Номер провадження: 11-кп/813/734/25
Справа № 499/542/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції між Одеським апеляційним судом та обвинуваченим ОСОБА_8 і захисником ОСОБА_7 з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ) матеріали кримінального провадження №0000026 від 07.05.2024 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Іванівського районного суду Одеської області від 28.05.2024 щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженеця с. Богунове Іванівського району Одеської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Строк відбування покарання відраховано з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід вироком суду не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Оскарженим вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що Іванівським районним судом Одеської області 06.06.2023 року ухвалено рішення по справі №499/270/23 про стягнення аліментів з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на утримання дітей - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення наймолодшою дитиною повноліття, тобто до 31 серпня 2040 року.

ОСОБА_8 діючи умисно та цілеспрямовано, від сплати встановлених рішенням суду аліментів злісно ухилявся, на облік в центр зайнятості, як шукаючий роботу не став, маючи прибутки від тимчасових робіт виплат аліментів з них не проводив та будь-яку іншу допомогу на утримання дітей не надавав, достовірно знаючи, що в Ширяївському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження про стягнення з нього аліментів, не вживав ніяких заходів для погашення заборгованості, добровільно рішення суду не виконував, на попередження державного виконавця Ширяївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_12 про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), яке було зроблено 23.04.2024 не реагував, чим допустив заборгованість по виплаті аліментів, яка згідно розрахунку державного виконавця Ширяївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_12 станом на 01 травня 2024 року становить 31 530,30 грн, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що призначаючи покарання, місцевий суд не врахував, що ОСОБА_8 визнав свою вину, частково виконав рішення суду від 06.06.2023 року по справі №499/270/23, не переховувався від органів виконавчої служби та не відмовлявся від свого обов`язку сплачувати аліменти на дітей, що на думку захисника є пом`якшуючими покарання обставинами.

Захисник просить змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, ніж обмеження волі, в межах санкції ч.1 ст.164 КК України.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі - КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 1 ст. 394 КПК передбачено, що вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Згідно ч.2 ст.381 КПК визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Судом першої інстанції кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто відповідно до вимог ст.382 КПК.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження та мотивувальної частини вироку, ОСОБА_8 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку та ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК, надав свою згоду у присутності захисника на розгляд обвинувального акту без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Так, своє волевиявлення обвинувачений висловив у присутності свого захисника ОСОБА_13 , що підтверджено його особистим підписом у заяві щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні (а.п. 6-7).

Таким чином дії ОСОБА_8 інкриміновані органом досудового розслідування за ч.1 ст.164 КК України та в подальшому, за якими він був визнаний винуватим, є безспірним фактом, з яким погодився сам обвинувачений та відповідно до ч.2 ст.302 КК України не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості вироку суду в частині призначеного покарання, з посиланням на його суворість та вимоги щодо призначення більш м`якого покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Крім того, суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 одружений, має постійне місце проживання, не працює, не займається суспільно корисною працею, в справі відсутні дані, що цьому перешкоджають об`єктивні обставини (стан здоров`я, тощо), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога обвинувачений не перебуває, скарг та заяв на ОСОБА_8 щодо недотримання позитивної сторони співжиття, добросусідських відносин від сусідів, мешканців села Богунове до Коноплянської сільської ради не надходило.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд врахував активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Крім того, мотивуючи прийняте рішення, місцевий суд обґрунтовано вказав про те, що визнання винуватості не свідчить про щире каяття обвинуваченого, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що обвинувачений відшкодував повністю або частково кошти, заборговані на утримання дітей, які він зобов`язаний був сплачувати на підставі судового рішення.

Натомість на час перегляду справи в апеляційній інстанції вищевикладені обставини суттєво змінились, зокрема на даний ОСОБА_8 працевлаштувався, отримує постійний дохід і станом на 01.08.2025 року повністю погасив заборгованість по сплаті аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей, що підтверджується наданою стороною захисту копією довідки державного виконавця Ширяївського ВДВС у Березівському районі Одеської області ПМУ МЮ (м.Одеса) ОСОБА_12 .

На думку апеляційного суду факт погашення ОСОБА_8 заборгованості по аліментам свідчить по його дійсне, а не уявне каяття, доводить його виправлення та істотно зменшує ступінь шкідливості вчиненого ним кримінального проступку, що дає обґрунтовані підстави для призначення йому більш м`якого покарання, не пов`язаного з обмеженням волі.

На переконання апеляційного суду, з урахуванням позитивних змін в особистості обвинуваченого, покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік з покладанням обов`язків, передбачених п.п.1,2,3 ч.2 ст.59-1 КК України, в даному випадку буде цілком необхідним та достатнім з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та в подальшому сприятиме його більш відповідальному ставленню до виконання батьківських обов`язків пов`язаних з утримання своїх неповнолітніх дітей.

Згідно п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 1 ч.1 ст.408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі необхідності пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційна сторони захисту підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 409, 419, 424, 426, 532 КПК, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Іванівського районного суду Одеської області від 28.05.2024 в кримінальному провадженні №0000026 від 07.05.2024, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.164 КК України змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.164 КК України покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а для особи яка утримується під-вартою з моменту отримання ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4