КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/6224/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2025 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2025 року, серед іншого, частково задоволено клопотання прокурора та продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) діб до 16.01.2026 року включно.

Строк продовження існуючої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 постановлено обчислювати з 20.11.2025 року.

Визначено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у вигляді 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень у національній грошовій одиниці.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 , не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20.11.2025 року у справі №752/15289/25 в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та визначення застави у вигляді 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 600 гривень - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання від 19.11.2025 р. прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити частково та застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із можливим застосуванням електронного засобу контролю до кінця встановленого строку запобіжного заходу - до 16.01.2026 р. за адресою його постійного місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 . Встановити для обвинуваченого ОСОБА_8 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого; прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, слідчого; повідомляти суд, слідчого про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по провадженню; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає про наявність сукупності аргументів, доказів, які спростовують обґрунтованість пред`явлених ОСОБА_8 підозри, обвинувачення, у даному кримінальному провадженні за ч.1 ст.255, ч.4. ст.28, ч.3 ст.307 КК України, заперечують крайню необхідність застосування щодо нього найсуворішого запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі.

Звертає увагу, що при обранні запобіжного заходу та його продовженні, слідчим, прокурором подаються аналогічні, продубльовані клопотання про обрання та продовження запобіжного заходу. При цьому, вже більше 16 місяців стороною обвинувачення не додано суттєвих додаткових причин, аргументів, обставин у даних клопотаннях, що проводилися будь-які процесуальні, слідчі дії щодо саме ОСОБА_8 , що проводилися оперативно-розшукові заходи, необхідні експертизи як на ДНК, як приклад, які здійснювалися відносно інших фігурантів даного провадження.

Зауважує, що ОСОБА_8 не погоджується з правовою кваліфікацією пред`явленої підозри, оскільки заперечує свою участь як організатора чи керівника злочинного угруповання та наполягає, що вживав заборонені речовини виключно для особистого споживання.

Разом з тим, ОСОБА_8 визнає той факт, що його притягують і перебільшують його роль у таких обвинуваченнях тільки завдяки тому, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, але на сьогоднішній день вважається особою з повним погашенням судимостей.

На переконання захисника, повідомлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою.

Захисник зазначає про те, що ОСОБА_8 з 01.05.2023 до дати затримання - 08.07.2024 був працевлаштований і постійно, щоденно працював на посаді машиніста сцени 4-го розряду у Державному підприємстві «Національний академічний драматичний театр імені Івана Франка», при цьому регулярно, без затримок отримував заробітну платню, яка достатньо задовольняла його матеріальне становище. Відповідно на теперішній час керівництво підприємства проінформувало про можливість підвищення заробітної плати згідно з його посадовим окладом, що явно спростовує факт у необхідності ОСОБА_8 вчиняти інші кримінальні злочини заради необхідності незаконного збагачення. Разом з тим, згідно наданої ДП «Національний академічний драматичний театр імені Івана Франка» характеристики ОСОБА_8 , керівництво підприємства вбачає його як сумлінного, висококваліфікованого, відповідального спеціаліста, за характером спокійний та врівноважений, в колективі користується повагою та авторитетом, будь-які дисциплінарні проступки відсутні з його боку.

Також, як доказ міцності його соціальних зв`язків, захисник зазначає про те, що ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем його постійного проживання ( АДРЕСА_1 ), де він проживає зі своїми бабусею ОСОБА_9 , дідусем ОСОБА_10 , які є особами похилого віку та потребували його уваги, догляду.

Разом з тим, згідно наданої характеристики від Управління будинку за місцем його проживання ЖБК «Местпром» від 09.07.2024 - ОСОБА_8 за час проживання знаходився в добрих відносинах з сусідами, скарг на порушення правопорядку не надходило, проживає з бабусею, дідусем, за якими він доглядає.

Крім того, з часу повномасштабного вторгнення Російської Федерації до держави України з 24.02.2022 ОСОБА_8 добровільно залучений у лавах Територіальної оборони та до часу його затримання всіляко брав участь у волонтерській діяльності, допомозі ЗСУ, що також підтверджується листом-подякою Департаменту військових волонтерів від 28.11.2024; характеристикою від 15.01.2025 Волонтерського об`єднання Департаменту військових волонтерів в/о 240222; був членом у лавах Територіальної оборони та активним волонтером для допомоги ЗСУ.

На переконання захисника, до ОСОБА_8 було б раціонально до кінця строку судового розгляду, застосувати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, а саме цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 з огляду на своє матеріальне становище не має можливості використати запропоноване йому судом першої інстанції право внесення непомірного для нього розміру застави в сумі 605 600,00 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, думку прокурора, дослідивши матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, а тому являють собою значну суспільну небезпеку.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених, в тому числі ОСОБА_8 , суд першої інстанції посилався на доведеність продовження існування заявлених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, можливість незаконного впливу на свідків, оскільки останні ще не допитані, а обвинувачені знають свідків та проживають з ними в одному місті та області; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що може бути виражено у створенні обвинуваченими штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення до дачі завідомо неправдивих свідчень; ризик вчинення нових злочинів з огляду на суть обвинувачення та кількість інкримінованих епізодів; переховування обвинувачених від суду, оскільки останні обвинувачуються у вчиненні, зокрема, особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та у сфері обігу наркотичних засобів, за які передбачено покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути призначено судом у випадку визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих злочинів, обвинувачені можуть вживати заходи, спрямовані на переховування від суду.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, про високу імовірність настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчать обставини встановлені судом першої інстанції та які характеризують обвинуваченого, зокрема характер інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_8 , злочинів, які згідно пред`явленого обвинувачення, вчинені у складі злочинної організації. Також, судом першої інстанції відповідно до вимог закону враховано вік обвинуваченого, стан здоров`я та сімейний стан, наявність джерела доходів, а також те, що відносно ОСОБА_8 триває судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню за ч. 2 ст. 189 КК України. Судом враховано початкову стадію судового розгляду, а тому обвинувачений, перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході, може вчиняти дії направлені на затягування судового розгляду справи, з метою уникнення відповідальності за інкриміновані злочини, а отже інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, на даному етапі, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Таким чином, доводи захисника за змістом апеляційної скарги, зокрема про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із можливим застосуванням електронного засобу контролю, є безпідставними, оскільки колегія суддів першої інстанції прийняла рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Зважаючи на наведене, підстав вважати, що менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими належної процесуальної поведінки, колегія суддів не вбачає.

Крім того, щодо посилань захисника - адвоката ОСОБА_7 на те, що обвинувачений ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, мешкає з бабусею та дідусем, які потребують його догляду, до часу затримання всіляко брав участь у волонтерській діяльності, допомагав ЗСУ, то на думку апеляційного суду, вказані обставини не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Щодо посилання захисника на те, що визначена судом першої інстанції сума застави є непомірною для реального виконання обвинуваченим, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, врахувавши конкретні обставини справи, а саме наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, соціальних зв`язків, позитивної характеристики, а також враховуючи строк перебування під вартою та стадію судового розгляду, дійшов висновку про можливість зменшення застави та обґрунтовано визначив обвинуваченому ОСОБА_8 заставу у виді 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На переконання колегії суддів, прийнявши обґрунтоване рішення про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції належним чином оцінив і наявність обставин для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та відповідність її розміру меті застосування запобіжного заходу, що не ставить під сумнів його дієвість.

Таким чином, розмір застави визначено судом в межах, що відповідають п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України та підстав для його зменшення на даний час не вбачається.

Посилання захисників на відсутність доказів існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України об`єктивно вбачається з судових матеріалів, фактичних обставин інкримінованих правопорушень та даних, щодо осіб обвинувачених.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність вагомих доказів причетності обвинуваченого до інкримінованого злочину, неправильну правову кваліфікацію пред`явленої підозри ОСОБА_8 , є передчасними на даному етапі провадження, оскільки рішення про доведеність вини особи за пред`явленим обвинуваченням, щодо правильності кваліфікації її дій стороною обвинувачення, суд приймає лише на підставі досліджених доказів, яким оцінка надається в нарадчій кімнаті.

На думку колегії суддів клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 будь-яких інших більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи, що істотних порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2025 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4