Провадження №: 1-кс/755/4086/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "10" листопада 2025 р.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 розглянувши клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , про арешт майна, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002830, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 ч. 1 ст. 366 КК України, -

в с т а н о в и в:

слідчий Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, під час санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002830 від 29.08.2025 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 191 ч. 1 ст. 366, ч.1 ст. 367 КК України.

Як встановлено досудовим розслідуванням, що 28.08.2025 до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшли матеріали з УСР в м. Києві ДСР НПУ про те, що посадові особи Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та під час проведення публічної закупівлі за процедурами UA-2024-04-19-000852-a, UA-2024-12-03-019971-a, UA-2024-04-10-009617-a із ТОВ «НЬЮВЕКС» (ЄРДПОУ 45315578), ТОВ «ТЕНЕРА» (ЄРДПОУ 42278701) та ФОП ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) шляхом завищення вартості товарів, невиконання робіт в повному обсязі, використанням неякісних матеріалів щодо закупівлі товарів, вчинили розтрату бюджетних коштів.

29.10.2025 на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва було проведено обшук в квартирі АДРЕСА_2 , яка згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, належить на праві власності ОСОБА_7 , РНОКП НОМЕР_2 , в ході якого було виявлено, та вилучено ноутбук «Lenovo» WIN-OV3LM9DF8RL, який упаковано в спеціальник пакет НПУ N?NPU1205062, 2 (два) флеш-носія (червоного та чорного кольорів які упаковані в спеціальний пакет НПУ N?WAR1141997 та мобільний телефон «Iphone 14» IMEI: НОМЕР_3 , який упаковано в спеціальний пакет НПУ N?PSP1463356.

30.10.2025 року вилучені предмети було визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання, слідчий посилається на те, що арешт майна накладається з метою збереження речових доказів, а також попередження відчуження, зникнення, втрати або пошкодження вищезазначеного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, санкцією ч.3 ст. 307 КК України передбачено конфіскацію майна як виду покарання.

Прокурор в судовому засіданні вимоги клопотання підтримв у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник власника майна, та власник майна просили відмовити в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України під час обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

29.10.2025 на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва було проведено обшук в квартирі АДРЕСА_2 , яка згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, належить на праві власності ОСОБА_7 , РНОКП НОМЕР_2 , в ході якого було виявлено, та вилучено ноутбук «Lenovo» WIN-OV3LM9DF8RL, який упаковано в спеціальник пакет НПУ N?NPU1205062, 2 (два) флеш-носія (червоного та чорного кольорів які упаковані в спеціальний пакет НПУ N?WAR1141997 та мобільний телефон «Iphone 14» IMEI: НОМЕР_3 , який упаковано в спеціальний пакет НПУ N?PSP1463356.

30.10.2025 року вилучені предмети було визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1,3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ст. 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Речовими доказами, згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 98, 131-132, 170-173, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене під час санкціонованого обшуку 29.10.2025 року за місцем проживання ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 у, а саме: ноутбук «Lenovo» WIN OV3LM9DF8RL, (два) флеш-носія (червоного та чорного кольорів), та мобільний телефон «Iphone 14» IMEE НОМЕР_3 - із забороною користування та розпорядження та користування.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя: