Номер провадження: 11-сс/813/1796/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.08.2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000757 від 02.07.2025 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000757 від 02.07.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.366, ч.3 ст.368, ч.2 ст.369-2 КК України, та накладено арешт із забороною користування та розпорядження на майно, вилучене 30.07.2025 року в ході проведеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

1) грошові кошти в розмірі 2700 євро (54 купюри номіналом по 50 євро) та 300 доларів США (3 купюри номіналом 100 доларів США);

2) військово-обліковий документ №4 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

3) банківську картку, імітовану банком «monobank» № НОМЕР_1 ;

4) жетон Національної поліції України;

В іншій частині клопотання прокурора слідчим суддею відмовлено.

Майно, яке було тимчасово вилучено 30.07.2025 року в ході проведеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1) посвідчення волонтера на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2) посвідчення волонтера на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

3) посвідчення волонтера на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

4) посвідчення волонтера на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

5) посвідчення волонтера на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

6) посвідчення помічника юриста на ім`я ОСОБА_5 від 15.07.2025 року;

7) посвідчення помічника юриста на ім`я ОСОБА_11 від 15.07.2025 року на підставі п.2 ч.1 ст.169 КПК України, визначено повернути особі, у якої воно було вилучено.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на наявність правових підстав для застосування арешту частини майна, яке було вилучене за місцем проживання ОСОБА_5 з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зазначив, як вбачається з рапорту начальника Представництва внутрішньої безпеки в Одеській області (з дислокацією у м. Одеса) Головного управління внутрішньої безпеки СБУ (а.с.90-92), що до корупційної схеми ухилення від мобілізації в особливий період, шляхом виготовлення фіктивних медичних документів, повісток та інших довідок військовозобов`язаним, у тому числі, може бути причетний ОСОБА_5 .

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи специфіку кримінальних правопорушень, які є предметом досудового розслідування, а також те, що наразі органом досудового розслідування здійснюються процесуальні заходи щодо встановлення осіб, які можуть бути причетні до корупційної схеми ухилення від мобілізації в особливий період, шляхом виготовлення фіктивних медичних документів, повісток та інших довідок військовозобов`язаним, метою якою було отримання неправомірної вигоди, дійшов висновку, що грошові кошти, вилучені за місцем мешкання ОСОБА_5 , можуть мати кримінально-протиправне походження. При цьому, слідчий суддя критично оцінив доводи представника ОСОБА_5 щодо законності походження вилучених грошових коштів, а саме отримання їх у борг, оскільки долучена адвокатом ОСОБА_6 копія боргової розписки не містить унікальних ідентифікаційних номерів купюр, що надало б можливість встановити їх відповідність номерам купюр грошових коштів, вилученим під час обшуку.

Крім того, слідчий суддя вважав, що банківська картка може містити інформацію про рух грошових коштів, які також могли бути отримані внаслідок кримінально-протиправної діяльності за обставинами даного кримінального провадження, а тому підлягає детальному дослідженню органом досудового розслідування.

Також слідчий суддя дійшов висновку, що вилучений військово-обліковий документ ОСОБА_5 також є об`єктом дослідження в кримінальному провадженні, оскільки досудове розслідування у тому числі зводиться до здійснення процесуальних заходів щодо встановлення службових підробок документів військовозобов`язаним.

Аналогічного висновку слідчий суддя дійшов й щодо вилученого жетона Національної поліції України, оскільки в матеріалах судового провадження відсутні відомості про те, що ОСОБА_5 є співробітником Національної поліції України, а тому необхідним є дослідження обставин набуття такого майна.

Одночасно, слідчий суддя зауважив, що відповідно до обставин даного кримінального провадження, стороною обвинувачення не обґрунтовано належним чином який зв`язок між кримінальними правопорушеннями, які розслідуються, та вилученими під час обшуку посвідчень волонтерів, помічників юристів, оформлених на імена третіх осіб.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник володільця майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати, та постановити нову, якою повністю відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, представник володільця майна вказує, що слідчий суддя при постановленні оскарженої ухвали про накладення арешту на майно допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування своїх вимог представник володільця майна посилається на такі доводи:

-клопотання прокурора невмотивоване та необґрунтоване, не підтверджене жодним належним та допустимим доказом;

-арештоване майно не є речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки не містить слідів злочину або відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження;

-вилучені під час обшуку грошові кошти є законно набутими, оскільки отримані ОСОБА_5 в борг від громадянина ОСОБА_12 17.06.2025 року, що підтверджується відповідною розпискою, яка додавалась до заперечень на клопотання прокурора;

-накладення арешту на вказані грошові кошти призводить до нарахування відсотків за позику та утворює негативні наслідки для власника майна;

-жодні докази, що вказані грошові кошти набуті злочинним шляхом або внаслідок незаконної діяльності відсутні;

-банківська карта не могла бути використана для вчинення злочину, оскільки містить лише інформацію про її номер та особу, яка нею володіє. Вилучення банківської картки заблокувало можливість використання грошовими коштами, що знаходяться на банківському рахунку. Докази, що грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках здобуті злочинним шляхом відсутні;

-військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_5 є дійсним документом, виданим згідно діючого законодавства, який необхідний його власнику для пред`явлення уповноваженому представнику ТЦК та СП;

-клопотанням та долученими до нього документами не підтверджується причетність ОСОБА_5 та вилученого у нього майна до кримінального правопорушення;

-слідчий суддя безпідставно вказав, що майно відповідає речовим доказам у кримінальному провадженні;

-безпідставне накладення арешту на майно порушує права його володільця.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала слідчого судді оскаржена не була.

