Дата документу 30.01.2026
Справа № 334/763/26
Провадження № 1-кс/334/351/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні у залі Дніпровського районного суду м. Запоріжжя клопотання Старшого слідчого СВ Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Чапаєва, Колхозабадського району, Хатлонської області Таджикистан, який має середньо освіту, не одруженого, громадянина України, військовослужбовця за мобілізацією, який проходив службу на посаді курсанта військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.408 КК України

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м.Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого СВ Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Клопотання погоджено керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи своє клопотання слідчий зазначає, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.12.2024 № 351, військовозобов`язаного призваного по мобілізації ОСОБА_6 зараховано в списки особового складу частини та призначено на посаду курсанта військової частини НОМЕР_1 та вважати таким, що 08 грудня 2024 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою, шпк «солдат».

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

15 грудня 2024 року ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив тимчасове місце розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який дислокувався поблизу АДРЕСА_3 , після чого, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини.

Таким чином, ОСОБА_6 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України - дезертирство, тобто самовільного залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

27.12.2025 року складено повідомлення про підозру у вчинення вказаного кримінального правопорушення - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.12.2025 об 11 год. 15 хв. вказане повідомлення про підозру вручено рідним братам ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким чином ОСОБА_6 заочно повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочин), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та вручені повістки про виклик ОСОБА_6 на 30.12.2025, 31.12.2025 та 01.01.2026, однак ОСОБА_6 за викликом до слідчого не з`явився.

Відповідно до інформації оперативного підрозділу, ними здійснювалися оперативно-розшукові заходи, спрямовані на встановлення місця знаходження ОСОБА_6 , вході яких перевірено сторінки в соціальної мережі «Фейсбук», однак на даний час профілі не активні, публікації відсутні. Неодноразова здійснювались перевірки за місцем мешкання, однак ОСОБА_6 був відсутній. На теперішній час місцезнаходження ОСОБА_6 невідомо, на телефонні дзвінки він не відповідає, хоча в користуванні має номер мобільного телефону НОМЕР_2 .

30.12.2025 року постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук.

29.01.2026 року, оперуповноваженим ВКП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області о 12 год.00 хв., був затриманий ОСОБА_6 біля будинку 22 по вул. Миколи Корищенко у місті Запоріжжя.

Слідчий вважає, що обставини, які викладені у клопотанні та долучені письмові докази відповідають нормам національного та міжнародного законодавства для звернення до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий просив суд задовольнити клопотання та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Доводив суду наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про застосування саме такого запобіжного заходу, з підстав вказаних у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_6 проти задоволення клопотання слідчого не заперечував.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти клопотання слідчого.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та матеріали кримінального провадження, оцінивши докази у їх сукупності, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Нормативними вимогами частини 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

За змістом частини 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.

У свою чергу вимогами пункту 4 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Імперативними положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути позбавлена свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Законним є арешт за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Нормою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та / або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення дія встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється.

Відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

-наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

-наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

-недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.12.2024 № 351, військовозобов`язаного призваного по мобілізації ОСОБА_6 зараховано в списки особового складу частини та призначено на посаду курсанта військової частини НОМЕР_1 та вважати таким, що 08 грудня 2024 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою, шпк «солдат».

15 грудня 2024 року ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив тимчасове місце розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який дислокувався поблизу АДРЕСА_3 , після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини.

За викладених вище обставин, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, а саме - дезертирство, тобто самовільного залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України підтверджується наступними зібраними під час досудового розслідування доказами: актом службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 25.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03.12.2025.

Отже, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин.

Слідчий суддя вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст.408 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років, тому існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_12 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик підтверджується також тим фактом, що ОСОБА_6 перебував у розшуку, проживав за адресою, за якою він не зареєстрований як ВПО.

Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом взяття під варту ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом

5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Неможливість покладення на підозрюваного обов`язків без застосування запобіжного заходу пов`язана з тим, що вказаний спосіб застосування заходу забезпечення і не може бути застосований до особи, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із порушенням Присяги військовослужбовця Збройних Сил України.

За правилами частини 3 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а у виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що з урахуванням встановлених ризиків та даних про особу підозрюваного ОСОБА_6 для гарантування виконання покладених на нього обов`язків, останньому необхідно визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного слідчий суддя не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання Старшого слідчого СВ Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з 29 січня 2026 року з 12 год.00 хв. - часу його фактичного затримання, до 29 березня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області: отримувач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, р/р UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, . Призначення платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , провадження по справі №1-кс/334/351/26, ЄУН 334/763/26.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали, тобто до 25 січня 2026 року.

В разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

1) не відлучатись з населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця перебування;

3) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

З моменту звільнення з під-варти у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій отримується підозрюваний.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1