У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/4077/25 № 1-кп/610/233/2025
м. Балаклія23 жовтня 2025 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

судді: ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру: ОСОБА_4 (відеоконференція),

законного представника: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 (відеоконференція),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 за вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою, без визначення розміру застави, на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку Дніпровська філія «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» на строк 60 днів.

Обґрунтовує наявністю ризиків і запобіганням спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні ; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилається можливість вдатися до таких дій з метою уникнення кримінальної відповідальності, незадовільний майновий стан та відсутність законних джерел доходу для свого утримання.

ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, а інші учасники судового засідання з клопотанням погодилися з огляду на психічний стан першого.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов 'язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 01.09.2025 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28.10.2025 включно, без визначення розміру застави.

До Балаклійського районного суду Харківської області кримінальне провадження з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру надійшло 20.10.2025.

За правилом ч. 1, 2 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:

1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом;

2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

З клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та висновку судово-психіатричного експерта від 06.10.2025 убачається, що ОСОБА_4 , на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі помірної розумової відсталості з порушенням поведінки. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 , перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховуватися від суду береться до уваги, що існує певна ймовірність того, що з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, примусового лікування, може вдатися до відповідних дій, а тим паче в умовах повномасштабної війни, цілком можливо втекти на тимчасово окуповану територію, до країни-агресора, через неконтрольовані ділянки державного кордону через сусідні країни тощо.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено процедуру отримання показань у кримінальному провадженні - спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик незаконного впливу на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань тощо.

За практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Висновок суду також ґрунтується на: тяжкості кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 186 КК України, а це нетяжкий злочин, кримінальний проступок, тяжкий злочин відповідно. ОСОБА_4 раніше вже вчиняв умисне вбивство (ч. 1 ст. 115 КК України), за що судом застосовувалися примусові заходи медичного характеру - госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого та особи яка його вчинила тощо. Він не має запобіжників, які б могли утримувати у правовому полі, про що свідчить його кримінальна біографія, не має позитивної репутації, постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, законних джерел доходу для свого утримання.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Із урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються, суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Інші позитивні дані про особу цього висновку не спростовують. Не надано доказів того, що за своїми віком та станом здоров`я не може утримуватись у закладі з надання психіатричної допомоги або у тих умовах, за потреби, йому не може бути надана достатня кваліфікована медична допомога.

Продовження строку тримання у закладі з надання психіатричної допомоги необхідно для забезпечення здійснення судового провадження, яке з об`єктивних причин не закінчено на даний час, знаходиться на початковій стадії.

Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів ніж поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, на сьогоднішній час не встановлено, ризики настільки не зменшилися.

На цьому етапі кримінального провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які може вирішувати тільки при ухвалені судового рішення під час вирішення обвинувачення по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, обґрунтованості обвинувачення, остаточної правової кваліфікації кримінальних правопорушень тощо.

Дніпровська філія «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» є спеціальним закладом з надання психіатричної допомоги створеним з метою здійснення заходів кримінально-правового характеру (Наказ МОЗ України від 04.08.2025 №1226 "Про затвердження мережі спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги).

Задачами Філії, як спеціального закладу з надання психіатричної допомоги, є виконання загальнодержавної функції з застосування всіх стаціонарних видів примусових заходів медичного характеру, передбачених статтею 94 Кримінального кодексу України, та запобіжних заходів, застосованих до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, передбачених статтею 508 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-190, 314, 331, 508 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1)Клопотання прокурора задовольнити повністю.

2)Особі, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) запобіжний захід з тримання під вартою, без визначення розміру застави, змінити на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку Дніпровська філія «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», до 21 грудня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається у закладі з надання психіатричної допомоги - з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1