Справа № 206/5/26
Провадження № 1-кс/206/81/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2026 Слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Лисичанської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.2, ст. 260 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Самарського районного суду міста Дніпра надійшло вказане клопотання.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в березні квітні 2014 року на територій Луганської області було створено не передбачене законом збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність. підпорядкованість. чітку ієрархічність та дисципліну, представники вказаного формування були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні військових операцій. придушення організованого опору населення на окупованій території, встановлення режиму військового стану, протистояння Збройним силам України, правоохоронним органам, органам державної влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказане формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Луганської області та мало загальну координацію керівництва.

В середині липня 2014 року у громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виник злочинний умисел направлений на пособництво в діяльності не передбаченого законом збройного формування.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_5 , знаходячись на території міста Зорінськ, Луганської області та ряду населених пунктів Донецької області, збирав та передавав інформацію представникам непередбаченого законом збройного формування про кількість військовослужбовців, що знаходились на блокпосту в районі міста Дебальцеве Донецької області, їх озброєння, кількість та вид військової техніки.

26.09.2014 повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258 3 КК України.

27.11.2014 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

22.12.2017 у кримінальному провадженні змінено кваліфікацію зі ст.258 3 на ч.5 ст. 27, ч. 2 ст. 260 КК України.

22.12.2017 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри відносно ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.258 3 КК України на ч.5 ст. 27, ч. 2 ст. 260 КК України.

Під час досудового розслідування до суду неодноразово подавалися клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотань про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які слідчими суддями були задоволені, однак у зв`язку з переховуванням підозрюваного затримати і доставити його до суду не вдалося, а строк дії відповідних ухвал закінчувався.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, воєнним станом в Україні, та проведенням бойових дій на території Луганської області, неможливо ОСОБА_5 вручити повістку про виклик, внаслідок чого з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_5 на 26.07.2025, 27.07.2025, 28.07.2025.

Наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- витягом ЄРДР;

- протоколом огляду місця події, вилучених речей від 24.09.2014 року;

- протоколом огляду предметів від 25.09.2014 року;

- висновком експертам № 55 від 26.01.2015 року, згідно якої, вилучені патрони під час огляду є бойовими припасами;

- розсекреченими матеріалами НСРД

та іншими матеріалами кримінального провадження, які в совокупності підтверджують причетність ОСОБА_5 до злочину передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст. 260 КК України.

Прийнятими заходами органом досудового розслідування, встановити місце знаходження підозрюваного ОСОБА_5 , не представилося можливим, оскільки він переховується від органів досудового слідства, у зв`язку з чим 27.11.2014 на підставі ст. 281 КПК України його оголошено у розшук.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні;

- продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється..

Про існування ризику, що ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду свідчить той факт, що ОСОБА_5 , переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим 27.11.2014 його оголошено у розшук.

Тяжкість покарання, передбаченого санкцією вчиненого ОСОБА_5 , тяжкого злочину, та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, відсутністю інших альтернативних видів покарань.

Про існування ризику, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні свідчить той факт, що у кримінальному провадженні наявні анкетні дані та місце проживання свідків, які є місцевими мешканцями, приймали участь у документуванні злочинної діяльності ОСОБА_5 . Життя та здоров`я цих свідків наражається на небезпеку через його схильність до вчинення насильницьких злочинів, в тому числі із застосуванням вогнепальної зброї.

Про існування ризику, що ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, свідчить тривалість, систематичність та зухвалість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, які він вчиняв протягом тривалого часу, що вказує на ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, що підтверджується показаннями свідків, протоколом огляду предмету, а саме мобільних телефонів, патронів, блокнота, ТТН; характеризуючими данними.

Не передбачене законом збройне формування, в якому приймає участь ОСОБА_5 продовжує свою діяльність на тимчасово окупованій території Луганської області до теперішнього часу.

Враховуючи зазначені обставини, застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для забезпечення реалізації покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, та ту обставину, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення покарання за вчинення злочину, в якому підозрюється, а тому згідно ч. 1 ст. 183 КПК України доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 може бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Також відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 260 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто тримання під вартою).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого розмір застави не визначається хоча б за однієї з наступних умов:

- стосовно підозрюваного, обвинуваченого який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором;

- при розгляді клопотання у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 260 КК України, під час дії воєнного стану.

