Провадження № 1-кс/752/9549/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000526 від 22.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора КМП ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000526 від 22.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, яке вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_5 , які мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон iPhone 16 pro, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , флеш-накопичувач «kingston», об`ємом 64 GB, чорнові записи у кількості 4 шт. (зошит синього кольору, зошит бежевого кольору, зошит в обкладинці червоного кольору, зошит із зображенням автомобіля), мобільний телефон iPhone 14 pro, IMEI: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено наступне.

Прокурор вказував, що слідчою групою слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні за № 0000526 від 22.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ПП «НВФ СВК» (, м. Дніпро), ТОВ «БПК ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» (, м. Київ) та ТОВ «ІНТЕРМІНЕРАЛБІЛДІНГ» (, м. Київ) спільно з посадовими особами ПАТ «УКРНАФТА» (, м. Київ) та АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (, м. Київ), організували протиправний механізм привласнення коштів державних підприємств шляхом завищення очікуваної вартості предметів закупівель та подальшого постачання товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ), які не відповідають умовам процедур закупівель.

Так, службові особи ПП «НВФ СВК», ТОВ «БПК ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ», ТОВ «ІНТЕРМІНЕРАЛБІЛДІНГ» та інші невстановлені особи, діючи всупереч вимогам Закону України «Про публічні закупівлі», на етапі визначення очікуваної вартості предметів закупівель завищували ціни товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ) та імітували конкуренцію на торгах (UA-2025-02-12-010417-a, UA-2025-01-14-002971-a, UA-2024-11-04-000854-a) з метою одержання надприбутків. Посадові особи ТОВ «БПК ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» постачали для АТ «Укргазвидобування» інгібітори глинистих сланців, змащувальні, антиприхватні та інші домішки на понад 129 млн грн, при цьому завищивши їхню вартість більш ніж на 50 млн грн. Надприбутки виводилися в тіньовий сектор через фіктивні операції з ТОВ «Щедро», ФОП ОСОБА_6 , ТОВ «ГТС ТРЕЙДИНГ УКРАЇНА» та ТОВ «Т-ПРОКОМ». Крім того, у межах закупівлі UA-2022-11-22-016804-a ТОВ «БПК ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» уклало договір № від 26.12.2022 з ТОВ «Оператор ГТС України» на постачання 139 вимірювальних комплексів ФЛОУТЕК-ТМ-2-33-40 на суму 17,9 млн грн (127 тис. грн/шт.), тоді як придбало їх у ТОВ «ДП УКРГАЗТЕХ» за 8,1 млн грн (58,2 тис. грн/шт.), чим завдано збитків державному підприємству понад 9,1 млн грн.

04.11.2024 АТ «Укргазвидобування» оголосило закупівлю UA-2024-11-04-000854-a на постачання інгібітора-мікрокольматанту на основі гільсоніту очікуваною вартістю 26,1 млн грн, за результатами якої 12.12.2024 укладено договір поставки №УБГ25-016 з ТОВ «БПК Газінвестпроект».

У межах провадження призначено судово-товарознавчу експертизу для встановлення реальної ринкової вартості ТМЦ та надано доручення СБУ щодо встановлення всіх осіб, причетних до протиправної діяльності.

В ході виконання вказаного доручення встановлено, що на даний час до протиправної діяльності причетний ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Дніпропетровської обл., Криничанського р-н., с. Верховцево, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (власник ОСОБА_7 ) та за адресою: АДРЕСА_2 (власник ОСОБА_5 ), ІПН НОМЕР_5 ). Рольова участь: ОСОБА_5 є директор та власник ПП «НВФ СВК», організатор протиправного механізму, відповідає за постачання ТМЦ для ПАТ «УКРНАФТА» та забезпечує обготівкування коштів отриманих злочинним шляхом через рахунки підконтрольних підприємств.

За викладених вище обставин, 05.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого виявлено та вилучено речі, які належать ОСОБА_5 , які мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон iPhone 16 pro, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , флеш-накопичувач «kingston», об`ємом 64 GB, чорнові записи у кількості 4 шт. (зошит синього кольору, зошит бежевого кольору, зошит в обкладинці червоного кольору, зошит із зображенням автомобіля), мобільний телефон iPhone 14 pro, IMEI: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 .

05.11.2025 слідчим СУ ГУНП у м. Києві винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна прокурор вказає на необхідність запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та/або інших негативних наслідків для потерпілих осіб.

Метою арешту майна прокурор вказує на пункт перший частини 2 ст. 170 КПК України, а саме: з метою забезпечення збереження речових доказів, що вбачається з постанови про визнання речовими доказами від 05.11.2025 р., копія якої долучена до матеріалів клопотання.

Судове засідання з розгляду вказаного клопотання було призначено на 12.11.2025 року, однак за клопотанням представника власника майна його розгляд відкладено на 18.11.2025 року. Засідання, призначене на 18.11.2025 року, було зняте з розгляду у зв`язку з неналежною якістю з`єднання системи відеоконференцзв`язку та призначено на 19.11.2025 р.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, надав пояснення щодо його обґрунтованості, зазначивши, що вилучене майно має значення для кримінального провадження, оскільки існує ризик підміни інформації, зокрема в ході задокументованих розмов, що, на думку сторони обвинувачення, обумовлює необхідність накладення арешту.

