ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду (ВАКС) ОСОБА_1 (далі - слідчий суддя чи суд),

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

скаргу ОСОБА_3

на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України (НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий опис судового провадження.

12.12.2025 до ВАКС надійшла скарга ОСОБА_3 (далі - скаржник) на бездіяльність НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, для розгляду якої відповідно до статті 35 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) і протоколу автоматизованого визначення слідчого судді визначено слідчого суддю ОСОБА_1 , яким здійснено судовий розгляд 16.12.2025.

2. Короткий виклад скарги і позицій учасників судового провадження.

2.1. Скаржник у скарзі просив «Прошу зобов`язати уповноважену особу Територіального Управління НАБУ м.Львів, відомості про протиправні дії судді ОСОБА_4 внести до ЄРДР, про що надати мені витяг з ЄРДР у встановлені законом строки»,

що обґрунтовувалось зокрема таким «3 грудня 2025р. мною в НАБУ м. Львів було направлено повідомлення про злочин щодо протиправних дій судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 . Станом на 18:00 11 грудня 2025р. витяг з ЄРДР я не отримав.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом 8 травня 2025р. справа 300/9212/24, розглянута моя скарга за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, та Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди. В задоволенні позову мені відмовлено.

Суддя ОСОБА_4 розглядаючи мою скаргу, судова справа 300/9212/24, повністю ухилились взяти до уваги надані мною факти протиправних дій відповідача, про те що ГУПФ в Івано-Франківській області системно та протиправно затримували мені виплату пенсії на тривалі терміни, порушуючи Конституцію та Закони України. Зловживаючи службовим становищем суддя ОСОБА_4 прийняла рішення, виходячи з своїх меркантильних інтересів, що на мою думку є злочином, зловживання службовим становищем ст.364 КК України. Про що 27.11.2025р. я в порядку ст. 214 КПК України повідомив в НАБУ. Витяг з реєстрації в ЄРДР я не отримав.

Так як правову допомогу місцеві адвокати мені не надають, змушений звернутись за правовою допомогою до свого давнього товариша бувшого почесного консула України в ОСОБА_5 , котрий надає мені правову допомогу разом з відомим адвокатом з Бразилії професором права ОСОБА_6 . По рекомендації яких я направив дисциплінарну скаргу в Вищу раду правосуддя, (в додатку 1 ) та 3 грудня 2025р. повторне повідомлення про злочин в Львівське територіальне управління НАБУ. (Додаток 2) Станом на 18:00 11 грудня 2025р. витяг з ЄРДР щодо реєстрації кримінальних правопорушень вчинених суддею Івано-Франківського окружного адміністративного суду я не отримав.

Умисні протиправні дії зловживання службовим становищем судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 , полягають в наступному;

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 постановила рішення суду в котрому не врахувала та повністю проігнорувала всі надані мною факти протиправних дій відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, а саме; 1. Закон України Згідно із ч.1 ст. 47 Закону №1058-ІV пенсії виплачуються щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія. В своєму рішенні суддя ОСОБА_4 вказує що помилка в затриманні на 2 місяці пенсії відповідачем виправлена добровільно. Проте умисно не враховує що факт затримання пенсії на 2 місяці є протиправним порушенням Законів України. Більш того усвідомлюючи що системне затримання пенсії на тривалі терміни, про що я вказував в скарзі до суду, на 7 місяців та на 10 місяців усугубляють протиправність дій відповідача, саме тому суддя ОСОБА_4 умисно не врахувала дані факти. Без їжі навіть молода та здорова людина може прожити до 2 місяців(критичний термін), після 2 тижнів без їжі починаються незворотні процеси руйнування організму людини.

Протиправними діями ГУПФ в Івано-Франківській області, критичний термін виживання без їжі перевищено в декілька раз.

2. Суддею ОСОБА_4 проігнорована Стаття 46 Конституції України. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. ГУПФ України в Івано-Франківській області порушено вимоги основного Закону держави Україна, пенсія мені затримувалась неодноразово та на тривалі терміни. Залишившись без будь яких можливостей придбати продукти харчування та ліки (пенсія єдиний вид мого доходу) що загрожувало стану мого здоров`я та життя, намагаючись вижити я змушений був їздити по Україні на заробітки, в тому числі в м.Красний Лиман. (Додаток 3 свідчення Віктора Сьоміна)

3. Суддею ОСОБА_4 проігноровано подання Омбудсмена Верховної Ради України ОСОБА_7 від 18 жовтня 2017р. де вказано що дії ГУПФ в Івано-Франківській області є протиправними. (Подання Омбудсмена додаток 4 )

4. Суддею ОСОБА_4 проігноровано висновки з Ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі 809/63/18. від 1 березня 2018р., де вказано: «Відтак, оскільки позивач інтегрувався на новим місцем проживання в м.Івано-Франківську та вільно вибрав місце проживання в м.Івано-Франківську (придбав тут житло і зареєстрував постійне місце проживання), не бажав перебувати у статусі внутрішньо переміщеної особи і подав заяву про відмову від довідки взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а тому пенсійне забезпечення позивача повинно здійснюватися на загальних підставах, визначених Законом України Про пенсійне забезпечення (ст.ст.7-8) та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (ст.44)»(Фотокопія з Ухвали Івано-Франківського ОАС справа 809/6318/18 додаток 5)

5. Суддею Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 не враховано лист-відповідь замісника начальника ГУПФ в Івано-Франківській області ОСОБА_8 , з фактами шантажу та погроз взагалі позбавити пенсії. Що з боку державного службовця взагалі недопустимо. (Додаток 6)

6. Змагальність сторін в процесі розгляді справи 300/9212/24 відсутня.

Відповідач, ГУПФ в Івано-Франківській області, отримавши апеляційну скаргу по судовій справі 300/9212/24, навіть не спробував хоч що небудь заперечити, не надав в апеляційний суд заперечення по моїй скарзі. Що свідчить про відсутність аргументів заперечення, тобто Відповідач погодився з моїми доводами щодо своїх протиправних дій. Такі протиправні дії з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області є результатом правового нігілізму, що призвело до протиправної поведінки та хаосу. Що я розцінюю з боку ГУПФ в Івано-Франківській області, як цинічне знущання та катування голодом, чому сприяла суддя ОСОБА_4 .

Причинами протиправної поведінки судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду на мою думку є залежність та прихильність судді ОСОБА_4 до Російської федерації.

Саме тому суддя ОСОБА_4 і створює хаос в судовій системі України. Що підтверджується наступним: суддя ОСОБА_4 та її мати володіють квартирами котрі належать громадянці Російської федерації ОСОБА_9 , котра працює на «Сибірському хімічному комбінаті», який, за даними українського аналітичного центру DixiGroup, виробляє «матеріали, що підтримують ядерний арсенал та систему озброєння Росії».

В результаті агресії Російської Федерації, я втратив місце проживання, квартиру в Донецьку, де прожив 46 років, мене періодично позбавляють пенсії. Для того щоб вижити я змушений був їздити по Україні шукати хоч якогось заробітку, працював на радіоринку м. Одеси та фермах м. Красний Лиман.

Натомість суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду проживає в квартирі котра належить власнику з Російської федерації. (Додаток 7 скриншот з журналістських розслідувань)

Тобто суддя ОСОБА_4 залежна від Російської федерації, та саме тому зацікавлена в створенні хаосу в судовій владі України, що підтверджується протиправним рішенням по судовій справі 300/9212/24.

На направлене повідомлення про злочин щодо судді ОСОБА_4 , Територіальне управління НАБУ в м. Львів не прореагувало, що є бездіяльністю».

2.2. В судове засідання попри здійснений належним чином виклик скаржник не прибув, надіславши за кілька хвилин до початку засідання клопотання про участь в режимі відеоконференції поза приміщенням суду із використанням власних технічних засобів, із доданим поясненням, зміст яких тотожній змісту скарги. З огляду на відсутність достатніх підстав, визначених частиною 1 статті 336 КПК, і недотримання вимог частини 4 статті 336 КПК щодо завчасного надсилання клопотання суду та іншим учасникам кримінального провадження, таке клопотання не підлягало задоволенню. Водночас, з метою дотримання розумних строків судового провадження та враховуючи достатність матеріалів скарги, слідчий суддя визнав можливим здійснити судовий розгляд без участі скаржника Відповідно до частини 4 статті 107 КПК фіксування судового розгляду скарги за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Представник НАБУ, гіпотетична бездіяльність якого оскаржувалась, попри належним чином здійснене повідомлення про судове засідання не прибув в таке, що відповідно до частини 3 статті 306 КПК не перешкоджало судовому розгляду.

3. Обґрунтування позиції суду.

3.1. Частиною 1 статті 11 КК визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення, а згідно з частиною 1 статті 2 КК, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних елементів, що дозволяють кваліфікувати суспільно небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення, а саме: 1) об`єкт; 2) об`єктивна сторона; 3) суб`єкт; 4) суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу кримінального правопорушення, що виключає її кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг 5з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Пунктом 1 розділу 2 чинного Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора від 17.08.2023 №231 зі змінами, визначено, що до Реєстру вносяться відомості про: час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність тощо.

Згідно з пунктом 2 глави 3 розділу ІІ цього Положення відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до правового висновку, зробленого у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (ККС ВС) від 30.09.2021 в справі № 556/450/18, «підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР».

Тобто для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації такого діяння саме як кримінального правопорушення за певною статтею КК. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке зініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

3.2. Згідно із частиною 1 статті 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303-308 КПК.

Пунктами 1-11 частини 1 статті 303 КПК визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а згідно з частиною 2 статті 303 КПК скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього кодексу.

Зокрема, пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Системне тлумачення статей 214 і 303 КПК свідчить, що предметом судового контролю слідчим суддею може бути бездіяльність уповноваженого органу досудового розслідування у формі невнесення відомостей до ЄРДР після отримання належно обґрунтованої заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, що передбачає такі обов`язкові ознаки: 1) належним заявником до органу досудового розслідування належним чином подана заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення із викладом вагомих обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) після отримання такої заяви чи повідомлення слідчим чи прокурором не внесено у визначений законом строк відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

3.3. Відповідно до частини 1 статті 304 КПК, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 03.12.2025 скаржник направив заяву про кримінальні правопорушення до НАБУ, відтак формально не пропущений визначений КПК строк на подання скарги.

3.4. Норми, які відносять кримінальні правопорушення до предметної підсудності ВАКС, визначаються статтею 33-1 КПК із урахуванням статті 216 КПК.

Згідно із статтею 33-1 КПК, ВАКС підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК (а саме такими вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього кодексу), а також статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини 5 статті 216 КПК. Слідчі судді ВАКС здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності ВАКС відповідно до частини 1 цієї статті.

Частиною 5 статті 216 КПК визначено, що детективи НАБУ здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-2, 366-3, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 КК, якщо наявна хоча б одна з таких умов:

1) кримінальне правопорушення вчинено: - Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, Директором Бюро економічної безпеки України, його заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України; - державним службовцем, посада якого належить до категорії «А»; - депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад; - суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; - прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України «Про прокуратуру»; - особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника митної служби III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової служби III рангу і вище; - військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України; - керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків;

2) розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого статтями 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 368, 369, 369-2 Кримінального кодексу України, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, а також предмет кримінального правопорушення або розмір завданої шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 364, 410 Кримінального кодексу України, у п`ять тисяч і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);

3) кримінальне правопорушення, передбачене статтею 369, частиною 1 статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині 4 статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.

3.5. Слідчий суддя зазначає, що скарга за змістом є набором беззмістовних тверджень, серед яких не наведено жодних відомостей про можливе вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, та фактично із змісту такої вбачається виключно суб`єктивна незгода скаржника із ухваленим суддею Івано-Франківського окружного адміністративного суду рішенням у справі №300/9212/24, яким відмовлено в задоволенні позову скаржника до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди, -яке в свою чергу залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2025 та згодом ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26.11.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою скаржника. Така незгода скаржника аж ніяк не свідчить про вчинення кримінальних правопорушень та вочевидь обумовлено винятково бажанням помститись судді.

Тобто зі змісту заяви про вчинення кримінальних правопорушень до НАБУ і скарги взагалі не вбачається достатніх об`єктивних вагомих обставин вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, окрім суб`єктивних фантазій скаржника, викладені у таких обставини не свідчать про ймовірність будь-яких злочинів і доводи скаржника не потребують перевірки засобами кримінального процесу, а тому такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Ба більше, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державні механізми здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що реально було вчинено кримінальне правопорушення, враховуючи, що ініціювання кримінального переслідування певної службової особи може мати ознаки наміру використання самого факту гіпотетичного внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень та подальшого здійснення досудового розслідування, під час якого будуть обмежуватись права та свободи такої особи, винятково із метою тиску на неї. Тому безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та ще й є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Окрім того, можливість здійснення судового контролю слідчими суддями ВАКС у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень обумовлена конкретним розміром предмета такого кримінального правопорушення, встановленого законом на час його вчинення, що вимагає ретельного належного обґрунтування.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 №4059-IX установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб 3028 гривень.

Отже, розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого статтею 364 КК, чи завданої ним шкоди для підслідності НАБУ і предметної підсудності ВАКС у 2025 році в будь-якому разі повинен становити не менше 15 140 000 грн. (3028 грн. х 5000). Проте у заяві і скарзі скаржник не навів жодних ознак реального розміру предмета кримінального правопорушення чи шкоди на такі суми чи понад такі.

Водночас в скаргах відсутні відомості про можливе вчинення злочинів, передбачених статтею 369, частиною 1 статті 369-2 КК, щодо осіб, зазначених в пункті 1 частини 5 статті 216 КПК.

Таким чином, зі змісту скарги не вбачається будь-якої ознаки підслідності НАБУ і предметної підсудності ВАКС, передбачених пунктами 1-3 частини 5 статті 216 КПК.

Водночас слідчий суддя бере до уваги правову позицію, викладену в ухвалі від 14.12.2021 Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду в справі №991/4989/21, а саме, що «Законодавець не ототожнює підслідність НАБУ і підсудність Вищого антикорупційного суду», тобто здійснення НАБУ досудового розслідування не означає автоматичної підсудності будь-якої справи ВАКС

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначає, що кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) щодо застосування статті 6 Конвенції у кримінально-процесуальному аспекті, «суд, котрий, відповідно до чинних положень національного права, не має повноважень судити підсудного, «не встановлений законом» у розумінні статті 6 § 1».

Відтак розгляд судом (зокрема ВАКС) справ, які не належать до його підсудності, суперечитиме припису щодо розгляду справи судом, встановленим законом.

3.6. Суд вважає необхідним зазначити, що подання необґрунтованих заяв про вчинення суддями кримінальних правопорушень може мати ознаки протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначену статтями 126 та 129 Конституції України, внаслідок порушення конституційних гарантій незалежності суддів, що є основною передумовою функціонування самостійної й авторитетної судової влади, здатної забезпечити об`єктивне та безстороннє правосуддя, ефективно захистити права і свободи людини і громадянина. Принцип незалежності суддів означає процесуальну діяльність під час здійснення правосуддя в умовах, що виключають сторонній вплив на суддів.

Конституційний Суд України (КСУ) у рішенні від 01.12.2004 №19-рп/2004 в справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень частин 1,2 статті 126 Конституції України та частини 2 статті 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно - правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам - членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь - який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Частиною 1 статті 376 КК передбачено кримінальна відповідальність за втручання в будь-якій формі в діяльність судді з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків або добитися винесення неправосудного рішення у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до трьох років, та частиною 2 статті 376 передбачені кваліфікуючі ознаки - перешкоди запобіганню кримінальному правопорушенню чи затриманню особи, яка його вчинила, або вчинені особою з використанням свого службового становища, - що карається позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до п`яти років або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

3.7. Відповідно до частини 2 статті 307 КПК, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Дослідивши та оцінивши відомості, наведені у скарзі, суд не встановив будь-яких об`єктивних та суб`єктивних ознак складів кримінальних правопорушень, відтак скаржником не доведено бездіяльність НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за наслідками надходження заяви про кримінальне правопорушення, й тому в задоволенні скарги належить відмовити.

Керуючись статтями 33-1, 216, 303-309, 369-372, 532 КПК суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення або отримання її копії (якщо ухвала постановлена без виклику осіб) шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошений 16.12.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1 ____________