УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2026 Справа №607/15646/24 Провадження №1-кп/607/588/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

під час закритого судового засідання в залі суду у м. Тернополі з розгляду кримінального провадження № 0002873 від 23.12.2023 про обвинувачення: ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 135 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 135 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 135 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисників - адвокатів: ОСОБА_9 (бере участь дистанційно), ОСОБА_10 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (беруть участь дистанційно), ОСОБА_5 ,

представника ювенальної превенції ОСОБА_11 ,

встановив:

в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження № 0002873 від 23.12.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_6 через канцелярію суду подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 терміном на 60 днів без визначення застави, яке у судовому засідання підтримав та мотивував тим, що продовжують існувати ризики того, що остання може: переховуватись від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених у кримінальному провадженні. Також прокурор зазначає про неможливість застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, таких як застосування застави, домашнього арешту або особистого зобов`язання, оскільки вони не забезпечать її належної поведінки та виконання покладених на неї обов`язків.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_10 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, мотивуючи тим, що обвинувачена ОСОБА_4 тривалий час перебуває під вартою, у зв`язку з чим просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки обвинувачена проживає з батьками літнього віку і могла б їм допомагати.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала позицію свого захисника.

Також прокурор ОСОБА_6 через канцелярію суду подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 терміном на 60 днів без визначення застави, яке у судовому засіданні підтримав та аргументував тим, що продовжують існувати ризики того, що останній може: переховуватись від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених у кримінальному провадженні. Також прокурор зазначає про неможливість застосування до ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів, таких як застосування застави або домашнього арешту, оскільки вони не забезпечать його належної поведінки та виконання покладених на нього обов`язків.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_9 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, мотивуючи тим, що обвинувачений ОСОБА_3 тривалий час перебуває під вартою, у зв`язку з чим просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Окрім того, прокурор ОСОБА_6 через канцелярію суду подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 днів дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися за першою вимогою до прокурора та суду; не відлучатися за межі Тернопільської області без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, яке у судовому засіданні підтримав та обґрунтував тим, що продовжує існувати ризик того, що останній може переховуватись від суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні погодився на розгляд клопотання прокурора без участі захисника та не заперечив проти задоволення цього клопотання.

У судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_7 зазначила, що позиція потерпілої сторони є незмінною. Вважає, що обрані до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 запобіжні заходи є правомірними та не підлягають заміні на більш м`який запобіжний захід, оскільки санкція статті передбачає реальну міру покарання. Щодо ОСОБА_5 вважає, що він також має триматися під вартою, як і інші обвинувачені.

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримала позицію свого представника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку:

згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4, 5 ст. 199 КПК України (гл. 18 цього Кодексу) слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу; слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою).

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, про які зазначено у ст. 178 КПК України.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу, суд враховує положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу (пункти 35, 51 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 у справі «Летельє проти Франції»).

Розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно, вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).

Також суд бере до уваги, що згідно з практикою ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Судом установлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.11.2025 обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 востаннє було продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 23:59 12.01.2026.

Також ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.04.2024 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, яку внесено 08.04.2024, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.11.2025 востаннє було продовжено до 23:59 12.01.2026.

Строк дії застосованих до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжних заходів спливає, однак суд з об`єктивних причин позбавлений можливості провести судові дебати, до яких перейшов 26.11.2025, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 в даному судовому засіданні наполягала на участі захисника ОСОБА_12 у судових дебатах. Водночас зі слів учасників судового проводження вказаний захисник мобілізований, однак жодних доказів, які б підтверджували зазначені обставини, суду не надано.

Впродовж наступних судових засідань після 26.11.2025 (08.12.2025, 15.12.2025, 18.12.2025) судові дебати не відбулись з причини хвороби ОСОБА_5 , його відмови від захисника і вжиття ним заходів до залучення іншого адвоката.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 інкримінується вчинення тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 3 ст. 135 КК України. При цьому санкція найбільш суворої з інкримінованих статей - ч. 2 ст. 121 КК України - передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років. За таких обставин суд виходить з того, що обвинувачені, усвідомлюючи реальність призначення суворого покарання у разі доведення їхньої винуватості, можуть вчиняти дії, спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності, зокрема шляхом зміни місця проживання. Водночас обвинувачена ОСОБА_4 має реальну можливість виїзду за межі України. Таким чином, ризик, визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшився та продовжує існувати.

Ризик впливу незаконно впливу на інших обвинувачених у кримінальному провадженні прокурор у своїх клопотаннях обґрунтовує тим, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 шляхом погрози можуть схиляти обвинувачених до дачі неправдивих показів, відмови від дачі показів, що негативно впливе на хід судового розгляду. Однак на даний час усі обвинувачені у кримінальному провадженні допитані, дослідження доказів завершено, суд у судовому засіданні постановив ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів. За таких обставин ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, фактично припинив своє існування, а стороною обвинувачення не наведено переконливих доводів на підтвердження його подальшого існування.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , суд також бере до уваги обставини, визначені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів зі сторони обвинувачення про вчинення зазначеними обвинуваченими кримінальних правопорушень, що дослідженні під час судового розгляду кримінального провадження; характер та спосіб вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи, їх вчинення групою осіб, із застосуванням насильства, що має ознаки особливого мучення, а також факт завідомого залишення без допомоги особи, яка перебувала у небезпечному для життя стані. Суд також враховує, що потерпілий є особою з інвалідністю з дитинства, завдану шкоду у вигляді смерті особи та відсутність будь-якого відшкодування завданих збитків зі сторони захисту. Крім того, суд бере до уваги молодий вік обвинувачених, незадовільний стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_4 , наявність родинних зв`язків, відсутність утриманців, офіційного місця роботи, майновий стан, а також відсутність судимостей.

Суд також зважає на наявність значного суспільного інтересу у цьому кримінальному провадженні, оскільки об`єктом злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 3 ст. 135 КК України, є життя і здоров`я людини, які відповідно до ст. 3 Конституції України визнаються найвищими соціальними цінностями.

За сукупністю наведених обставин та з урахуванням позиції обвинуваченого ОСОБА_5 щодо заявленого прокурором клопотання, суд доходить висновку про наявність правових підстав для продовження ОСОБА_5 строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Крім того, враховуючи викладені вище обставини, підстав для застосування щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту, як про це просила сторона захисту, у судовому засіданні встановлено не було, а тому суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 строк тримання під вартою на 60 днів, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягають задоволенню, а у задоволенні клопотань сторони захисту слід відмовити.

Також беручи до уваги те, що в результаті насильницьких дій, які ставляться у вину обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , загинув потерпілий, суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченим розмір застави, що не суперечить вимогам п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 331, 392, 393 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , без визначення розміру застави, - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 23:59 07.03.2026.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , без визначення розміру застави, - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 23:59 07.03.2026.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити до 07.03.2026 строк дії, покладених на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися за першою вимогою до прокурора та суду; не відлучатись за межі Тернопільської області без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали - до 07.03.2026 включно.

Копію ухвали надати/надіслати обвинуваченим та начальнику ДУ «Чортківська УВП (№26)».

На ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції та не зупиняє виконання такої ухвали, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Головуюча суддя ОСОБА_1