Справа №333/86/26
Провадження №1-кс/333/422/26
УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2026 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007803, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тимошівка Михайлівського району Запорізької області, громадянина України, який перебував на посаді поліцейського ізолятора тимчасового тримання №5 ГУНП в Запорізькій області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

12.01.2026 року старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007803 від 13.11.2025 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом т.в.о. начальника ГУНП в Запорізькій області №443 о/с від 09.12.2016 року ОСОБА_6 призначено на посаду поліцейського ізолятора тимчасового тримання №5 ГУНП в Запорізькій області. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. Наказом № 822 о/с від 23.05.2022 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_6 звільнено зі служби в поліції. Таким чином, ОСОБА_6 до 23.05.2022 року являвся службовою особою працівником правоохоронного органу. У свою чергу, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, перебуваючи на посаді поліцейського ізолятора тимчасового тримання №5 ГУНП в Запорізькій області, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання РФ території м. Василівка Василівського району та інших населених пунктів Запорізької області, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади російської федерації, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації рф та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на тимчасово окупованій території Запорізької області та, зокрема, на тимчасово окупованій території м. Василівка Василівського району, системи органів державної влади рф, у тому числі правоохоронної, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, приблизно з початку квітня 2022 року, але не пізніше 23 травня 2022 року (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), в період проведення військових дій на території Запорізької області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, перейшов на бік ворога, надавши добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою рф. Після цього, ОСОБА_6 з власної ініціативи добровільно розпочав «службу» в підпорядкуванні окупаційної влади РФ, а саме у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м. Василівка Василівського району Запорізької області, а також виконував вказівки і розпорядження окупаційної влади РФ, здійснював чергування у складі вказаного незаконно створеного правоохоронного органу на тимчасово окупованій території м. Василівка Василівського району Запорізької області, усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вказані дії шкодять суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України. Таким чином, ОСОБА_6 вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто державну зраду. ОСОБА_6 підозрюється у державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді довічного позбавлення волі, та переховується від слідства та суду на тимчасово окупованій рф території України, продовжуючи вчиняти інкриміноване йому кримінальне правопорушення, слідчий просить в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України, обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого у повному обсязі та послалася на обставини, які у ньому були викладені.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо клопотання слідчого.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задовольнити клопотання з таких підстав.

Клопотання погоджене з прокурором, оформлене відповідно до вимог ст.184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування щодо кримінального провадження.

Судом встановлено, у межах кримінального провадження №0000064 від 16.04.2022 року, 22 жовтня 2025 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Складене 22 жовтня 2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про виклик останнього на 29 жовтня 2025 року, 30 жовтня 2025 року та 31 жовтня 2025 року до Запорізької обласної прокуратури були опубліковані 27 жовтня 2025 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та 25 жовтня 2025 року у газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, таким чином відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 136, 278 КПК України було вжито заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру.

Так, після повідомлення про підозру ОСОБА_6 за викликами до органу досудового розслідування та прокуратури не з`явився.

Разом з тим, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 умисно переховується від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений ним особливо тяжкий злочин.

31.10.2025 року слідчим винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_6 у розшук.

Постановою прокурора від 13.11.2025 року матеріали відносно підозрюваного виділені в окреме провадження №0007803. 13.11.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч.2 ст.111 КПК України (кримінальне провадження №0007803).

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допитів свідків; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності

У своєму рішенні Європейський суд з прав людини наголосив (справа «Чеботарь проти Молдови» від 13.02.2008 р.), що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданим у відповідності до ст.5 п.1 (с), поліція не повинна мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Так само не обов`язково, щоб затриманій особі в подальшому було пред`явлено обвинувачення або ця особа постала перед судом. Метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яка повинна підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання. При цьому, обґрунтована підозра є важливою гарантією від свавільного тримання під вартою або затримання особи.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, поряд з положеннями ч.2 ст.297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини у відповідності до якої «обґрунтована підозра» про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

Разом з тим, слідчий суддя не наділений повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Ухвалою слідчого судді від 21.01.2026 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Як встановлено слідчим суддею, на даний час підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства та перебуває на тимчасово-окупованій території України у м. Василівка Василівського району Запорізької області. Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_6 з 24.02.2022 року Державний кордон України не перетинав.

Згідно з положеннями ст.42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатку до неї Положенням про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907 року, ратифікованої Україною 24.08.1991 року, визначено наступне: територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.

Відповідно до положень п.7 ст.1 Закону України від 15.04.2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 «Про деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» установлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376, з 26 лютого 2022 року територія Василівської міської територіальної громади Василівського району Запорізької області є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.

Таким чином, на теперішній час територія Василівської міської територіальної громади Василівського району Запорізької області є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.

Як встановлено слідчим суддею, на даний час підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства та перебуває на тимчасово-окупованій території України.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та / або перебуває на тимчасово окупованій території України. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на вищенаведене, доведеність прокурором обставин, передбачених ч.6 ст.193 КПК України, а саме, що підозрюваний переховується від слідства та суду на тимчасово окупованій рф території України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто у вигляді тримання під вартою.

Слідчим і прокурором надані вагомі докази на підтвердження наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення. ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки в умовах війні, за який ч. 2 ст. 111 КК України, передбачене покарання, зокрема у вигляді довічного позбавлення волі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року (п. 36), «…Суд зазначає, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96, пункти 80-81, рішення від 26 липня 2001 року)…».

ОСОБА_6 на теперішній час перебуває на території, яка тимчасово контролюється та утримується російськими військами та не підконтрольна органам державної влади України. Також, по теперішній час ОСОБА_6 за викликами не з`явився та жодним чином не повідомив про причини своєї неявки. При цьому, його розшук триває. Зазначене дає підстави слідчому судді вважати, що залишаючись на волі, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування або суду з метою уникнення можливого покарання.

Крім того, стороною обвинувачення підтверджений ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки на даний час фактично продовжує проходити службу в підпорядкуванні окупаційної адміністрації РФ, виконує їх вказівки і розпорядження на території м. Василівка Запорізької області, а відтак, останній, з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, показання яких мають доказове значення для підтвердження вини останнього. При цьому, підозрюваний може вчиняти на них тиск та провокувати у них бажання змінити або відмовитися від наданих свідчень, що викривають його у вчиненні інкримінованого йому особливо тяжкого злочину, у тому числі шляхом особистих зустрічей, застосування методів залякування, фізичного та морального впливу на близьких для свідків осіб та їх членів родини, які залишились проживати на тимчасово окупованій території Запорізької області.

Вказане також свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності.

Слідчий суддя, враховуючи особу підозрюваного, який переховується від слідства та суду, характер інкримінованого правопорушення, його конкретні обставини та суспільну небезпечність, тяжкість покарання, передбаченого законодавством, за такий злочин, погоджується, що існують обставини, ризики настання яких, з урахуванням положень ст.177 КПК України, є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З положень ст. ст. 183, 193, 194 КПК України випливає, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави не визначається, питання про застосування відносно підозрюваного обраного запобіжного заходу вирішуватиметься остаточно вже після його затримання та доставки до суду, тому строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, який перебуває на тимчасово окупованій території України, не обмежується строком, встановленим ч.1 ст. 197 КПК України.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007803 від 13.11.2025 року за ч.2 ст.111 КК України, задовольнити повністю.

Обрати підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Тимошівка Михайлівського району Запорізької області, громадянину України, який перебував на посаді поліцейського ізолятора тимчасового тримання №5 ГУНП в Запорізькій області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення строку дії такого запобіжного заходу та розміру застави.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1