Справа № 629/2260/24
Номер провадження 1-кп/629/22/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м.Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора- ОСОБА_3 , потерпілої- ОСОБА_4 , представників потерпілих- ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законного представника потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , обвинувачених- ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121, ч.1 ст.357 КК України, та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст.187, ч.2 ст.121, ч.1 ст.357 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває дане кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченим запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Зазначив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121, ч.1 ст.357 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 8-ми до 15 років(ч.4 ст.187 КК України), від 7-ми до 10 років(ч.2 ст. 121 КК України), офіційно не працевлаштовані, не одружені, дітей на утриманні не мають, а отже є достатні підстави вважати, що вони можуть переховуватися від суду у зв`язку з мірою покарання, яка їм загрожує. Обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків, з метою виконання обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покладених на них процесуальних обов`язків, враховуючи, що останні обвинувачуються у вчиненні злочинів, що відносяться до категорії тяжких злочинів, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам. За таких обставин, враховуючи існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурор просив продовжити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжні заходи у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, без можливості внесення застави.

Потерпіла ОСОБА_4 та представники потерпілих клопотання прокурора підтримали, просили його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_11 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на ту обставину, що ОСОБА_9 вже тривалий час перебуває під вартою, заперечує свою причетність до інкримінованих кримінальних правопорушень, його вина стороною обвинувачення не доведена та не підтверджена жодними доказами. Зазначили про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та наявність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого. Зауважили, що всі свідки та потерпілі у кримінальному провадженні вже допитані, ОСОБА_9 незаконно не впливав на будь-кого з них та не має наміру в подальшому впливати. Просили змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме-домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_12 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зауважили, що ОСОБА_10 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має міцні сталі соціальні зв`язки, не має наміру ухилятися від суду. На даний час майже всі докази у кримінальному провадженні досліджені, свідки допитані, а отже відсутні ризики незаконного впливу на свідків та інші ризики, визначені ст. 177 КПК України. Враховуючи ці обставини, просили змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме-домашній арешт.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в рамках заявлених клопотань, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно п.1, п.3, п.4, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування ( Бекчиєв проти Молдови §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти ( Ідалов проти Росії , Гарицьки проти Польщі , Храїді проти Німеччини , Ілійков проти Болгарії ).

Суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме, що останні обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, за одне з яких передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років. Також суд враховує вік обвинувачених та стан їх здоров`я, відсутність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків (не одружені, офіційно не працевлаштовані, ОСОБА_9 раніше судимий, ОСОБА_10 за місцем реєстрації не мешкає).

З урахуванням наведених даних суд вважає, що обставини регламентовані п. п. 1, 5 ч. 1 ст.177, п. п. 1-3 ч. 1 ст.194 вказаного Кодексу є дійсними.

Зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі, можуть переховатися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд приходить до висновку, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст.177, п. п. 1-3 ч. 1 ст.194 КПК України на цей час є реальними, враховуючи зміст пред`явленого обвинувачення, а також тяжкість кримінальних правопорушень, характер та обставини протиправних дій, в яких ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Вказані обставини судом враховані при розгляді клопотання прокурора.

А відтак, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання осіб під вартою, не зменшилися.

Оскільки термін дії запобіжних заходів спливає 15.01.2026 року, закінчити розгляд справи до вказаного строку не є можливим, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, суд, відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст.177, 183, 194 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання прокурора -задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 13 березня 2026 року, включно, без визначення застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 13 березня 2026 року, включно, без визначення застави.

В задоволенні клопотань обвинувачених та захисників про заміну запобіжних заходів на домашній арешт-відмовити.

Копію ухвали направити начальнику ДУ "Харківський слідчий ізолятор" - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченими в той же строк, з моменту вручення їм копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1