Справа № 128/448/23
Провадження №11-кп/801/219/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого в режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2025 року, якою задоволено клопотання начальника ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» ОСОБА_8 про застосування покарання за наявності кількох вироків щодо засудженого,

у с т а н о в и в :

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Начальник ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» ОСОБА_8 звернувся до Вінницького районного суду з клопотанням про застосування покарання за наявності кількох вироків щодо засудженого ОСОБА_7 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» на підставі вироку Барського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2022 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ч. ч. 1, 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Крім того, вироком Барського районного суду Вінницької області від 10 червня 2021 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2025 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 в частині покарання призначеного:

вироком Барського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України, за ч. 3 ст. 185 (за епізодами від 14 серпня 2018 року, від 16 червня 2019 року та від 27 червня 2019 року) та за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння;

вироком Барського районного суду Вінницької області від 03 лютого 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із усуненням законом караності діяння;

вироком Барського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 22 серпня 2020 року, у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

Ухвалено вважати ОСОБА_7 таким, що засуджений Барським районним судом Вінницької області від 10 червня 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років без застосування ч. 4 ст. 70 КК України.

Указує, що Барським районним судом Вінницької області при ухваленні вироку від 23 листопада 2022 року не ураховано невідбуту частину покарання за вироком цього ж суду від 10 червня 2022 року.

Посилаючись на ці обставини, начальник ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» просив суд розглянути клопотання про застосування покарання за наявності кількох вироків щодо засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2025 року указане клопотання задоволено.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Барського районного суду Вінницької області від 10 червня 2021 року, більш суворим за вироком Барського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2022 року, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвала суду мотивована тим, що:

вирок Барського районного суду Вінницької області від 10 червня 2021 року не був урахований цим же судом під час ухвалення вироку від 23 листопада 2022 року, відтак засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за указаними вироками без застосування покарання за наявності кількох вироків;

з метою недопущення порушення конституційних прав засудженого ОСОБА_7 та забезпечення виконання ухвалених щодо нього вироків, з урахуванням принципу непогіршення становища останнього, питання про застосування покарання за наявності кількох вироків щодо ОСОБА_7 підлягає вирішенню відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати цю ухвалу та постановити нову про відмову у задоволенні клопотання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

ухвала є незаконною, оскільки порушує його Конституційні права та погіршує становище.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги, з підстав, викладених у ній, та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, указав, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Начальник ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення апеляційного розгляду у відсутність представника установи.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала суду відповідає.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок виконання судових рішень визначений Розділом VIII КПК України.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Згідно зі ст. 539 КПК України питання, які виникають під час виконання вироку вирішується судом, зокрема, за поданням органу або установи виконання покарань.

Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму ВСУ № 11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок (і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків), суд за місцем виконання вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Згідно з пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадку, якщо стосовно засудженого є не виконаний вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Матеріалами справи установлено, що вироком Барського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання вироку Барського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2020 року до відбуття 7 років позбавлення волі. За ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Барського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2020 року та призначено остаточне покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 24 грудня 2022 року.

Вироком Барського районного суду Вінницької області від 10 червня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення вироку Барського районного суду Вінницької області від 03 лютого 2021 року остаточно призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 13 липня 2021 року.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2025 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 в частині покарання призначеного:

вироком Барського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України, за ч. 3 ст. 185 (за епізодами від 14 серпня 2018 року, від 16 червня 2019 року та від 27 червня 2019 року) та за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння;

вироком Барського районного суду Вінницької області від 03 лютого 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із усуненням законом караності діяння;

Ухвалено вважати ОСОБА_7 таким, що засуджений Барським районним судом Вінницької області від 10 червня 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років без застосування ч. 4 ст. 70 КК України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 в частині покарання призначеного вироком Барського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 22 серпня 2020 року, у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

Відтак при ухваленні останнього за часом вироку щодо ОСОБА_7 попередній вирок набрав законної сили, однак не був визначений порядок застосування покарання за наявності кількох вироків.

Згідно пункту 12 Постанови Пленуму ВСУ № 11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року суд вправі вирішувати лише ті питання, які не зачіпають суті вироку та не погіршують становище засудженого.

Положеннями ч. 4 ст. 70 КК України встановлено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції правильно застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України та визначив принцип призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю вироків (поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Барського районного суду Вінницької області від 10 червня 2021 року, більш суворим за вироком Барського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2022 року), чим обґрунтовано вирішив питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції, установивши обґрунтованість клопотання установи виконання покарань, а саме наявність щодо засудженого кількох вироків, за якими йому призначено покарання у виді позбавлення волі на різний строк, та з`ясувавши, що при ухваленні наступного вироку покарання, призначене за попереднім вироком, не було ураховано, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність вирішення питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків.

При цьому, остаточно призначене покарання визначене з дотриманням принципу непогіршення становища засудженого.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів не встановлено.

Ураховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, як законну, обґрунтовану та вмотивовану.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2025 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4