Володілець майна ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 , а також прокурор у судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення не подавали.

При цьому, прокурор ОСОБА_7 подав заяву про проведення апеляційного розгляду без його участі, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

За наведених обставин, відповідно до ч.4 ст.405, ст.422 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутності володільця майна, його представника та прокурора.

Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це може становити загрозу для вказаних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана особою, яка відповідно до матеріалів кримінального провадження, не має процесуального статусу і не є стороною цього провадження, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями ст.ст.2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст.24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому, КПК не встановлено чіткого переліку осіб суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, але п.10 ч.1 ст.393 КПК регламентовано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.

Одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК).

Статтею 64-2 КПК визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Водночас, в останньому абзаці ч. 7 ст. 173 КПК передбачено, що треті особи мають право на захисника та право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

За таких обставин, власник чи володілець майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, а отже, належить до категорії «інші особи», які вправі подати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.

Згідно матеріалів судового провадження вбачається, що арешт накладено на майно, яке було вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 .

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених у ст.41 Конституції України, ст.ст. 24, 64-2, 173, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК, представник володільця майна адвокат ОСОБА_6 є особою, яка вправі звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання прокурора, слідчий суддя не звернув уваги на необґрунтованість та невідповідність клопотання в певній частині вимогам ст.171 КПК, та дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для накладення арешту на виявлені та вилучені під час обшуку грошові кошти в сумі 2700 євро та 300 доларів США, військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_5 та банківську картку «monobank», та як наслідок - безпідставно задовольнивши клопотання прокурора в цій частині.

Таке рішення слідчого судді є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в частині накладення арешту на вказані грошові кошти, військово-обліковий документ та банківську картку, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 173 КПК визначено, що слідчий суддя вправі відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК.

Ініціювання прокурором питання про накладення арешту на вказані в клопотанні грошові кошти, військово-обліковий документ та банківську картку, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Клопотання прокурора про арешт вказаних грошових коштів, військово-облікового документу та банківської картки не відповідає вимогам ч.2 ст.171 КПК, оскільки відсутнє належне обґрунтування підстав та мети відповідно до положень ст.170 КПК та обґрунтування необхідності арешту цього майна.

В порушення абз.2 ч.2 ст.171 КПК до клопотання не додано відповідних оригіналів або копій документів та інших матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Із матеріалів справи вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000757 від 02.07.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.366, ч.3 ст.368, ч.2 ст.369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до матеріалів, які надійшли з Представництва внутрішньої безпеки в Одеській області (з дислокацією в м. Одесі) 2 управління ГУ ВБ СБУ, з яких вбачається, що група осіб, організувала корупційну схему ухилення від мобілізації в особливий період, шляхом виготовлення фіктивних медичних документів, повісток та інших довідок військовозобов`язаним, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб уповноважених на виконання функцій держави за вплив на прийняття відповідних рішень, чим фактично перешкоджають законній діяльності ЗС України, тим самим сприяють зриву мобілізації та послаблення обороноздатності України.

У ході проведення досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_13 , який під час однієї з зустрічей з особою, яку було залучено до конфіденційного співробітництва у кримінальному провадженні, запропонував підшукувати осіб, яким він може допомогти з виготовленням фіктивних медичних документів за грошову винагороду в розмірі 4000 доларів США, що надавали б підстави отримання відстрочки від мобілізації в особливий період. За попередньою інформацією, отримані грошові кошти, ОСОБА_13 передає ОСОБА_14 , яка в свою чергу здійснює вплив на посадових осіб одного з ІНФОРМАЦІЯ_6 , щодо оформлення відстрочки військовозобов`язаним по отриманим фіктивним медичним документам.

Окрім того, під час проведення досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вказаної злочинної діяльності причетний ОСОБА_15 лікар-травматолог приватної лікарні ТОВ «Мед&Арт», , який за попередньою змовою з іншими лікарями, здійснює виготовлення фіктивних медичних документів та організовує проведення операцій з хірургічним втручанням, без будь-якої необхідності їх проведення. В подальшому вказані медичні документи, які містять завідомо неправдиві відомості, стають підставою оформлення відстрочки від призову військовозобов`язаним.

Отже, орган досудового розслідування стверджує, що наразі в кримінальному провадженні встановлено групу осіб, яка займається вищезазначеною злочинною діяльністю, чим перешкоджають законній діяльності ЗС України, сприяючи зриву мобілізації та послаблення обороноздатності України.

