УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про звільнення у кримінальному провадженні за №0002490 від 11.06.2025 рокувід кримінальної відповідальності за ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України, підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Донецької області, громадянина України, одруженого, із професійно-технічною освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією, як тимчасово прибувший до військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «солдат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4

адвоката - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 , суд

ВСТАНОВИВ:

14.11.2023 року громадянин України ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби під час мобілізації на особливий період і направлений до військової частини. У подальшому згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.12.2024 року за N?326 солдата ОСОБА_4 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , який самовільно залишив попереднє місце служби, зараховано 27.12.2024 року до списків тимчасово прибулого особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 14.11.2023 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 з ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини, ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов?язку - проходження військової служби.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону у країни «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому

командуванню, військовим адміністраціям, та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 року N?64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року N?2102-1X введено воєнний стан на всій території України.

В останній раз, згідно з Указом Президента України від 14 липня 2025 року N?478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб, тобто до 05.11.2025 року. Відтак, з 24.02.2022 року по теперішній час діє воєнний стан. Відповідно до ст.65 Конституції України захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов?язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці зобов?язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов?язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил у країни.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби. Будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації, солдат ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов?язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентують порядок виконання військового обов?язку і проходження військової служби та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вирішивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.

17.02.2025 року 18 годині солдат ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов?язків військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 (більш точна адреса не зазначається у зв?язку з воєнним станом). Незаконно перебуваючи поза місцем служби, солдат ОСОБА_4 проводив час вільно, на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби.

Надалі 09.08.2025 року, коли ОСОБА_4 був затриманий працівниками правоохоронного органу за адресою АДРЕСА_3 у період відсутності на службі проводив час на власний розсуд, не пов?язуючи його із обов?язками військової служби. 05.09.2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч.5 ст.407 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала клопотання, та просила на підставі ч.5 ст.401 КК України звільнити підозрюваного ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та указане кримінальне провадження у справі закрити, та пояснила, що командиром військової частини НОМЕР_3 надано згоду на продовження ОСОБА_4 військової служби у вказаній військовій частині.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора, та просила на підставі ч.5 ст.401 КК України звільнити цього підозрюваного від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.407 КК України, та закрити кримінальне провадження.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.407 КК України, та зобов`язався після набрання законної сили ухвалою з`явитися не пізніше 72 годин у в/ч НОМЕР_3 .

Суд, вислухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали указаного клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.286 КПК України встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як вбачається із ч.2 ст.286 КПК України у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 КК України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно змісту ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 КК України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

6 вересня 2024 року в газеті «Голос України» опубліковано Закон №3902-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану». Закон набрав чинності 7 вересня 2024 року.

Відповідно до ч.5 ст.401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Як вбачається, із матеріалів кримінального провадження, підозрюваний ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за статтями 407, 408 КК України не притягався, 25.08.2025 року добровільно звернувся із клопотанням до прокурора про намір повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби, та 26.08.2025 року командиром військової частини НОМЕР_3 надано письмову згоду на продовження ОСОБА_4 військової служби у вказаній військовій частині.

Підозрюваному ОСОБА_4 були роз`яснені підстави, правові наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження відповідно до ч.5 ст.401 КК України, на що указаний підозрюваний надав письмову згоду на закриття вище зазначеного кримінального провадження із цієї підстави.

На підставі вище зазначеного, а також враховуючи положення п.1 ч.2 ст.284 КПК України, суд вважає за можливе звільнити підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, від кримінальної відповідальності за вчинення указаного кримінального правопорушення, та кримінальне провадження відносно нього закрити.

11.08.2025 року Пересипським районним судом м. Одеси підозрюваному ОСОБА_4 було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 242 240 грн.

Суд вважає, що міру запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 242 240 грн. необхідно скасувати, так як у подальшому застосуванні такого запобіжного заходу відпала потреба.

Керуючись ст. 284, 286, 288, 376, 381, 382, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за № 0002490 від 11.06.2025 року за ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України задовольнити.

На підставі ч.5 ст.401 КК України звільнити підозрюваного ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.407 КК України, та закрити кримінальне провадження за № 0002490 яке було внесено до ЄРДР 11.06.2025 року за ч.5 ст.407 КК України (справу №522/20307/25, 1-кп/522/3195/25).

Міру запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 242 240 грн., яка була обрана Пересипським районним судом м. Одеси 11.08.2025 року - скасувати, та звільнити його з-під варти у залі суду.

Зобов`язати ОСОБА_4 протягом 72 годин після набрання законної сили ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 30.09.2025 року прибути за місцем служби у військову частину НОМЕР_3 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

30.09.2025