Справа №613/144/24 Провадження № 1-кп/613/40/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000019 від 12.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`їне Богодухівського району Харківської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст.336 КК України.

02.01.2026 прокурором було подано клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою одночасно з клопотанням про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу до суду для розгляду вказаного клопотання.

В обґрунтування клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України. Після направлення обвинувального акту до суду з`явилися ризики, які є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, на даний час існує ризик переховування обвинуваченого від суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 з вересня 2025 року не з`являється у судові засідання. Неодноразові ухвали суду про привід виконані не були у зв`язку з відсутністю обвинуваченого за місцем мешкання. Обвинувачений не повідомляв суд про поважність причин своєї відсутності у судових засіданнях, у зв`язку з чим судовий розгляд вказаного провадження постійно відкладався. 02.10.2025 ОСОБА_5 було оголошено у розшук, а судовий розгляд стосовно нього зупинено.

Враховуючи викладене, з посиланням на ст.178, ч.1, п.3 ч.2 ст.183 КПК України прокурор стверджує про наявність підстав для обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому обрання більш м`якого запобіжного заходу (зокрема, домашнього арешту, особистого зобов`язання або особистої поруки) не дозволить запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки не виключається можливість продовження подальших неявок обвинуваченого в судові засідання без поважних причин.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу з підстав, викладених у клопотанні.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Пояснив, що не з`являвся в судові засідання, оскільки йому не було на чому доїхати, та оскільки він не отримував судових повісток. Підтвердив, що до нього тричі приїжджали працівники поліції, однак, вони його не заставали, оскільки в цей час його не було вдома. Не заперечував того факту, що змінив номер телефону, і не повідомив про це суд. Зазначив, що не прочитав повідомлення про виклик у судове засідання, оскільки не розібрався з новим мобільним телефоном. Не заперечував, що був повідомлений про наявність у нього обов`язку з`являтися до суду за першою вимогою та повідомляти суд про зміну засобів зв`язку, у т.ч. мобільного телефону, чому не повідомив суд про зміну мобільного телефону пояснити не зміг.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора. Зазначив, що обвинувачений не з`являвся, оскільки не отримував повідомлень про виклик в судове засідання, а працівники поліції, які до нього приїжджали, не залишали жодних документів. Відмітив, що під час розгляду справи судом до обвинуваченого не застосовувався жодний запобіжний захід, а наразі сторона обвинувачення заявила про застосування найбільш суворого запобіжного заходу тримання під вартою. Вважає необґрунтованою наведену стороною обвинувачення підставу для обрання такого запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_5 не має судимості, притягується до кримінальної відповідальності вперше, за вчинення нетяжкого кримінального правопорушення. Вказав, що ОСОБА_5 проживає вдома у с. Мар`їне із хворою матір`ю, яка погано пересувається, та повинен здійснювати за нею догляд. Враховуючи викладене, вважав необґрунтованим і недоцільним обрання стосовно ОСОБА_5 відразу найбільш суворого запобіжного заходу та просив обрати стосовно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід.

Суд, розглянувши клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, дослідивши наявні матеріали справи, зазначає наступне.

Згідно зі ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ч.1, ч.2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За приписами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутацію, майновий стан, наявність у нього судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Судом враховано, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, а саме ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що після обстеження та медичного огляду 02.01.2024 в медичному закладі КНП «Богодухівська ЦРЛ», де визначено ступінь його придатності до військової служби, як «придатний до військової служби» та сформовано довідку військово-лікарської комісії, в якій зазначено діагноз «здоровий», після вивчення особистих облікових даних останнього та встановлення, що він є військовозобов`язаним, придатним до несення військової служби та підлягає призову за мобілізацією, будучи придатним до військової служби 05.01.2024 отримав бойову повістку для прибуття до ВЧ НОМЕР_1 08.01.2024. Проте, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи свої дії, з метою ухилення від призову, у зв`язку з оголошенням загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації, не маючи права на відстрочку, без поважних на це причин, через небажання проходити військову службу у лавах Збройних Сил України, не з`явився на вказану дату та час до військової частини. Крім того, ОСОБА_5 17.01.2024 у ІНФОРМАЦІЯ_2 написав письмову заяву про відмову від проходження військової служби. Таким чином, ОСОБА_5 безпідставно відмовився від мобілізації, чим порушив порядок комплектування Збройних Сил України та вимоги:

1) ст. 65 Конституції України, де зазначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України;

2) ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», де зазначено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, зобов`язані:

прибувати за викликом РТЦК та СП для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити підготовку до військової служби, військову служу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством;

3) п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», де зазначено: під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Перевірка судом обґрунтованості пред`явленого обвинувачення та правомірності кваліфікації дій ОСОБА_5 за ст.336 КК України є завданням судового провадження, яке триває наразі, і для забезпечення якого необхідним є належне виконання своїх процесуальних обов`язків усіма учасниками провадження, у т.ч. обвинуваченим.

Суд бере до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, сприяти якому має тримання під вартою.

Крім того, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Надаючи оцінку доводам прокурора про наявність ризику переховування від суду, передбаченого пунктом 1 ч.1 ст.177 КПК України, суд зазначає наступне.

За приписами п.1 ч.7 ст.42 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 318 КПК України, участь обвинуваченого в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження є обов`язковою.

Слід відмітити, що належним виконанням процесуального обов`язку, передбаченого п.7 ч.1 ст.42 КПК України, може бути або прибуття в судове засідання, або, у разі наявності поважних причин для неприбуття, передбачених статтею 138 КПК України, - належне і вчасне повідомлення про причини неприбуття.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, з 30.01.2024 кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 перебуває на розгляді суду.

Ухвалою від 13.05.2024 справу призначено до судового розгляду по суті.

23.12.2024 судом закінчено дослідження письмових доказів, встановлення фактичних обставин справи та перевірку їх доказами.

Стосовно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не було застосовано жодного запобіжного заходу. При цьому, обвинувачений, який повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився у судові засідання, призначені на 22.01.2025, 17.02.2025, 25.04.2025, 22.05.2025, 15.07.2025, 07.08.2025, 03.09.2025, 02.10.2025, причини неявки не повідомив, доказів поважності причин неприбуття не надав.

Причину неявки обвинувачений не повідомляв ані суду, ані своєму захиснику.

Жодних спроб повідомити суд про неможливість прибувати за викликом ОСОБА_5 , будучи достовірно обізнаним про наявність на розгляді суду кримінального провадження стосовно нього, не здійснив.

Ухвалами суду від 25.04.2025, 22.05.2025, 15.07.2025, 03.09.2025 було застосовано привід до обвинуваченого, однак, в судові засідання на 22.05.2025, 15.07.2025, 07.08.2025, 02.10.2025 ОСОБА_5 приводом не доставлений.

Відповідно до повідомлень Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 15.07.2025, 07.08.2025 виконати привід неможливо, оскільки ОСОБА_5 за місцем проживання відсутній, його місцезнаходження не відоме.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 02.10.2025 за клопотанням прокурора було оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_5 , зупинено судове провадження до розшуку обвинуваченого.

Згідно з повідомленням Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 21.10.2025 ОСОБА_5 оголошений у державний розшук, на даний час проводяться розшукові заходи щодо встановлення його місцезнаходження.

Станом на дату подачі прокурором клопотання про обрання запобіжного заходу 02.01.2026 місцезнаходження ОСОБА_5 не було встановлено.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 05.01.2026 за клопотанням прокурора було надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою його приводу до Богодухівського районного суду Харківської області для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_5 та зупинено судове провадження до розшуку обвинуваченого.

В рамках виконання ухвали суду від 02.10.2025 Богодухівським РВП ГУНП в Харківській області 06.01.2026 повідомлено суд про те, що місцезнаходження ОСОБА_5 було встановлене під час розшукових заходів, його зобов`язано явкою до Богодухівського районного суду Харківської області.

За змістом пояснень ОСОБА_5 , наданих працівникам поліції в трамках виконання ухвали про розшук обвинуваченого, останній обізнаний про наявність у провадженні суду кримінального провадження стосовно нього за ст.336 КК України. На виклик суду він з`являвся близько 5 разів, через деякий час перестав з`являтися на виклик суду у зв`язку з відсутністю можливості приїхати до суду. Зобов`язується прибути до Богодухівського районного суду Харківської області за викликом.

Відповідно до вказаних пояснень, мобільний номер телефону ОСОБА_5 - НОМЕР_2 , який відрізняється від того, який він повідомляв суду для виклику його в судові засідання.

Місцем проживання ОСОБА_5 , відповідно до вказаних пояснень, є АДРЕСА_2 , в той час як останнім повідомленим суду місцем проживання ОСОБА_5 є АДРЕСА_1 .

Про зміну місця проживання та засобу зв`язку ОСОБА_5 суду не повідомляв.

Після встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 судом на вказаний номер телефону було направлено ОСОБА_5 судову повістку SMS-повідомленням про виклик у судове засідання по розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу на 08.01.2026, проте, на вказаний виклик ОСОБА_5 не прибув і ніяк не відреагував.

Як пояснив ОСОБА_5 у судовому засіданні, він не з`являвся до суду, оскільки не отримував жодних повісток, а також у зв`язку з тим, що не міг доїхати до суду, оскільки автобус з с. Мар`їне до м. Богодухів ходить лише раз на тиждень по вівторках.

Разом з тим, суд зауважує, що про судові засідання, призначені на 22.01.2025, 17.02.2025, 23.04.2025 ОСОБА_5 був повідомлений під розписку, отримавши повістку або безпосередньо в суді, або від листоноші під розписку, однак, проігнорував відповідні судові засідання.

Наведені обвинуваченим причини неприбуття в судове засідання - неотримання судових викликів на певні дати та неможливість прибути в судове засідання у зв`язку з тим, що автобус ходить лише по вівторках суперечать одна одній.

Доводи обвинуваченого про відсутність транспортного сполучення не є об`єктивно непереборними перешкодами, що заважали ОСОБА_5 з`являтися до суду протягом 10 місяців поспіль.

При цьому, зазначені причини ніяк не пояснюють відсутності ОСОБА_5 вдома кожен раз, коли працівники поліції приїжджали до нього додому з метою виконання ухвали про привід, натомість, вказана обставина підтверджує обізнаність ОСОБА_5 про дати і час судових засідань та свідоме ухилення від явки до суду.

Слід вказати, що до січня 2025 року ОСОБА_5 з`являвся у судові засідання, або принаймні повідомляв про неможливість прибути через свого захисника, однак, припинив з`являтися з січня 2025 року без повідомлення причин неявки після того, як 23.12.2024 судом було закінчено дослідження письмових доказів кримінального провадження.

Систематичні неявки ОСОБА_5 у судові засідання близько 10 місяців, неповідомлення ними про причини неявки, відсутність обвинуваченого за місцем мешкання кожного разу під час неодноразових візитів працівників поліції в рамках виконання ухвал суду про привід, про які ОСОБА_5 був обізнаний, свідчать про ухилення обвинуваченого від прибуття до суду.

Виходячи зі змісту пояснень ОСОБА_5 , наданих у судовому засіданні, він був обізнаний про наявність кримінального провадження стосовно нього, повідомлений про наявність у нього як у обвинуваченого, обов`язку з`являтися в судове засідання, а в разі неможливості прибути обов`язку повідомити про це суд, як і про наявність обов`язку повідомляти суд про зміну місця свого проживання та засобів зв`язку, однак, свідомо нехтував цими обов`язками протягом 10 місяців, що свідчить про неможливість запобігти ризику переховування від суду застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Неявка обвинуваченого в судові засідання протягом 10 місяців поспіль, неповідомлення про зміну засобів зв`язку та своє фактичне місцезнаходження, переховування ОСОБА_5 від працівників поліції під час виконання ухвал про привід, неявка ОСОБА_5 до Богодухівського районного суду Харківської області навіть після того, як його було виявлено працівниками поліції 03.01.2026 та зобов`язано явкою до суду, свідчать про переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду та наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, судом при наданні оцінки наявності такого ризику взято до уваги не лише факт переховування обвинуваченого від суду, а й відсутність у ОСОБА_5 працевлаштування та постійного джерела доходу, дружини і дітей, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у місці постійного проживання.

Крім того, судом взято до уваги пояснення обвинуваченого, який не навів дійсно поважних та об`єктивно непереборних причин неявки до суду, не зміг вказати обставин, які заважали йому повідомити суд про причини неявки, та підтвердив, що не буде з`являтися у судові засідання, якщо вони будуть призначені не на вівторок.

Судом взято до уваги доводи захисника про наявність у хворої матері пенсійного віку, однак, виходячи з попередньої поведінки ОСОБА_5 , ці соціальні зв`язки не усувають ризику переховування від суду та не забезпечили належної процесуальної поведінки обвинуваченого, який протягом строку розгляду справи був оголошений у розшук.

При цьому, згідно з поясненнями обвинуваченого, наданими у судовому засіданні, у нього є дві повнолітні працездатні сестри, одна з яких мешкає у м. Богодухів, а інша у с. Мар`їне, в одному населеному пункті з матір`ю, які обидві можуть здійснювати за нею догляд або надавати допомогу.

Враховуючи викладене, суд погоджується вважає доведеною наявність ризику переховування від суду, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років та в силу ст.89 КК України вважається несудимим.

Разом з тим, відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

З підстав, наведених вище (тривала неналежна процесуальна поведінка протягом 10 місяців, неповідомлення про зміну місця свого проживання та засобів зв`язку, та як наслідок - ризик втечі та переховування від суду), суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі особистого зобов`язання чи домашнього арешту, не здатне забезпечити запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України та належного виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Крім того, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та сталого доходу, на думку суду, унеможливлює дотримання обвинуваченим умов цілодобового домашнього арешту.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд виходить також і з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Обставин, які б у розумінні кримінально-процесуального закону свідчили про неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (наявність тяжких або хронічних захворювань тощо) судом не встановлено.

Отже, враховуючи наявність значного ступеня ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, зокрема, відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків такого ступеня і характеру, які б гарантували належне виконання процесуальних обов`язків, та постійного джерела доходу, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 20 березня 2026 року включно.

В силу ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших відомостей про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 5 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи із обставин та ризиків, зазначених у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог п. 1 ч. 5 ст.182, КПК України, суд вважає достатнім для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків розмір застави у 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2026, що складає 33280 грн. (3328,00 грн. x 10 = 33280 грн.).

Керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000019 від 12.01.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 20 березня 2026 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 20 січня 2026 року

Строк дії ухвали - до 20 березня 2026 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у кримінальному провадженні 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2026, що складає 33280,00 грн (тридцять три тисячі двісті вісімдесят грн. 00 коп.), яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, до спливу терміну тримання під вартою.

Реквізити депозитного рахунку для зарахування коштів при обранні судом міри запобіжного заходу: отримувачі коштів ТУ ДСА України у Харківській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26281249; Банк отримувач: ДКСУ м. Київ; МФО отримувача: 820172; рахунок отримувача: UA0006674.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали або у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, та до обвинуваченого може бути застосовано інший запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - протягом 5 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 23.01.2026.

Суддя ОСОБА_1