УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2025 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25 клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000329 від 13.11.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000329 від 13.11.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що Слідчим управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000329 від 13.11.2024, у якому повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він обґрунтовано підозрюється у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, та у повторному поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресії Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Зазначається, що у громадянина України ОСОБА_4 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 25.02.2023, виник та сформувався стійкий злочинний умисел, направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, які вчиняв за допомогою електронно-цифрових пристроїв, що перебували у його володінні.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 11.09.2018 зареєстровано інтернет-канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на відео-хостингу "YouTube" за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який нараховує більш ніж 203 тисячі підписників, на якому громадянин України ОСОБА_4 здійснює транслювання своєї інформації та поширення відеозаписів під псевдонімом « ОСОБА_7 ».

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 25.02.2023 ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи умисел на розповсюдження матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також те, що зі змістом матеріалів, які він розповсюджує може ознайомитися необмежена кількість осіб, перебуваючи у м. Києві, використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням під`єднаний до мережі Інтернет технічний пристрій, брав участь у записі відеоматеріалів під псевдонімом « ОСОБА_7 », які у подальшому розміщені на інтернет-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на відео-хостингу "YouTube", у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Надалі, 25.02.2023 у невстановлений досудовим розслідування час, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, перебуваючи у м. Києві, поширив на Інтернет-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_2» на відео-хостингу «YouTube» матеріали відеозапису під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_11» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_4 », тривалістю 29 хв. 46 сек., що починається словами « ІНФОРМАЦІЯ_12».

Відповідно до висновку експерта № 12332 від 24.12.2024 за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України у відеозаписі який 25.02.2023 розміщений на каналі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» у соціально-орієнтованій мережі «YouTube» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_11» міститься інформація щодо виправдовування, визнання збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році.

У зазначеному відеозаписі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_11» комунікативний акт «виправдовування» збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, передається через представлення збройної агресії РФ проти України - результатом навмисних завчасних домовленостей Росії та США, метою якого було без супротиву захопити Україну за три дні, а винуватцем початку повномасштабної війни постає чинний президент України ОСОБА_9 та країни, що почали втручатися у конфлікт після нападу РФ на Україну.

Семантичний показник мовленнєвого акту «визнання» реалізований через вираження допустимості здійснення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, що передаються через визнання дій представників РФ можливими/допустимими, такими, які мали відбутися/мають право на існування (логічними), аргументуючи тим, що це був завчасно підготовлений «план» нападу і захоплення України, а діяльність представників України, зокрема президента, особистісно призвела до того, що РФ прийшлося розпочати повномасштабну війну проти України.

Таким чином, за викладених вище обставин, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

У подальшому, у період часу з 22.03.2023 по 01.09.2024 громадянин України ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи умисел на повторне розповсюдження матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресії Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, а також те, що зі змістом матеріалів, які він розповсюджує може ознайомитися необмежена кількість осіб, перебуваючи у м. Києві, використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням під`єднаний до мережі Інтернет технічний пристрій, Інтернет-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на відео-хостингу "YouTube" (режим доступу: « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), брав участь у записі відеоматеріалів під псевдонімом « ОСОБА_7 », у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році та в подальшому розміщував вказані відеозаписи на власному Інтернет-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на відео-хостингу "YouTube".

22.03.2023 у невстановлений досудовим розслідування час, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, перебуваючи у

м. Києві, поширив на інтернет-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на відео-хостингу «YouTube» матеріали відеозапису під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_13 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_6 », тривалістю 36 хв. 01 сек., що починається словами «ІНФОРМАЦІЯ_14».

Відповідно до висновку експерта № 12353 від 20.12.2024 за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України у відеозаписі який 22.03.2024 розміщений на каналі «ІНФОРМАЦІЯ_2» у соціально-орієнтованій мережі «YouTube» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_15» міститься інформація щодо виправдовування, визнання збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році.

У зазначеному відеозаписі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_15» комунікативний акт «виправдовування» збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, передається через представлення збройної агресії РФ проти України - завчасними домовленостями та причиною якої є надання згоди та схвалення президента ОСОБА_10 , оскільки, за словами мовців, Росія не напала б на Україну, якщо б не була на це погодження президента США ОСОБА_10 .

