УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 359/5198/21

провадження № 51-4962 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року,

встановив:

Як вбачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2023 року ОСОБА_5 засуджено за пунктами 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією майна.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 запунктами 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією майна, рішення щодо якого не оскаржуються.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Захисник звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Ухвалою Верховного Суду від 06 січня 2026 року касаційну скаргу захисника залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю ст. 427 КПК України, оскільки наведене обґрунтування доводів захисником було викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України. При цьомузахисник ОСОБА_4 , оспорюючи винуватість засудженого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказував, зокрема, на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просив дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду. При цьому захисник, не погоджуючись із рішенням апеляційного суду щодо засудженого, не вказував, в чому його незаконність, які саме права засудженого порушені та як це вплинуло на законність й обґрунтованість постановленого судом рішення, які саме доводи апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив.

Також захиснику було роз`яснено, що у разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 06 січня 2026 року, захисник звернувся з уточненою касаційною скаргою, в якій просить перевірити рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо засудженогоОСОБА_5 .

Проте, як убачається зі змісту уточненої касаційної скарги, вимог ст. 427 КПК України захисником не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто.

У касаційній скарзі захисник так і не зазначає на конкретні порушення закону, з урахуванням положень ст. 438 КПК України, які були допущені судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні судових рішень та які б були підставами для їх скасування, та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку районного суду та ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Натомість, захисник повторно вказує на невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, зокрема, показанням обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 та висновкам експертиз, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.

При цьому захисник не вказує, в чому незаконність та необґрунтованість ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, в силу ст. 419 КПК України, на його думку, було допущено цим судом, та які доводи апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Таким чином, у касаційній скарзі не міститься мотивування необхідності скасування судових рішень з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, а саме: 1) істотного порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Тобто, захисником так і не наведено обґрунтування, як саме такі порушення, на його думку, вплинули на правильність доведеності винуватості засудженого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також на прийняття судами першої та апеляційної інстанцій законних та обґрунтованих рішень в цілому.

Тому конкретні порушення закону, які б були допущені судами та, які б були підставами відповідно до ст. 438 КПК України для скасування вказаних судових рішень, захисник не наводить.

Таким чином, захисником не усунуто в установлений строк недоліки касаційної скарги, залишеної без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Оскільки в установлений строк захисником не усунуто недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, то його скарга підлягає поверненню.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14лютого 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року, з усіма доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3