Представник власника майна, адвокат ОСОБА_4 заперечувала заперечила проти задоволення клопотання, звернувши увагу слідчого судді на те, що прокурор посилається на наявність поставки, однак відповідні документи відсутні у матеріалах клопотання, у зв`язку з чим просила долучити договір у повному обсязі. Також зазначила, що під час обшуку було вилучено два мобільні телефони, при цьому один із них належить дружині власника майна, що прямо зафіксовано у протоколі обшуку, а отже його вилучення є безпідставним. Крім того, захисник наголосила, що ухвали слідчого судді на проведення обшуку не передбачали надання дозволу на вилучення мобільної техніки, у зв`язку з чим вона заперечила проти клопотання в повному обсязі.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього додатки, якими є копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, врахувавши заперечення адвоката, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 132 КПК України. Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що слідчою групою слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні за № 0000526 від 22.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

05.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого виявлено та вилучено речі, які належать ОСОБА_5 , які мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон iPhone 16 pro, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , флеш-накопичувач «kingston», об`ємом 64 GB, чорнові записи у кількості 4 шт. (зошит синього кольору, зошит бежевого кольору, зошит в обкладинці червоного кольору, зошит із зображенням автомобіля), мобільний телефон iPhone 14 pro, IMEI: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 .

05.11.2025 слідчим СУ ГУНП у м. Києві винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні.

Так, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження № 0000526 від 22.04.2025 року вбачається, що органом досудового розслідування встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, а саме: привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем вчинені у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Протоколом обшуку від 05.11.2025 року підтверджується факт вилучення майна, арешт якого просить прокурор. Підставою для накладення арешту вказано п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Проте вирішуючи питання про накладення арешту на майно із підстав визнання його речовим доказом, слідчий суддя самостійно перевіряє його ознакам викладеним у ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що вилучене під час проведення обшуку майно має значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та може бути використане як доказ. Такий висновок ґрунтується на змісті фабули досудового розслідування, викладеній у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також на обставинах, які підлягають перевірці органом досудового розслідування. Суд звертає увагу, що ці обставини відображені у відповідних протоколах, складених за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також у копіях договорів поставки та додатках до них, які підтверджують можливий зв`язок вилучених технічних засобів із обставинами, що перевіряються у межах здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення.

Враховуючи характер і обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на: флеш-накопичувач «kingston», об`ємом 64 GB, чорнові записи у кількості 4 шт. (зошит синього кольору, зошит бежевого кольору, зошит в обкладинці червоного кольору, зошит із зображенням автомобіля), мобільний телефон iPhone 14 pro, IMEI: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , оскільки зазначені речі та документи можуть містити відомості, що мають доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема щодо кола причетних осіб, та встановлення неправомірності дій, щодо підготування тендерної документації.

Слідчий суддя зазначає, що мобільний телефон може містити інформацію, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, зокрема мультимедійні файли та інші цифрові дані, що можуть підтверджувати чи спростовувати факти організації схеми з проведення державних закупівель товарно-матеріальних цінностей, які не відповідають умовам процедур закупівель, встановлювати коло осіб, причетних до протиправної діяльності.

Вилучення мобільного телефону спрямоване не на обмеження прав власника, а на забезпечення збереження інформації, яка може мати доказове значення для досудового розслідування. Оскільки проведення повного технічного огляду на місці без участі спеціаліста є неможливим, слідчий правомірно прийняв рішення про тимчасове вилучення техніки для подальшого дослідження її вмісту у встановленому КПК України порядку.

Таким чином, дії органу досудового розслідування щодо вилучення мобільного телефону відповідають меті проведення обшуку та спрямовані на отримання і збереження відомостей, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні. Підстав вважати такі дії необґрунтованими або такими, що суперечать вимогам КПК України, не вбачається.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто його власник, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, слідчий суддя вважає слушними зауваження адвоката щодо вилучення мобільного телефону iPhone 16 pro, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 . Разом із тим, оцінюючи посилання прокурора на необхідність перевірки інформації, що може міститися на зазначеному телефоні, слідчий суддя виходить із того, що такий телефон не може вважатися речовим доказом у кримінальному провадженні. Це зумовлено тим, що під час складання протоколу обшуку слідчий групи слідчих чітко визначив, що мобільний телефон належить саме ОСОБА_7 , тобто дружини ОСОБА_5 , що свідчить про встановлення належності предмета безпосередньо під час проведення слідчої дії.

Дані про причетність ОСОБА_7 до обставин, що розслідуються у межах кримінального провадження, відсутні та не підтверджені матеріалами. За таких умов слідчий суддя не має об`єктивних фактичних даних для висновку, що вилучений телефон може бути визнано речовим доказом або що інформація, яка на ньому міститься, має значення для встановлення обставин учинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

З наведених міркування, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання прокурора в цій частині слід відмовити.

Слід зауважити і на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб. Доказування факту вчинення кримінального правопорушення є завданнями органу досудового розслідування і вирішуються в межах загального розгляду кримінального провадження. На етапі розгляду клопотання про арешт майна достатньо встановити, що вилучене майно може мати значення для досудового розслідування як речовий доказ.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

На даному етапі судового розгляду наслідки накладення арешту на майно для ОСОБА_5 чи інших третіх осіб не встановлені, оскільки відсутні докази порушення їхніх прав чи законних інтересів у зв`язку з арештом, а завдання, які стоять перед органом досудового розслідування, переважають над інтересом у вільному користуванні цим майном.

Отже, на підставі викладеного вище, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 98, 110, 131, 169, 170, 171, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 , а саме: флеш-накопичувач «kingston», об`ємом 64 GB, чорнові записи у кількості 4 шт. (зошит синього кольору, зошит бежевого кольору, зошит в обкладинці червоного кольору, зошит із зображенням автомобіля), мобільний телефон iPhone 14 pro, IMEI: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 .

У задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на мобільний телефон iPhone 16 pro, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , - відмовити.

На підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно, повернути особі, у якої воно було вилучено.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1