Всі ці умови наявні у зазначеному кримінальному провадженні.

На підставі вищезазначених обставин доцільно обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав клопотання з наведених у ньому обставин.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, вивчивши та дослідивши подане клопотання та надані письмові матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В провадженні СУ ГУНП в Луганській області знаходиться кримінальне провадження під № 0000308, відомості про яке внесено до ЄРДР від 25.09.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Органом досудового розслідування повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, на підставі ст. 135 КПК України, шляхом публікації відомостей на офіційному сайті офісу Генерального прокурора.

Слідчий суддя, при вирішенні даного клопотання, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного з цими злочинами, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання істинних завдань КПК України визначених ст. 2.

Прийнятими заходами встановити місце знаходження підозрюваного ОСОБА_5 не представилося можливим, оскільки він переховується від органів досудового слідства, у зв`язку з чим 27.11.2014 на підставі ст. 281 КПК України його оголошено у розшук.

Органом досудового розслідування у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, воєнним станом в Україні, захопленням майже всієї території Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повідомлення про зміну підозри та повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278, 279 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 147 (8180) від 22.07.2025, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, було опубліковано повідомлення про підозру та повістку про виклик ОСОБА_5 до прокурора Лисичанської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_6 . ОСОБА_5 для вручення письмового повідомлення підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, допиту як підозрюваного, проведення інших слідчих та процесуальних дій у зазначеному кримінальному провадженні не з`явився.

ОСОБА_5 у жодний із призначений час у визначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття до орган досудового розслідування не повідомив.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме їх копіями: витягом з ЄРДР; показами свідків, ухвалами слідчих суддів від 12.08.2019, 12.08.2019, 18.11.2014, 19.11.2014, 18.10.2021, протоколами огляду від 24.09.2014, 25.09.2014, висновком експерта від 26.01.2015, повідомленням про підозру від 26.09.2014, постановою про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 22.12.2017 постановою про оголошення розшуку підозрюваного від 27.11.2014 та іншими матеріалами клопотання в їх сукупності.

Окрім того, встановлені обставини під час розгляду клопотання та додані матеріали, дійсно свідчать про існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Про наявність вказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, свідчить наступне, а саме що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території України.

Про існування ризику, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні свідчить те, що у кримінальному провадженні наявні анкетні дані та місце проживання свідків, які є місцевими мешканцями, приймали участь у документуванні злочинної діяльності ОСОБА_5 . Життя та здоров`я цих свідків наражається на небезпеку через його схильність до вчинення насильницьких злочинів, в тому числі із застосуванням вогнепальної зброї.

Про існування ризику, що ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, свідчить те, що тривалість, систематичність та зухвалість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, які він вчиняв протягом тривалого часу, що вказує на ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї. Вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, що підтверджується наявними доказами що містяться в матеріалах справи. Не передбачене законом збройне формування, в якому приймає участь ОСОБА_5 продовжує свою діяльність на тимчасово окупованій території Луганської області до теперішнього часу.

Слідчий суддя, окрім цього, враховує характер кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 260 КК України, у якому ОСОБА_5 підозрюється, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої, та яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Слідчим суддею встановлено, що запобігання ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, вчинення нових злочинів становить суспільний інтерес. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує обрання підозрюваному запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Окрім того, органом досудового розслідування з метою встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , проведено заходи по встановлення родинних зв`язків; проведено заходи по встановлення відомостей щодо перетину державного кордону, щодо реєстрації як внутрішнього переміщеної особи,

В результаті проведеної перевірки встановлено, що на території України ОСОБА_5 тривалий час відсутній, державний кордон України не перетинав, інформація щодо перетину державного кордону з тимчасово окупованої території Луганської та Донецької областей відсутня, відповідно до відомостей прикордонної служби України Східно регіонального Управління, щодо перетину державного кордону, щодо реєстрації як внутрішнього переміщеної особи (а.с.98-99).

Таким чином наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто на території російської федерації.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що в даному випадку прокурором доведено наявність підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , дійсно перебуває на тимчасово окупованій території України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, підлягає задоволенню та за відсутності підозрюваного ОСОБА_5 йому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 131, 132, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 211, 309, 310, 336, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором виконуючим обов`язки керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

За відсутності підозрюваного, обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без визначення розміру застави.

Після затримання підозрюваного і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1