Семантичний показник мовленнєвого акту «визнання» реалізований через вираження допустимості здійснення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014, що передаються через визнання рішення президента РФ ОСОБА_11 напасти на Україну допустимим, аргументуючи тим, що війна в Україні це завчасні домовленості між президентом США ОСОБА_12 та президентом РФ ОСОБА_11 .

13.03.2024 у невстановлений досудовим розслідування час, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, перебуваючи у м. Києві, поширив на Інтернет-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_2» на відео-хостингу «YouTube» матеріали відеозапису під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_16» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_8 », тривалістю 55 хв. 34 сек., що починається словами «ІНФОРМАЦІЯ_17» та закінчується «…ну только вопрос может ли победить енот медведя?».

Відповідно до висновку експерта № 12334 від 24.12.2024 за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України у відеозаписі який 13.03.2024 розміщений на каналі «ІНФОРМАЦІЯ_2» у соціально-орієнтованій мережі «YouTube» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_18» міститься інформація щодо виправдовування, визнання збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікацію осіб, які її здійснюють.

У зазначеному відеозаписі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_18» комунікативний «виправдовування» збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, передається через представлення збройної агресії РФ проти України - причино-наслідковим зв`язком, утвореним унаслідок вагомих на те причин та «помилок» України, зокрема повідомляється, що Росія не є агресором, хоч це і визнано на міжнародному рівні, оскільки у РФ були «причини» напасти на Україну. Збройна агресія РФ проти України описується не як агресія, а навпаки, прирівнюється до ситуації, нібито лев/ведмідь (тобто Росія) захищається.

Семантичний показник мовленнєвого акту «визнання» реалізовано через комунікативний акт «схвалення» збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014, що передаються через визнання дій представників РФ допустимими, такими, які мали відбутися/мають право на існування (логічними), аргументуючи тим, що діяльність представників України особистісно призвела до того, що РФ напала на Україну, а РФ не є агресором, оскільки просто себе захищає.

Комунікативний акт «глорифікації» осіб, які здійснювали збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році, передається через звеличування (глорифікацію) представників РФ та Росії у цілому, на вербальному рівні прямо виражається доброзичливе ставлення та позитивно охарактеризовується.

22.05.2024 у невстановлений досудовим розслідування час, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, перебуваючи у м. Києві, поширив на інтернет-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_2» на відео-хостингу «YouTube» матеріали відеозапису під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_19» за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_20», тривалістю 01 год. 05 хв. 20 сек., що починається словами «ІНФОРМАЦІЯ_21?».

Відповідно до висновку експерта № 12343 від 19.12.2024 за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України у відеозаписі який 13.03.2024 розміщений на каналі «ІНФОРМАЦІЯ_2» у соціально-орієнтованій мережі «YouTube» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_19» міститься інформація щодо виправдовування, визнання збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році.

У зазначеному відеозаписі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_19» комунікативний акт «виправдовування» збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, передається через представлення збройної агресії РФ проти України --результатом навмисних дій представників України, зокрема зауважується, що антиканонічні дії української сторони, що потенційно загрожували територіальній цілісності Російської Федерації, зокрема такі як співпраця та партнерство з Ватиканом й розкольництво ПЦУ, втягнули Україну у війну і стали причинно-наслідковим зв`язком початку збройної агресії РФ проти України. Мовці виражають допустимість зазначених дії, оскільки таким чином РФ превентивно себе захищає.

Семантичний показник мовленнєвого акту «визнання» реалізований через комунікативний акт «підтримки» збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014, що передаються через визнання дій представників РФ допустимими, такими, які мали відбутися/мають право на існування (логічними), аргументуючи тим, що діяльність представників України особистісно призвела до того, що РФ напала на Україну.

06.06.2024 у невстановлений досудовим розслідування час, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, перебуваючи у м. Києві, поширив на інтернет-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_2» на відео-хостингу «YouTube» матеріали відеозапису під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_9 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_10 », тривалістю 47 хв. 21 сек., що починається словами « ІНФОРМАЦІЯ_22 ».

Відповідно до висновку експерта № 12350 від 23.12.2024 за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України у відеозаписі який 06.06.2024 розміщений на каналі «ІНФОРМАЦІЯ_2» у соціально-орієнтованій мережі «YouTube» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_9 » міститься інформація щодо виправдовування, визнання збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році.

У зазначеному відеозаписі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_9» комунікативний акт «виправдовування» збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, передається через представлення збройної агресії РФ проти України - завчасними планом Заходу підштовхнути РФ до нападу на Україну.

Семантичний показник мовленнєвого акту «визнання» реалізований через вираження допустимості здійснення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014, що передаються через визнання рішення президента РФ ОСОБА_11 напасти на Україну можливим, аргументуючи тим, що саме представники Заходу своїми діями спричинили рішення РФ розпочати збройну агресію проти України і надалі роблять подібні дії, щоб продовжувати війну, перетворивши її у ядерну.

01.09.2024 у невстановлений досудовим розслідування час, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, перебуваючи у м. Києві, поширив на інтернет-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_2» на відео-хостингу «YouTube» матеріали відеозапису під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_23» за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_24», тривалістю 01 год. 04 хв. 10 сек., що починається словами «ІНФОРМАЦІЯ_25».

Відповідно до висновку експерта № 12347 від 25.12.2024 за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України у відеозаписі який 01.09.2024 розміщений на каналі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_23» міститься інформація щодо заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році.

У зазначеному відеозаписі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_23» комунікативний акт «заперечення» збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, передається вербальному рівні шляхом зауваження про те, що в Україні не має війни з Росією, оскільки немає підтверджуючого документа факту існування зазначеної війни, тобто наявне невизнання, спростування факту неспровокованого збройного нападу Російської Федерації на Україну.

18.01.2025 громадянину України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України та у повторному поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресії Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

09.04.2025 року в порядку ст. 290 КПК України, підозрюваному ОСОБА_4 , захиснику ОСОБА_6 та ОСОБА_5 повідомлено про завершення досудового розслідування та здійснено відкриття матеріалів досудового розслідування, які складаються із трьох томів. Станом на 17.10.2025 року сторона захисту ознайомилась тільки із половиною матеріалів кримінального провадження, що свідчить про умисне затягування виконання вимог ст. 290 КПК України, оскільки згідно наказу Міністерства освіти і науки України № 1222 від 21.08.2013 року «Про затвердження орієнтовних вимог оцінювання навчальних досягнень учнів із базових дисциплін у системі загальної середньої освіти» швидкість читання учнів початкових класів становить 70-90 слів на хвилину.

Із врахуванням викладеного у клопотанні, слідчий просить суд встановити стороні захисту строк 3 дні для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання з підстав та за обставин, зазначених у клопотанні, наполягав на його задоволенні.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисники адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що сторона захисту не зловживає своїми процесуальними правами на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у порядку ст. 290 КПК України, а навпаки - з матеріалами кримінального провадження ознайомлюються в міру потреб сторони захисту, із врахуванням тих обставин, що сторона захисту паралельно здійснює збір доказів сторони захисту, які також має намір відкрити стороні обвинувачення. Захисники зазначили, що ними також було ініційовано проведення ряду судових експертиз у кримінальному провадженні, на проведення яких потрібен час, крім того, захисники зайняті у судових засіданнях в інших кримінальних провадженнях, тому через брак часу не могли раніше завершити ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, які складають три томи. Підозрюваний також зазначив, що він здійснював догляд за своєю бабусею, якій було проведено оперативне втручання, та вона потребувала його догляду, який він їй надавав, тому не міг вчасно вивчити матеріали кримінального провадження.

Сторона захисту подала слідчому судді письмові заперечення на клопотання, які долучені до матеріалів справи та досліджені під час судового розгляду.

Дослідивши клопотання слідчого про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, заслухавши позицію слідчого, підозрюваного та його захисників, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що Слідчим управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000329 від 13.11.2024.

18.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, та у повторному поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресії Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

09.04.2025 визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, прокурором було надано доручення на відкриття матеріалів досудових розслідувань в порядку ст. 290 КПК України, підозрюваному ОСОБА_4 , захиснику ОСОБА_6 та ОСОБА_5 повідомлено про завершення досудового розслідування та здійснено відкриття матеріалів досудового розслідування, які складаються із трьох томів.

09.04.2025 підозрюваний та його захисники розпочали ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

10.04.2025 - сторона захисту продовжила ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, ознайомились із том. № 1 а. с. 1-42, а також відеозаписом.

11.04.2025 - сторона захисту ознайомилась із т. 1 а. с. 43-72.

30.04.2025 - сторона захисту ознайомилась із т. 1 а. с. 97-118.

30.06.2025 - сторона захисту ознайомилась із т. 1 а. с. 1-55, т. 2 а. с. 56-100.

16.07.2025 - сторона захисту ознайомилась із т. 2 а. с. 101-133.

30.09.2025 - сторона захисту ознайомилась із т. 2 а. с. 134-196., окрім того, 04.08.2025, 03.09.2025 та 18.09.2025 підозрюваний та захисник ознайомились із відеозаписами №1-3 (всього 12 відеозаписів).

Слідчий суддя дослідив також медичні документи, видані на ім`я ОСОБА_15 , 1939 р.н.в яких відсутні відомості, що нагляд за хворою здійснював саме підозрюваний, а не інші особи, включаючи родичів та медичного персоналу.

Подані слідчому судді судові повістки про виклик захисників підозрюваного у інші судові засідання до Вищого антикорупційного суду були досліджені слідчим суддею, однак, на переконання слідчого судді, зайнятість захисників підозрюваного у інших кримінальних провадженнях не може слугувати поважною причиною невиконання з боку сторони захисту вимог ст. 290 КПК України у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , із врахуванням тих обставин, що матеріали сторони обвинувачення були відкриті стороні захисту ще 09.04.2025, та до часу розгляду слідчим суддею клопотання слідчого, минуло майже сім місяців.

Обставини збирання стороною захисту доказів не можуть також стояти на заваді виконанню з боку сторони захисту вимог ст. 290 КПК України, оскільки відповідно до змісту ст. 290 КПК України, достатнім буде, аби сторона захисту заявила стороні обвинувачення про обсяг доказів, які має намір використати в суді, без надання їх стороні обвинувачення у випадку їх фактичної відсутності на час завершення досудового розслідування.

Крім того, відповідно до приписів ч. 6 ст. 290 КПК України сторона захисту за запитом прокурора зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до житла чи іншого володіння, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем сторони захисту, якщо сторона захисту має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Сторона захисту має право не надавати прокурору доступ до будь-яких матеріалів, які можуть бути використані прокурором на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Вирішення питання про віднесення конкретних матеріалів до таких, що можуть бути використані прокурором на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення і, як наслідок, прийняття рішення про надання чи ненадання прокурору доступу до таких матеріалів, може бути відкладено до закінчення ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування.

У відповідності до загальних вимог ст. 290 КПК України, після завершення досудового розслідування прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати, зокрема, стороні захисту доступ до матеріалів досудового розслідування, з забезпеченням права робити копії або відображення матеріалів.

Право на ознайомлення з усіма матеріалами досудового розслідування гарантує реалізацію конституційного права підозрюваного на отримання інформації, зокрема, щодо суті пред`явленого обвинувачення та стану розгляду справи, а також забезпечує підозрюваному чи його захиснику можливість підготувати захист від пред`явленого обвинувачення.

Отже, право на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування та право на отримання інформації про закінчення розслідування у кримінальному провадженні є складовими конституційного права на захист.

Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Водночас, ознайомлення підозрюваного чи його захисників з матеріалами досудового розслідування є елементом кримінального судочинства і його порядок відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України визначається законами України.

Згідно зі ст. 290 КПК України у разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.

Ознайомлення підозрюваного чи його захисників з матеріалами справи в межах розумних строків відповідає завданням кримінального судочинства, визначеним у ст. 2 КПК України, що з одного боку забезпечує реалізацію прав і свобод людини і громадянина, а з іншого - вимагає від особи відповідальної поведінки, зумовленої законними потребами, інтересами інших осіб (зокрема, потерпілого) та суспільства в цілому.

Конституційний Суд України вважав, що положення КПК України щодо визначення сторонам строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження узгоджуються з практикою Європейського Суду з прав людини та з підпунктом „b" пункту 3 статті 6 Конвенції, відповідно до якого кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право мати час і можливості для підготовки свого захисту.

Так, Європейський Суд неодноразово зазначав, що право на захист не є абсолютним, а за змістом статті 6 Конвенції прийнятними є лише вкрай необхідні заходи, які обмежують право на захист (рішення від 23 квітня 1997 року у справі „Ван Мехелен та інші проти Нідерландів", від 25 вересня 2008 року у справі „Полуфакін і Чернишов проти Росії"). Як зауважив Європейський Суд, підпункт „b" пункту 3 статті 6 Конвенції гарантує обвинуваченому мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту", а це означає, що така підготовка охоплює все, що є „необхідним" для підготовки розгляду справи судом. Крім того, можливості, доступні кожному, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, мають включати ознайомлення -для цілей підготовки свого захисту -з результатами розслідувань, які проводилися протягом усього провадження у справі. Однак питання адекватності часу і можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі „Корнєв і Карпенко проти України"). Так, у рішенні від 18 лютого 2010 року у справі „Гаважук проти України" Європейський Суд визнав, що можливість обвинуваченого ознайомитися з матеріалами справи протягом п`яти днів є достатнім часом у цій справі в розумінні підпункту „b" пункту 3 статті 6 Конвенції.

Кримінально-процесуальний Кодекс України не містить поняття «затягування процесу ознайомлення з матеріалами кримінального провадження», зазначений інститут кримінального судочинства є оціночною категорією і в кожному разі, з огляду на вищезазначену практику Європейського Суду з прав людини, вирішується судом в залежності від конкретних обставин справи.

Таким чином, на переконання слідчого судді, вищезазначені обставини свідчать про умисне зволікання сторони захисту при ознайомленні з матеріалами досудового розслідування з метою неможливості направлення стороною обвинувачення обвинувального акту до суду для його розгляду по суті, оскільки після відкриття матеріалів кримінального провадження у порядку ст. 290 КПК України, що мало місце 09.04.2025 р., - сторона захисту вже майже протягом 7-ми місяців не може завершити ознайомлення із трьома томами матеріалів, що не є значним обсягом; крім того сторона захисту має можливість, що підтвердив слідчий у судовому засіданні, відкопіювати собі ці письмові матеріали, а також скопіювати на флеш-накопичувачі відеозаписи, для більш детального вивчення при підготовці до судового розгляду кримінального провадження по суті.

Із врахуванням зазначеного, вказане зволікання із ознайомленням призводить до порушення вимог ст. 28 КПК України щодо виконання процесуальних дій у розумні строки, а також порушення права особи, щоб обвинувачення щодо неї в найкоротший строк стало предметом судового розгляду.

У відповідності до вимог ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру звернутися до суду з обвинувальним актом, з метою забезпечення виконання права особи на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк.

Вищезазначені обставини вказують на те, що доводи клопотання відповідають певним фактичним обставинам справи, а саме те, що сторона захисту умисно тривалий час зволікає при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, чим порушує вимоги ст. 28 КПК України щодо виконання процесуальних дій у розумні строки, що як наслідок є перешкодою для прокурора виконати покладений на нього обов`язок, передбачений ст. 283 КПК України, щодо звернення до суду з обвинувальним актом у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру, з метою забезпечення виконання права особи на розгляд обвинувачення відносно нього в суді у найкоротший строк.

Таким чином, враховуючи обсяг, складність, об`ємність матеріалів та умови безперешкодного доступу до них підозрюваного, його захисників, вихідні дні, а також те, що ознайомлення здійснюється у робочі дні, розумний час для вивчення матеріалів, підготовки клопотань, задля недопущення порушення прав підозрюваного у даному кримінальному провадженні на захист, слідчий суддя, вважає що з метою забезпечення підозрюваному конституційного права на захист необхідно встановити термін до 28.11.2025 року включно, оскільки цього часу достатньо для ознайомлення, із матеріалами кримінального провадження, їх осмислення та підготовки до належного захисту в суді.

Отже, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 219, 290, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого, - задовольнити частково.

Встановити стороні захисту строк до 28 листопада 2025 року включно для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000329 від 13.11.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, після спливу якого сторона захисту буде вважатись такою, що реалізувала своє право на доступ до матеріалів вказаного кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1