ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/228/26 Справа № 201/5/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5

підозрюваної: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

прокурора: ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 05 січня 2026 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 05 січня 2026 року підозрюваній ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 08 лютого 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив про наявність та вагомість ризиків втечі, переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого правопорушення, а також незаконного впливу на свідків, які на теперішній час не зменшилися. Суд дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні забезпечити досягнення мети, визначеної ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання її сестри ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою є необґрунтованим через відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, вказує, що ризик переховування від суду є припущенням, оскільки у підозрюваної вилучено та долучено до матеріалів справи паспорти. Наявність ризиків незаконного впливу на свідків та перешкоджання досудовому розслідуванню також вважає припущенням, що не ґрунтується на доказах.

Щодо ризику вчинення нового кримінального правопорушення або продовження вчинення правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , захист вважає ці доводи необґрунтованими, оскільки події кримінального правопорушення мали місце в м. Донецьку на тимчасово окупованій території.

Крім того, сторона захисту просить врахувати особу підозрюваної, яка раніше не судима, не притягувалася до будь-яких видів відповідальності. Також адвокат звертає увагу на вік і стан здоров`я підозрюваної, яка має низку серйозних захворювань, у зв`язку з чим їй необхідно проходити медичні огляди, обстеження та приймати медичні препарати. З огляду на викладене захист просить застосувати до підозрюваної запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Позиції учасників судового провадження:

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та підозрювана ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з зазначених в ній підстав.

Прокурор ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення слідчого судді залишити без змін.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його проживання, наявність у нього родини та утриманців; репутацію підозрюваного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, старшим слідчим СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_10 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001050 від 07.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який полягає у організаціЇ та проведенні заходів політичного характеру, здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та/або його окупаційною адміністрацією, спрямованих на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань та/або на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради, активна участь у таких заходах

07.11.2025 ОСОБА_6 , затримано в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України.

08.11.2025 ОСОБА_6 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.

10.11.2025 слідчим суддею Соборного районного суду м. Дніпра стосовно підозрюваної ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 05.01.2026.

31.12.2025 заступником керівника Донецької обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 08.02.2026.

02.01.2026 року старший слідчий ОСОБА_10 за погодженням з прокурором ОСОБА_11 , звернувся до Соборного районного суду м. Дніпра з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України. Це підтверджується матеріалами, долученими до клопотання слідчого, а саме:протоколом затримання ОСОБА_6 від 07.11.2025;протоколом огляду мобільного терміналу зв`язку ОСОБА_6 від 08.11.2025;протоколами огляду мережі Інтернет від 08.11.2025, 12.11.2025, 13.11.2025 та 21.11.2025;іншими матеріалами кримінального провадження.

Вищевказані докази, зібрані під час досудового розслідування, свідчать про те, що підозрюваною ОСОБА_6 могло бути вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 111-1 КК України, тобто підозра стосовно неї є обґрунтованою.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що слідчий суддя достатньою мірою з`ясував дані, які вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, оскільки наведені слідчим обставини дають достатні підстави для такого висновку.

При цьому, колегія суддів зазначає, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину, тому доводи апеляційної скарги, щодо відсутності обґрунтованої підозри є недоведеними та не сприймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Вирішуючи питання про продовження підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував особливу суспільну небезпеку її протиправних дій, пов`язану зі співпрацею з державою-агресором та її окупаційними органами влади. Тому тримання підозрюваної під вартою відповідає інтересам суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, у цьому випадку переважають над інтересами особистої свободи, з огляду на наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Отже, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , слідчий суддя належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого заходу, та обґрунтовано дійшов висновку про існування підстав, що виправдовують перебування ОСОБА_6 під вартою.

Застосовуючи до підозрюваної вказаний запобіжний захід, слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, встановлено, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Оскільки ОСОБА_6 відповідно до ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років (згідно з санкцією ч. 6 ст. 111-1 КК), існує ризик, що вона з метою ухилення від відповідальності може переховуватися від правосуддя. Розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, а також маючи паспорт громадянки РФ та закордонний паспорт РФ, підозрювана може виїхати на тимчасово окуповану територію або до РФ.

Враховуючи, що на даний час органом досудового слідства не встановлені всі особи, причетні до вчинення даного злочину, а також свідки протиправної діяльності, підтвердженим є ризик незаконного впливу на свідків.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, оскільки судове слідство не розпочато та свідки не допитані, вказаний ризик має місце.

Вказані ризики є реальними, стійкими, триваючими та виправдовують даний та повністю виключають можливість застосування менш суворого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 та не зможуть забезпечити належний рівень гарантії її належної процесуальної поведінки.

Оцінюючи вказані обставини, колегія суддів зазначає, що хоча тяжкість підозри не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо нейтралізувати без ізоляції особи від суспільства. Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам та відповідає особі ОСОБА_6 , яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Лише обраний слідчим суддею запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваною її процесуальних обов`язків, а тому є необхідним за цих обставин, відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу. Дані про особу підозрюваної не усувають встановлених ризиків у цьому кримінальному провадженні. Слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки жоден із більш м`яких заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції насамперед використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснювати у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить досягнення мети, визначеної у ст. 177 КПК України. Зокрема, особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, та встановлені ризики.

Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є неможливим, оскільки ОСОБА_6 фактично проживає в окупованому м. Донецьку, а перебувати в м. Дружківка небезпечно, оскільки дана місцевість віднесена до території проведення активних бойових дій, що унеможливлює проведення перевірки виконання підозрюваною умов домашнього арешту та може призвести до її ухилення останньої від кримінальної відповідальності. Також встановлені достатні підстави вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Обрання відносно підозрюваної менш суворих запобіжних заходів створить передумови для переховування від суду, що зумовить порушення розумних строків розгляду цього кримінального провадження. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Твердження сторони захисту про наявність у підозрюваної ОСОБА_6 стійких соціальних зв`язків не можуть бути визнані такими, що істотно знижують ризики встановлені слідчим суддею та слугувати підставою для застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, більш того вказані чинники не були запобіжником при вчиненні підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Твердження апелянта про недоведеність прокурором ризиків передбачених ст.177 КПК України, є безпідставними, прокурором доведені наявність ризиків. Крім того ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченою зазначених дій. Наразі правослухняна поведінка обвинуваченої зумовлена виключно дієвістю обраного запобіжного заходу, а не високими моральними якостями.

Посилання сторони захисту про те, що підозрювана не збирається переховуватись від суду, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки це не підтверджено доказами і в даному конкретному випадку недостатньо свідчить про можливість належного виконання обвинуваченою своїх процесуальних прав та обов`язків, в разі обрання щодо неї більш м`якого запобіжного заходу.

Судом першої інстанції вірно враховано вимоги до ч.4 ст. 183 КПК згідно яких при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час дії воєнного стану суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114 - 2, 258-258 - 6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 - 1 Кримінального кодексу України з такими висновками суду погоджується й колегія суддів .

Матеріали кримінального провадження не містять належних доказів, що хвороба підозрюваної є перешкодою для утримання її під вартою.

Більш того слідчим суддею зобов`язано начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» організувати та забезпечити ОСОБА_6 проходження медичного обстеження, а в разі необхідності - надання невідкладного, належного та достатнього медичного лікування медичними препаратами, згідно призначення лікаря. Про результати проходження медичного обстеження невідкладно повідомити слідчого суддю шляхом надання відповідних документів.

Перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, колегія суддів встановила, що судом 1-ї інстанції, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховано інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченої, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_6 , може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Інші доводи сторони захисту не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не містять нових істотних для справи відомостей, які не були враховані слідчим суддею та підлягають переоцінці тих обставин, що були відомі на час розгляду клопотання слідчого та на переконання колегії суддів, отримали належну оцінку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення слідчий суддя дотримався вимог кримінально процесуального закону, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, у зв`язку з чим, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 404, 405, 407, 418,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 05 січня 2026 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 111-1 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: