ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт та угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 00000857 від 22.05.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпрі, громадянки України, маючої середню-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованої, не одруженої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично без постійного місця проживання, раніше не судимої,

ОСОБА_4 , який народися ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Павлівка, Світловодського району, Кіровоградської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично без постійного місця проживання, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

сторони кримінального провадження, які приймали участь у судовому розгляді:

прокурор ОСОБА_5

законний представник ОСОБА_6

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

У невстановлений час та місці, але не пізніше 21.05.2025, у ОСОБА_4 , іншої особи, кримінальне провадження щодо якої виділено в окреме провадження та перебуває на розгляді суду ( далі Особа 1) та ОСОБА_3 виник єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , vincode: НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб.

Так, реалізовуючи свій єдиний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортного засобу, за попередньою змовою групою осіб, умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , 21.05.2025 приблизно о 22:30, перебуваючи разом з потерпілим ОСОБА_9 в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , таємно, шляхом вільного доступу, викрала ключі від автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , vincode: НОМЕР_2 , після чого, ОСОБА_3 пішла до Особа 1 та ОСОБА_4 , які очікували ОСОБА_3 біля вищевказаного будинку.

В подальшому, продовжуючи реалізовувати єдиний злочинний умисел, ОСОБА_3 , передала ключи від автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , vincode: НОМЕР_2 , який був припаркований біля будинку №9 по вул. Осіння у м. Дніпро, ОСОБА_4 .

В подальшому, ОСОБА_4 , відкрив автомобіль «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , vincode: НОМЕР_2 , таким чином незаконно проник до вказаного автомобіля, та перебуваючи на водійському сидінні за кермом, завів автомобіль ключами, які знаходились в замку запалювання, після чого привів його в рух.

Далі, ОСОБА_4 під`їхав на автомобілі «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , vincode: НОМЕР_2 до Особа 1 та ОСОБА_3 , які очікували ОСОБА_4 поблизу будинку №9 по вул. Осіння у м. Дніпро, де Особа 1 сів за кермо вказаного автомобіля, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сіли на пасажирські сидіння вказаного автомобіля.

Після чого, Особа 1, разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , розуміючи протиправність своїх дій умисно, за попередньою змовою групою осіб, на автомобілі «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , vincode: НОМЕР_2 , зникли з місця вчинення злочину, та розпорядились ним на власний розсуд, тим самим незаконно заволоділи транспортним засобом, «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , vincode: НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , вартістю 189047, 60 грн., що становить 125 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватими у вчиненні яких визнаються обвинувачені.

Частина 2 статті 289 КК України.

30 грудня року між обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , захисниками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 , за згодою потерпілого, укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнали свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення та зобов`язались беззастережно визнавати обвинувачення у повному обсязі.

В угоді зазначено, що обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 роз`яснено, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для сторін є:

для прокурора і підозрюваного (обвинуваченого) обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, а саме: вирок може бути оскаржений:

в апеляційному порядку:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

в касаційному порядку:

- засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Сторони погодили покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст.69 КК України, з переходом на більш м`який вид основного у виді 4 років позбавлення волі.

Із врахуванням вироку Центрального районного суду міста Дніпра від 10.11.2025 щодо

ОСОБА_4 , яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором та засуджено ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням іспитового строку, тривалістю 2 роки.

Тому згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, в угоді передбачено остаточне призначення покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

У відповідності до ст.75, 104 КК України від призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації відповідно ст. 96-1 КК України відсутні.

Сторони погодили покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК України у виді у вигляді 5 років позбавлення волі.

У відповідності до ст.75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_3 звільнити.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації відповідно ст. 96-1 КК України відсутні.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України визнала у повному обсязі, суду показала, що злочин вчинила за обставин, які викладені в обвинувальному акті, що вона дійсно вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Обвинувачена просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити їй узгоджену міру покарання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України визнав у повному обсязі, суду показав, що злочин вчинив за обставин, які викладені в обвинувальному акті, що він дійсно вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Обвинувачений просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання.

Прокурор наполягала на затвердженні угоди та просила призначити обвинуваченим узгоджену міру покарання.

Захисники обвинувачених підтримали затвердження угод.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості суд, заслухавши прокурора, захисників та обвинувачених, зазначає, що відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Так, злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 і ОСОБА_3 визнали себе винуватими, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Прокурором отримана згода потерпілої сторони на укладення угоди.

Також судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_3 цілком розуміють права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вони визнають себе винуватими, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Укладаючи угоду про визнання винуватості, де ОСОБА_4 і ОСОБА_3 беззастережно визнають свою вину і погоджуються на призначення узгодженого покарання відмовляючись таким чином, від права на судовий розгляд своєї справи, під час якого прокурор повинен довести вину особи.

Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінальних правопорушень є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченими виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та призначити їй узгоджене сторонами покарання, визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та призначити йому узгоджене сторонами покарання.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Таким чином, судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину у неповнолітньому віці.

Враховуючи данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, а також його критичне ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст. 69 КК України, та призначення узгодженого сторонами покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті .

У відповідності до ст.75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_3 звільнити. Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

У відповідності до ст.75, 104 КК України від призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити. Покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинувачених на користь держави слід стягнути витрати за проведення судових експертиз, в рівних частинах з кожного у сумі 3565,60 грн.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 475 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.12.2025 року в м. Дніпро між обвинуваченою ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_7 та прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

У відповідності до ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_3 звільнити, з іспитовим строком на два роки. Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ст. 76 КК України, саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання. Звільнити обвинувачену ОСОБА_3 з під варти в залі суду.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.12.2025 року в м. Дніпро між обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_8 та прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найменшої межі, встановленої в санкції статті, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Центрального районного суду міста Дніпра від 10.11.2025 року за ч. 4 ст. 185, ч 4 ст. 186, ст. 75, 76 КК України, остаточно визначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75, 104 КК України від призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити, з іспитовим строком на два роки. Покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені ст. 76 КК України, саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання. Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти в залі суду.

Арешт, накладений ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 03.06.2025 року скасувати.

Речові докази: ключі і транспортний засіб «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , vincode: НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_9 повернути останньому; мобільний телефон Samsung Galaxy A04 imei: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_3 повернути останній.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави, судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, в рівних частинах, по 3565,60 грн. з кожного.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_10