УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 Справа №607/26553/25 Провадження №1-кс/607/7509/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001546 від 24.06.2020,стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тернопіль, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, адвоката, раніше судимого: 07.10.2025 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 369 КК України),

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням в рамках кримінального провадження №0001546 від 24.06.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, в якому просить продовжити застосований до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень.

В обґрунтування зазначених вимог сторона обвинувачення вказує, що ухвалою слідчого судді від 03.09.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 30.10.2025 року, із визначенням застави в розмірі 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1816800 гривень. 27.10.2025 ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24.12.2025 року, із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400 гривень. Сторона обвинувачення вважає, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати та не зменшилися.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечив проти задоволення поданого клопотання, посилаючись на те, що повідомлена підозра ОСОБА_4 є необґрунтованою. На думку сторони захисту, органом досудового розслідування не доведено наявність прямого умислу підозрюваного на вчинення шахрайських дій, що є обов`язковою ознакою складу кримінального правопорушення. Крім того, за всіма трьома інкримінованими епізодами між сторонами фактично мали місце цивільно-правові відносини, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, а не в межах кримінального провадження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення поданого клопотання, зазначивши, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених КПК України, а ті ризики, на які вона посилається, фактично припинили своє існування. Зокрема, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не може бути підтверджений, оскільки матеріали досудового розслідування відкриті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 має постійне місце проживання та роботи, на його утриманні перебувають четверо неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим захисник просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або, як альтернативу, зменшити розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку захисників та заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що заявлені стороною обвинувачення ризики є недоведеними. Також він звернув увагу суду на тривалий строк досудового розслідування, який уже істотно перевищує розумні межі. Підозрюваний вказав, що його майновий стан не дозволяє внести заставу у визначеному розмірі, у зв`язку з чим просив суд обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить таких висновків.

СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0001546 від 24.06.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

03.09.2025 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду, встановивши обґрунтованість підозри та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.10.2025, із визначенням застави в розмірі 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1816800 гривень.

27.10.2025 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду, продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.12.2025, із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400 гривень.

19.12.2025 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено в порядку ст. 290 КПК України та надано доступ стороні захисту до матеріалів досудового розслідування.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , слідчий суддя виходив з того, що наявні ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Положеннями частини третьої статті 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку слідчого судді, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-VI від 15.04.2008), ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 3 ст. 190, ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3342-IХ від 23.08.2023), що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: заявою ОСОБА_8 про вчинення злочину, а саме шахрайських дій з боку ОСОБА_4 , внаслідок яких останній заволодів грошовими коштами у сумі 4 400 000 грн.; показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, між ним та АО «Гловак і партнери» було укладено договір, відповідно до якого АО зобов`язувалося здійснити юридичний супровід процедури викупу приміщення, розташованого у м. Тернополі, по вул. І. Франка, буд. №. На виконання умов договору потерпілий у п`ять траншів передав ОСОБА_4 грошові кошти на загальну суму 4 400 000 грн. Водночас, зазначене нерухоме майно на електронних торгах було реалізовано іншій особі, а з боку ОСОБА_4 жодних дій щодо забезпечення викупу цього майна здійснено не було; договіром укладений між ОСОБА_8 та АО «Гловак і партнери» від 19.09.2017, акти прийому передач грошових коштів від 16.02.2018 сума 1 760 000 гривень, від 31.10.2017 сума 1 320 000 гривень, 03.10.2017 сума 700 000 гривень, 22.09.2017 сума 310 000 гривень, від 19.09.2017 сума 310 000 гривень; інформацією, отриманою із сайту електронної системи публічних закупівель «Prozorro.Продажі», відповідно до якої ні ОСОБА_8 , ні АО «Гловак і партнери», ні ОСОБА_4 участі у торгах щодо придбання зазначеного об`єкта нерухомого майна не брали; показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що у 2017 році брав участь у торгах з придбання об`єкта нерухомого майна, розташованого у АДРЕСА_3 , однак переможцем торгів не став; показаннями свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що у 2017 році став переможцем електронних торгів з придбання об`єкта нерухомого майна, розташованого у АДРЕСА_3 ; показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що у 2017 році брав участь у торгах з придбання об`єкта нерухомого майна, розташованого у АДРЕСА_3 , однак переможцем торгів не став; висновками судових почеркознавчих експертиз, якими встановлено, що підпис у договорі від 19.09.2017, а також у актах приймання-передачі від 19.09.2017, 31.10.2017 та 16.02.2018 виконаний ОСОБА_4 особисто; показаннями свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що є батьком потерпілого ОСОБА_8 та був присутнім під час передачі його сином грошових коштів ОСОБА_4 та ОСОБА_13 у всі випадки, окрім передачі від 31.10.2017; показаннями свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що працював у АО «Гловак і партнери». Свідок пояснив, що питанням щодо купівлі нерухомого майна ОСОБА_8 займався безпосередньо ОСОБА_4 . Двічі він передавав ОСОБА_8 акти, підписані керівником, а натомість отримував грошові кошти, які потім передавав ОСОБА_4 ; протоколом огляду сайту «Prozorro», а саме електронних торгів під назвою «частина адміністративного приміщення, що знаходиться у АДРЕСА_3 », встановлено, що серед учасників торгів АО «Гловак і партнери», ОСОБА_4 та ОСОБА_8 відсутні; показаннями свідка ОСОБА_14 , який заперечив факт своєї участі у торгах з придбання нерухомого майна, розташованого у АДРЕСА_3 , від імені ОСОБА_8 , на що посилався у своїх показаннях ОСОБА_4 ; показаннями свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що є тестем ОСОБА_8 та був присутнім під час передачі останнім грошових коштів за участь та перемогу у торгах з придбання об`єкта нерухомого майна, розташованого у АДРЕСА_3 ; заявою ОСОБА_16 про вчинення злочину, а саме шахрайських дій з боку ОСОБА_4 , ОСОБА_17 та інших осіб, внаслідок яких останні заволоділи його квартирою АДРЕСА_4 , вартістю 35 000 доларів США; показаннями ОСОБА_16 , який повідомив, що на початку 2022 року ОСОБА_4 дізнався про його намір придбати будинок та наявність квартири АДРЕСА_4 , і запропонував передати квартиру як оплату робіт та послуг для будівництва будинку на земельній ділянці в с. Байківці. 03.06.2022 у нотаріальній конторі у присутності ОСОБА_4 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , вартістю 1 172 726 грн, при цьому кошти ОСОБА_16 не передані, а будинок не збудовано, чим завдано майнову шкоду; показаннями дружини ОСОБА_19 , яка підтвердила зазначене та покази ОСОБА_16 ; показаннями ОСОБА_20 , який повідомив, що ОСОБА_16 розповідав йому про те, що ОСОБА_4 мав побудувати будинок у с. Байківці, а для цього ОСОБА_16 передасть свою квартиру ОСОБА_17 за договором; аудіорозмовами надані ОСОБА_16 , які оглянуто та відповідно до яких ОСОБА_4 та ОСОБА_17 обіцяють виконати умови договору та збудувати будинок в у с. Байківці Тернопільського району; протоколо огляду земельної ділянки у с. Байківці Тернопільського району від 10.06.2024, що підтверджує факт відсутності будь-яких будівельних робіт; заявою ОСОБА_21 про вчинення злочину, а саме шахрайських дій з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_17 , внаслідок яких останні заволоділи її автомобілем Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску; показаннями потерпілої ОСОБА_21 , яка повідомила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_17 заволоділи належним їй на праві власності транспортним засобом Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску; показаннями ОСОБА_22 , який підтвердив викладене, а також показаннями дружини ОСОБА_21 , підкріпленими скріншотами повідомлень між ОСОБА_4 та ОСОБА_22 ; рухом коштів по рахунку ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» встановлено, що грошові кошти за транспортний засіб не надходили; показаннями свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , працівників ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси», які підтвердили, що договір комісії та купівлі-продажу автомобіля, належного ОСОБА_21 , був укладений у жовтні 2022 року, проте грошових коштів за продаж вказаного транспортного засобу не отримували; наявними оригіналами документів щодо комісії та купівлі-продажу автомобіля, вилученими у ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси», відповідно до яких 13.10.2022 між ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» та ОСОБА_21 укладено договір комісії, а 14.10.2022 автомобіль продано ОСОБА_17 ; документами із сервісного центру РСЦ ГСЦ МВС у Тернопільській області, відповідно до яких право власності на автомобіль Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 р.в., 23.05.2024 переоформлено на ОСОБА_17 ; показаннями працівника сервісного центру ОСОБА_25 , який здійснював реєстрацію транспортного засобу, повідомив обставини переоформлення права власності на автомобіль на ОСОБА_17 та під час впізнання впізнав ОСОБА_4 , який був присутній разом із ОСОБА_17 під час перереєстрації автомобіля.

