вул. Повітряна-Чижевського у м. Львові, керував автомобілем марки «Renault» модель Megane, номерний знак НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , та був зупинений працівниками УПП у Львівській області ДПП згідно п.3 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», внаслідок чого працівниками УПП у Львівській області ДПП на ОСОБА_4 було складені протоколи про адміністративні правопоушення за ч.5 ст. 126 та ч.2 ст. 130 КУпАП, які скеровано до Залізничного районного суду м. Львова та надалі ОСОБА_4 був притягнутий до встановленої законом адміністативної відповідальності.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення. При цьому суду показав, що дійсно він, будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Залізничного районного суду м. Львова від 24 лютого 2025 року, із якою він був ознайомлений, 26.05.2025 року близького 22 години на вул. Повітяна-Чижевського у м. Львові керував належним йому транспортним засобом. У вчиненому щиро розкаюється, зазначив, що зробив для себе висновки і більше такого не повториться.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор не оспорювали фактичні обставини справи і судом було встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За викладених вище обставин суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за обставин, встановлених судом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки він вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та обираючи покарання обвинуваченому суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, спосіб вчинення кримінального правопорушення його мотиви, форму вини, обстановку вчинення кримінального правопорушення, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі наближене до мінімального строку санкції статті обвинувачення

Разом з тим, суд, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий /а.с.72/, усвідомив суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, беззаперечно визнав свою вину, у вчиненому розкаявся, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, перебуває на профілактичному обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний центр превенції та терапії узалежнень» з 01.2025 року /а.с.73/, беручи до уваги позицію висловлену прокурором про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, відсутність даних, які б свідчили про небезпеку для суспільства, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших кримінальних правопорушень, однак, в умовах здійснення обов`язкового контролю за подальшою його поведінкою з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід судом обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не було заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 50, 65-67, 75, 76, 382 КК України, ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-393, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді одного року позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до ч.1 п. 1, 2 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.

Речовий доказ: цифровий носій, на якому міститься запис із нагрудних камер працівників УПП у Львівській області від 26.05.2025 року - залишити при матеріалах справи /а.с.33-34/.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий суддя: ОСОБА_1