№ 207/6750/25
№ 1-кс/207/804/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року Південний районний суд міста Кам`янського у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кам`янське клопотання слідчої СВ Відділення поліції №2 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась слідча СВ ВП №2 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001045 від 11.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України.

Свої вимоги слідча мотивувала тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи особою, раніше судимою за вчинення кримінального проступку проти власності, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, в період випробувального терміну на шлях виправлення не став та умисно повторно вчинив корисливий злочин проти власності за наступних обставин:

11.10.2025 року, приблизно о 17 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 знаходилися біля буд. № 48 по вул. Української Добровольчої Армії в м. Кам`янське, де побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_6 та ОСОБА_8 раптово виник прямий умисел, направлений на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_8 , спираючись на підтримку ОСОБА_6 , діючи у групі та керуючись спільним злочинним умислом, корисливим мотивом та корисливою метою,в умовах воєнного стану, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому їх суспільну небезпечність, підійшовши до потерпілого ОСОБА_9 , попросив останнього надати йому мобільний телефон для здійснення термінового дзвінку. Потерпілий ОСОБА_9 погодився та надав можливість ОСОБА_8 зателефонувати на гучному мовленні та не відпускав зі своєї руки свій мобільний телефон «Huawei P30 lite» модель MAR-LX1A, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 . В той час ОСОБА_8 , незважаючи на прохання потерпілого ОСОБА_9 не чіпати належний йому вищезазначений мобільний телефон, з метою заволодіння чужим майном, направленим на безпосереднє вилучення майна, вихопив з руки потерпілого ОСОБА_9 , тобто фактично здійснив відкрите викрадення майна потерпілого, а саме: мобільного телефону «Huawei P30 lite» модель MAR-LX1A, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вартістю 2300 грн. та почав тікати в під`їзд буд. АДРЕСА_1 від потерпілого ОСОБА_9 , який побіг за ОСОБА_8 , намагаючись повернути своє майно.

В той же час ОСОБА_6 , керуючись спільним злочинним умислом, не зважаючи на прохання потерпілого ОСОБА_9 повернути належне йому майно, з метою заволодіння чужим майном, направленим на безпосереднє вилучення майна, пішов за ОСОБА_8 до вищезазначеного під`їзду та став прикривати собою двері під`їзду, знаходячись перед потерпілим ОСОБА_9 , висловлюючи погрози застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тим самим подолавши волю потерпілого ОСОБА_9 до опору. Внаслідок чого, потерпілий ОСОБА_9 , сприйнявши реально загрозу своєму життю та здоров`ю, перестав перешкоджати ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заволодіти його майном та покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 покинули місце скоєння злочину та розпорядилися відкрито викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 2300 грн.

Таким чином ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Також, 11.10.2025 року, приблизно о 18 годині 13 хвилин, ОСОБА_6 разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 знаходилися біля будинку № 24 по вул. Оборонців в м. Кам`янське, де побачили раніше незнайомого їм, особу похилого віку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час у ОСОБА_6 та ОСОБА_8 раптово повторно виник прямий умисел, направлений на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 , поєднаний з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_8 , спираючись на підтримку ОСОБА_6 , діючи у групі та керуючись спільним злочинним умислом, корисливим мотивом та корисливою метою, повторно, в умовах воєнного стану, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому їх суспільну небезпечність, знаходячись навпроти потерпілого ОСОБА_10 , попросив останнього надати йому мобільний телефон для здійснення дзвінку, на що потерпілий ОСОБА_10 відповів відмовою. В той час ОСОБА_6 , знаходячись позаду потерпілого ОСОБА_10 намагався нанести останньому удар кулаком правої руки в ділянку голови, але потерпілий відхилився від удару. Далі, ОСОБА_6 , підійшов з переду до потерпілого ОСОБА_10 та, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс йому удари кулаком правої руки в ділянку плечей та грудної клітини. В той час ОСОБА_8 , за допомогою знайденої на місці події дерев`яної палиці довжиною близько 79 см з поперечним січенням 55х40 мм з двома цвяхами, погрожуючи, почав демонструвати її потерпілому. В той час потерпілий ОСОБА_10 схопив обома руками за руки ОСОБА_6 , щоб унеможливити його протиправні дії, а ОСОБА_8 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс один удар вищезазначеною палицею потерпілому ОСОБА_10 в ділянку чола, від отриманого удару потерпілий впав на землю на сідниці та втратив орієнтацію у просторі, в той час у нього з плеча впала належна йому чоловіча сумка чорного кольору. Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , знаходячись над потерпілим ОСОБА_10 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, нанесли йому не менше 10-ти ударів кулаками та ногами в ділянку голови. В той час ОСОБА_8 , подолавши волю потерпілого до опору, підняв з землі сумку чоловічу чорного кольору, належну потерпілому ОСОБА_10 , тобто фактично здійснив відкрите викрадення майна потерпілого, а саме: сумки чоловічої чорного кольору, в якій знаходилось:

- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_11 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_10 ;

- посвідчення водія № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_10 ;

- мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5G» s/n: НОМЕР_6 , imei1: НОМЕР_7 , imei2: НОМЕР_8 вартістю 10000 грн.;

- гаманець шкіряний «Tommy Hilfiger» темно-синього кольору вартістю 3500 грн.;

- грошові кошти в сумі 350 грн НБУ;

- дві банківські картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» клієнта ОСОБА_10 ;

- банківська картка АТ «ПУМБ» клієнта ОСОБА_10 ;

- навушники бездротові марки «ColorWay» в кейсі чорного кольору вартістю 560 грн.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 покинули місце скоєння злочину та розпорядилися відкрито викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 14410 грн.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

12.10.2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Слідчий ОСОБА_4 , уточнивши подане клопотання, просила утримувати підозрюваного ОСОБА_6 в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань» (№4).

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечували проти клопотання слідчого.

Дослідивши матеріали клопотання, докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, слідчий суддя вважає що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки стороною обвинувачення у своєму клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України та існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вчинення ним іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

Зазначений факт підтверджений матеріалами справи, оскільки ОСОБА_6 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливого кримінального проступку проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та в період іспитового строку повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності, що свідчить про недотримання ним суспільних норм поведінки та моралі, офіційно не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, тобто міцних соціальних зв`язків не підтримує, що дає підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності або суттєвого зменшення ступеня її тяжкості.

Статтею 29 Конституції України передбачено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Під час досудового слідства встановлено та знайшло підтвердження у судовому засіданні, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не визначає розмір застави підозрюваному ОСОБА_6 , оскільки інкриміновані йому злочини вчинені ним з погрозою застосування та із застосуванням насильства.

ОСОБА_6 затриманий в порядку ст.208 КПК України 11.10.2025 року о 19 годині 50 хвилин.

На підставі ст.ст.29, 55, 62, 129 Конституції України, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 183-184, 193, 194, 197, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий судя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчої СВ ВП № 2 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань» (№4) відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого профільно-середню освіту, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше судимого: 17.04.2025 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190, ст.ст.75, 76 КК України до обмеження волі строком на 1 (один) рік з іспитовим строком 1 рік, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 встановити 60 діб, до 09 грудня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному під розпис.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1