За версією органу досудового розслідування, проведеними слідчими діями та негласними слідчими (розшуковими) діями встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетний ОСОБА_5

30.07.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду

м. Одеса проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено:

1) грошові кошти в розмірі 2700 євро (54 купюри номіналом по 50 євро) та 300 доларів США (3 купюри номіналом 100 доларів США);

2) військово-обліковий документ №4 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

3) банківську картку, імітовану банком «monobank» № НОМЕР_1 ;

4) жетон Національної поліції України;

5) посвідчення волонтера на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

6) посвідчення волонтера на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

7) посвідчення волонтера на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

8) посвідчення волонтера на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

9) посвідчення волонтера на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

10) посвідчення помічника юриста на ім`я ОСОБА_5 від 15.07.2025 року;

11) посвідчення помічника юриста на ім`я ОСОБА_11 від 15.07.2025 року.

30.07.2025 постановою слідчого вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

01.08.2025 року прокурор подав слідчому судді Київського районного суду м.Одеси клопотання про накладення арешту на майно, згідно переліку в клопотанні, яке було вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання прокурора мотивоване тим, що в кримінальному провадженні виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Водночас колегія суддів вважає, що посилання в клопотанні про накладення арешту на те, що грошові кошти в сумі 2700 євро та 300 доларів США, військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_5 та банківська картка «monobank», є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки органом досудового розслідування та прокурором не надано достатніх даних на підтвердження того, що вказане майно є речовими доказами та має доказове значення у кримінальному провадженні, відповідно до тих обставин, які зазначені у витягу з ЄРДР.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 про підозру не повідомлялось.

Матеріали кримінального провадження, додані до клопотання про накладення арешту на майно, не містять будь-яких доказів відносно того, що вилучені за місцем проживання ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 2700 євро та 300 доларів США, військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_5 та банківська картка «monobank», зберегли на собі сліди кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.366, ч.3 ст.368, ч.2 ст.369-2 КК України, є предметом кримінальних правопорушень, та відповідно є речовими доказами.

Клопотання прокурора не містить належного обґрунтування підстав та мети накладення арешту на зазначені грошові кошти в сумі 2700 євро та 300 доларів США, військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_5 та банківську картку «monobank», крім посилання прокурора на загальні обставини кримінального провадження №0000757 від 02.07.2025 року та загальні норми кримінального процесуального законодавства, які регламентують застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що ініціювання питання про накладення арешту на виявлені та вилучені під час обшуку 30.07.2025 року грошові кошти в сумі 2700 євро та 300 доларів США, військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_5 та банківську картку «monobank», право володіння на які належить фізичній особі, на підставах, які не спростовані на даний час стороною обвинувачення, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що на день розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, відсутні достатні законні підстави для застосування обмежувальних заходів щодо грошових коштів, військово-облікового документу та банківської картки, тому оскаржена ухвала в цій частині є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що в ході апеляційного розгляду представником володільця майна не спростовано обґрунтованість накладеного арешту на жетон Національної поліції, який був вилучений під час обшуку 30.07.2025 року, оскільки як вірно зазначено слідчим суддею органом досудового розслідування має бути встановлено обставини набуття ОСОБА_5 вказаного жетону, з урахуванням відсутності відомостей про те, що останній є співробітником Національної поліції.

Також, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, що стороною обвинувачення не обґрунтовано належним чином який зв`язок між кримінальними правопорушеннями, які розслідуються у кримінальному провадженні, та вилученими під час обшуку посвідчень волонтерів, помічників юристів, оформлених на імена третіх осіб. Не доведеність стороною обвинувачення, що вказані посвідчення волонтерів та помічників юристів, відносяться до речових доказів у кримінальному провадженні, а відтак наявності підстав та мети для арешту майна, у зв`язку із чим слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання прокурора в цій частині.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги положення п.2 ч.3 ст.407 КПК, згідно з якими апеляційний суд, має право скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржену увалу слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти в розмірі 2700 євро (54 купюри номіналом по 50 євро) та 300 доларів США (3 купюри номіналом 100 доларів США); військово-обліковий документ №4 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; та банківську картку, імітовану банком «monobank» № НОМЕР_1 , та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на вказане майно.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.08.2025 року в кримінальному провадженні №0000757 від 02.07.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.366, ч.3 ст.368, ч.2 ст.369-2 КК України, якою накладено арешт на майно, вилучене 30.07.2025 року в ході проведеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , - скасувати в частині накладення арешту нагрошові кошти в розмірі 2700 євро (54 купюри номіналом по 50 євро) та 300 доларів США (3 купюри номіналом 100 доларів США); військово-обліковий документ №4 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; та банківську картку, імітовану банком «monobank» № НОМЕР_1 .

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони південного регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000757 від 02.07.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.366, ч.3 ст.368, ч.2 ст.369-2 КК України, про накладення арешту на вилучене за результатами проведеного 30.07.2025 року обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: грошові кошти в розмірі 2700 євро (54 купюри номіналом по 50 євро) та 300 доларів США (3 купюри номіналом 100 доларів США); військово-обліковий документ №4 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; та банківську картку, імітовану банком «monobank» № НОМЕР_1 .

В іншій частині ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.08.2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4