17.10.25 Справа № 469/164/24
1-кп/469/141/25
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2025 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, працює за наймом, інвалідності не має, одруженого, на утриманні непрацездатна матір, не судимого, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , військове звання "солдат",
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_3 (в режимі відеоконференцзв"язку)
захисник ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференцзв"язку)
Суд визнає доведеним, що солдат ОСОБА_3 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді механіка-радіотелефоніста радіовідділення взводу зв"язку 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 11 травня 2023 року приблизно о 20.00 год., більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 47, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби - тимчасове місце дислокації військової частини НОМЕР_1 біля АДРЕСА_2 та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов"язуючи його з виконанням обов"язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення служби, до 10 год. 30 хв. 22 січня 2024 року.
Зазначене діяння суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем в умовах воєнного стану.
Кримінальне правопорушення є умисним і закінченим.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість визнав повністю відповідно до викладених у обвинувальному акті обставин, у вчиненому щиро розкаявся, суду пояснив, що на під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 на полігоні не виніс загальні умови військової служби, сказав командиру батальйону, що погано себе почуває, після чого 11 травня 2023 року покинув військову частину і поїхав додому. Інших шляхів вирішення ситуації не шукав, розумів, що поступає незаконно, але діяв на емоціях. З військовою частиною протягом самовільного її залишення не спілкувався.
Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість та обставини, викладені в обвинувальному акті, за відсутності заперечень учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо викладених у обвинувальному акті обставин, які ніким не оспорюються, враховуючи, що зміст цих обставин зрозумілий учасникам судового провадження, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та документів, що характеризують обвинуваченого і впливають на покарання.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обставинами, що пом"якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, яке є умисним та відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою винуватість у вчиненому, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є несудимим, інвалідності не має, посередньо характеризувався за місцем проходження військової служби, під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за медичною допомогою не звертався, проте відповідно до довідки військово-лікарської комісії має ряд хронічних захворювань і є обмежено придатним до військової служби, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні матір-пенсіонерку, що вбачається з картки соціально-демографічних даних військовослужбовця, висновок досудової доповіді про середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб.
Враховуючи вказані обставини, суд вважає за можливе призначити йому покарання у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.5 ст.407 КК України.
Призначення покарання, не пов"язаного з позбавленням волі, тобто більш м"якого виду покарання, є неможливим з таких підстав.
Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці" від 13 грудня 2022 року № 2839-IX, який набрав чинності 27 січня 2023 року, до ст.69 КК України, яка передбачає можливість призначення засудженому більш м"якого покарання, ніж передбачено законом, внесено зміни, за змістом яких положення цієї статті не застосовуються у випадках засудження за кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Такі ж обмеження застережені і щодо застосування ст.75 КК України щодо звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.
Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовані та підстави для їх застосування судом не встановлені.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді п"яти років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Надані суду документи зберігати у матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя