Справа № 715/2488/25
Провадження № 1-кп/715/64/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2026 селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження

прокурор ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в кримінальному провадженні № 0000001 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, за ч. 2 ст. 286 КК України, клопотання про звільнення від кримінально відповідальності-

ВСТАНОВИВ:

31.07.2025 року до Глибоцького районного суду Чернівецької області надійшли матеріали вказаного кримінального провадження. Ухвалою суді від 31.07.2025 року справу призначено до розгляду.

Встановлено, що згідно обвинувального акту складеного 31.07.2025 року, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, зокрема, у тому, що 02.01.2016 року приблизно 02 год. 20 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи автомобілем марки «Volkswagen-Passat-B5», номерний знак НОМЕР_1 республіки Франції, рухався автодорогою Т-26-07 сполученням «Кіцмань-Сторожинець-Глибока- Опришени» зі сторони с.Стерче в напрямку с.Черепківці, при цьому перевозив в салоні автомобіля в якості пасажирів ОСОБА_6 та неповнолітню ОСОБА_7 .

Наближаючись до 64 кілометру вказаної автодороги в межах населеного пункту с.Слобідка та проїжджаючи ділянку дороги із заокругленням вправо по напрямку руху автомобіля, водій ОСОБА_5 в порушення вимог п.п. 12.1,12.4 та 12.9 (б), які безпосередньо перебувають у причинному зв`язку з наслідками, а також п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), які сприяли порушенню вищевказаних правил, встановлених Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року, перевищуючи допустиму швидкість - 60 км/год., проявив неуважність до дорожньої обстановки і самовпевненість у своїх діях, неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом, чим допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини дороги вліво з подальшим зіткненням із нерухомою перешкодою у вигляді дерева.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, неповнолітній пасажирці ОСОБА_7 спричинено смерть, яка настала від тілесних ушкоджень у вигляді відкритого зламу основи та склепіння черепа із забоєм речовини головного мозку у поєднанні із зламами кісток лівого передпліччя, розривами тканини печінки, селезінки з розвитком гострої масивної, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті.

Крім цього, пасажирці ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді множинних саден в ділянці голови та обличчя, скальпової рани чола, забійної рани в ділянці правого колінного суглобу, струсу головного мозку, гематоми селезінки по верхньому полюсу, закритого косого перелому правого стегна на межі верхньої та середньої третини зі зміщенням відламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, свою вину в інкримінованому йому діянні за ч. 2 ст. 286 КК України визнав частково.

Прокурор ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечували проти закриття кримінального провадження, просили суд клопотання задовольнити, оскільки є згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження.

Заслухавши учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Нормою ч. 2 ст. 2 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 06 грудня 2021 року (справа № 521/8873/18, провадження № 51-413кмо21) надала висновки щодо звільнення осіб від кримінальної відповідальності.

Зокрема, там вказано, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 284, частини 3 статті 285, частин 1, 4 статті 286, частини 3 статті 288 КПК суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності, те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчилися строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою статтею 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

За приписами частини 4 статті 286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (стаття 62 Конституції України, стаття 17 КПК).

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно ст.12 КК України (в редакції чинній на час вчинення злочину), інкриміновані йому діяння відносилися до категорії тяжких злочинів.

Статтею 49 КК України (в редакції чинній на час вчинення злочину), зокрема, п. 4 ч. 1 передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з моменту вчинення інкримінованого йому злочину минуло більше десяти років, при цьому перебіг строку давності не переривався та не зупинявся, а встановлений законом строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився, суд вважає, що заявлене клопотання є обґрунтоване і дане кримінальне провадження підлягає закриттю, в зв`язку з закінченням строку давності.

Як зазначила об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своєму висновку по справі № 203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 49 КК України, ст. 285-288 КПК України , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження № 0000001 закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речовий доказ: автомобіль марки «Volkswagen-Passat-B5», номерний знак НОМЕР_1 республіки Франції, що знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику відділення поліції № 5 (селище Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області, повернути власнику або іншій уповноваженій особі.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом 7 діб з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області.

Суддя