Справа № 932/9777/23
Провадження № 1-кс/932/934/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ПрАТ «Страхова група «ТАС» про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ПрАТ «Страхова група «ТАС», в якому заявник просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2023 року, на транспортний засіб марки «Nissan Pathfinder», зеленого кольору, н.з. НОМЕР_1 , він-код НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що СВ ВП №7 ДРУГІ ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000651 від 27.05.2023, за ч. 2 ст. 289 КК України, за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом: автомобілем марки «Nissan Pathfider» д.н.з. НОМЕР_3 , vin-код НОМЕР_2 . 31.10.2023 працівниками правоохоронних органів було вилучено транспортний засіб «Nissan Pathfider» д.н.з. НОМЕР_1 , vin-код НОМЕР_2 . 01.11.2023 постановою слідчого СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 автомобіль марки «Nissan Pathfider» д.н.з. НОМЕР_1 vin-код НОМЕР_2 визнано речовим доказом. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 від 07.11.2023 накладено арешт на автомобіль марки «Nissan Pathfider» д.н.з. НОМЕР_1 , vin-код НОМЕР_2 , шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування. 22.11.2023 слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000651 від 27.05.2023, за ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме: відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. На підставі викладеного, а також враховуючи, що вищезазначене майно тимчасово було вилучене, заявник звернувся до суду з цим клопотанням.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності

СВ ВП №7 ДРУГІ ГУНП в Дніпропетровській області явку свого представника в судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003, особа у розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

З огляду на те, що при повідомленні судом про місце та час розгляду справи, вжито всіх заходів щодо забезпечення процесуальних прав особи, яка подала клопотання, будучи обізнаним про наявність в провадженні суду справи, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду та дізнатися про рух справ, заявник не вжив заходів для явки до суду, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, беручи до уваги суспільну увагу до розгляду такої категорії справ, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка подала клопотання.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати справу за відсутності вказаних осіб.

У зв`язку з цим та у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду скарги слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 1 Кримінально процесуального кодексу України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Стаття 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 8,9 КПК України передбачено -кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебували матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000651 від 27.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2023 року на транспортний засіб марки «Nissan Pathfinder», зеленого кольору, н.з. НОМЕР_1 , він-код НОМЕР_2 , було накладено арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним автомобілем.

Ухвалюючи рішення про накладення арешту, слідчий суддя виходив з того, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою встановлення відомостей про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

22.11.2023 слідчим СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000651 від 27.05.2023, за ч. 2 ст. 289 КК України, за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Крім того, 22.11.2023 слідчим СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 винесено постанову про зняття з розшуку транспортного засобу у зв`язку з закриттям кримінального провадження №0000651 від 27.05.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ст. 174 КПК України власник майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За положеннями ч. 3 ст. 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Таким чином, статтею 174 КПК України врегульовано порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частина 4 статті 174 КПК України).

Разом із тим, за приписами частини 4 ст. 132 КПК України ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття слідчим кримінального провадження в порядку, передбаченому законом, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Тому, оскільки постановою слідчого СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 22.11.2023 кримінальне провадження №0000651 від 27.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України було закрито, а ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) від 07.11.2023 автоматично припиняє свою дію, відсутні правові підстави для вирішення питання про скасування арешту майна слідчим суддею, а тому клопотання заявника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 107, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ПрАТ «Страхова група «ТАС» про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8