Зазначені докази у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому повідомленні про підозру, є переконливими для слідчого судді в тому, що відповідні кримінальні правопорушення могли бути вчинені, а надані до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість їх вчинення підозрюваним ОСОБА_4 .

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, підозрюваним ОСОБА_4 та його захисниками не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку його непричетність до злочинів, у вчиненні яких йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-VI від 15.04.2008), ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 3 ст. 190, ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3342-IХ від 23.08.2023) КК України.

Крім цього, слідчий суддя вважає, що ризики, які встановлені ухвалою слідчого судді про застосування запобіжного заходу, продовжують існувати.

Так, про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що ОСОБА_4 підозрюється, зокрема у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Тому, є підстави вважати, що ОСОБА_4 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинені ним злочини, може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду. Зокрема, маючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон, в умовах дії угоди про безвізовий режим, укладеної між Україною та країнами Європейського союзу, будучи багатодітним батьком, ОСОБА_4 може безперешкодно виїхати за межі України.

Ризик можливого незаконного впливу ОСОБА_4 на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, підтверджується тим, що їх показання мають важливе значення в даному кримінальному провадженні, безпосередньо в суді вони поки не допитані. ОСОБА_4 перебував у дружніх відносинах із потерпілими та іншим підозрюваним, а від так володіє їхньою контактною інформацією: відомостями про їх місце роботи, контактні телефонні номери, знає суть показань, які вони надавали органу досудового розслідування. Крім того, ОСОБА_4 безпосередньо знайомий із особами, які допитані в даному кримінальному провадженні в якості свідків, а саме ОСОБА_13 , ОСОБА_22 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та іншими свідками. Враховуючи це, існує обґрунтований ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може безпосередньо або через третіх осіб незаконно впливати (шляхом погроз, вмовлянь та/або переконання) на свідків, потерпілих та іншого підозрюваного з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки в подальшому до суду для надання показань, що може негативно вплинути на виконання завдань кримінального провадження.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_4 у будь-який спосіб протягом досудового розслідування даного кримінального провадження перешкоджав досудовому розслідуванню чи перешкоджає йому в даний час у матеріалах провадження немає, і слідчому судді таких даних не надано, а відтак під час розгляду даного клопотання заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, свого підтвердження не знайшов.

За таких обставин, слідчим у поданому клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено наявність ризику, передбаченого пунктом 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), а також можливого незаконного впливу на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного(п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий суддя звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених частиною першою статті 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку слідчий суддя має зробити висновки прогнозованості характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Поряд з вищезазначеним слідчий суддя враховує обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а саме: обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, міцність його соціальних зв`язків, є адвокатом, а також тяжкість кримінальних правопорушень, один з яких, згідно статті 12 КК України, є особливо тяжким злочинами, покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Зважаючи на встановлені ризики, передбачені статтею 177 КПК, а також на обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, на думку слідчого судді, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам кримінального провадження.

Водночас, під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, однак оцінюючи сукупність всіх обставин, передбачених статтею 178 КПК України, на даному етапі розслідування таке втручання в право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість виправдовує потреби досудового розслідування, а застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, оскільки такі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до частини 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті..

Згідно ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя поряд з положеннями ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюєтьсяОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що застава у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та, із врахуванням отриманих коштів внаслідок вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, не є завідомо непомірної для підозрюваного.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України,а також з огляду на те, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 завершується 24.12.2025 року, а закінчити досудове розслідування до цієї дати не вбачається за можливе, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 до 23 год. 59 хв. 19.02.2026.

Керуючись статтями 176-178, 183, 197, 199, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 23 год. 59 хв. 19.02.2026.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1