Провадження № 1-кс/344/7179/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0001569 від 22.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0001569 від 22.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в якому просить скасувати арешт на автомобіль Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що на автомобіль Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0001569 було накладено арешт відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду від 22.09.2025 року для проведення процесуальних за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Як зазначено в клопотанні на даний час потреба в арешті майна відпала оскільки проведено всі необхідні слідчі діі, жодних підстав для продовження арешту не існує. Додатково зазначає, що вказаний арешт порушує право власності Заявника на придбане майно, оскільки ОСОБА_3 позбавляється можливості користуватися та розпоряджатися вказаним автомобілем.

Представником заявника подано заяву про розгляд клопотання без участі заявника та його представником, вимоги клопотання підтримують в повному обсязі.

Слідчим Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 на адресу суду направлено заяву у якій слідча не заперечує щодо зняття арешту на автомобіль Toyota Camry р.н. НОМЕР_1 у праві користування, оскільки всі необхідні експертні дослідження проведено, розгляд клопотання просить проводити без її участі.

Дослідивши матеріали клопотання, а також надані матеріали з кримінального провадження №0001569 від 22.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Статтею 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, в провадженні Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області знаходиться кримінальне провадження №0001569 від 22.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

22.09.2025 під час огляду місця події по вул. Надрічна, м. Івано-Франківськ виявлено та вилучено: автомобіль марки автомобіль марки Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_1 та визнано речовим доказом. На теперішній час він зберігається на території арешт-майданчика ГУНП в Івано-Франківській області, який знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січинського 5 В.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.09.2025 року накладено арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження на автомобіль Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_1 який вилучений під час огляду місця події 22.09.2025 по вул. Надрічна, у м. Івано-Франківську, з метою збереження речових доказів, до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В ході проведення досудового розслідування проведено відповідні експертизи транспортного засобу, слідчий експеримент.

Звертаючись до суду з даним клопотанням про скасування арешту майна на транспортний засіб, заявник покликається на те, що з часу арешту майна пройшов тривалий час, проведено необхідні експертизи, потреби в арешті майна на даний час немає, подальше утримування майна призводить до його псування.

В ході розгляду клопотання органом досудового розслідування не надано слідчому судді доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про доцільність чинності даного арешту, зокрема, у частині володіння та користування транспортним засобом.

Не надано слідчому судді і обґрунтувань щодо необхідності у органу досудового розслідування у призначенні повторної чи додаткової експертиз з транспортним засобом.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .

Слідчим ОСОБА_5 повідомлено, що всі необхідні експертні дослідження проведено, не заперечує щодо скасування арешту на автомобіль Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 в частині користування.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства, а також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

У справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що під час вирішення питання щодо можливості утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом і правомірною метою, а з іншого вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою в кожному випадку має бути очевидна істотна причина.

Європейський суд з прав людини у справі «Свіргунець проти України» зазначив, що будь-яке втручання в мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур.

Отже, слідчий суддя погоджується з доводами заявника, що в арешті майна транспортного засобу, але виключно в частині володіння та користування автомобілем, відпала потреба, оскільки слідчим проведені необхідні процесуальні дії (проведені необхідні експертизи, слідчий експеримент), призначена інженерно-транспортна експертиза фізичної наявності у експерта транспортного засобу не вимагає, подальше утримування майна приводить до псування та втрати його товарного вигляду через умови зберігання, а також не встановлено даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, а, відтак, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що потреба в арешті транспортного засобу у вигляді заборони на його володіння та користування відпала і приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

В частині правомочності розпорядження транспортним засобом слідчий суддя вбачає підстави для збереження відповідного арешту.

В розумінні процесуального закону арешт майна є лише способом збереження речових доказів, і застосовується у разі наявності для цього передбачених законом підстав. Крім того, законом встановлена відповідальність за втрату речового доказу особою, у якої він знаходиться.

Відтак, слідчий суддя наголошує, що скасування арешту в частині користування на автомобіль не змінює (не скасовує) його статусу як речового доказу, а також не скасовує відповідальності володільця речового доказу за його втрату.

Крім того, на вимогу слідчого чи прокурора про надання транспортного засобу для проведення з ним слідчих дій (в т.ч., повторних, додаткових) такий транспортний засіб повинен бути пред`явлений власником в розпорядження органу досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 168, 169, 170, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.09.2025 року у справі № 344/16811/25 у кримінальному провадженні 0001569 від 22.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в частині правомочності володіння та користування на автомобіль марки Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.10.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1