Справа №295/6904/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира матеріали об`єднаних кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за №0000523 від 03.05.2023, за №0001134 від 09.08.2023 на підставі обвинувальних актів відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Холон, країни Ізраїль, українця, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, який не має на утриманні дітей, раніше судимого:

12.08.2022 Богунським районним судом м. Житомира за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05.10.2023 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та ОСОБА_4 направлено для відбування покарання за вироком суду від 12.08.2022 (з 05.12.2023 по даний час відбуває покарання за вказаним вироком),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.309, ч. 2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2023 року близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебував на відкритій ділянці місцевості поблизу будинку № 1 по вул. Західне Шосе, у м. Житомирі, де побачив на землі зіп-пакет, який підняв та виявив в середині кристалічну речовину фіолетового кольору.

Усвідомлюючи, що дана речовина містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети її збуту.

Реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, ОСОБА_4 поклав зіп-пакет із зазначеною речовиною до правої калоши штанів, в які був одягнений, та продовжуючи реалізацію свого умислу, направленого на незаконне зберігання без мети її збуту, переносив зазначений зіп-пакет із особливо небезпечною психотропною речовиною всередині невстановленими вулицями міста Житомира, таким чином зберігаючи при собі.

В подальшому, 03 травня 2023 року, близько 16 годин 14 хвилин за адресою: м. Житомир, вул. Дачна, 58, у ОСОБА_4 виявлено та в подальшому вилучено зіп-пакет із кристалічною речовиною фіолетового кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP в перерахунку на загальну масу 0,2297 г, яку ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Також 05.08.2023 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебував за адресою: м. Житомир, вул. Дачна 58, де зустрівся з раніше знайомим йому ОСОБА_6 , який мав при собі мобільний телефон торгівельної марки «Samsung Galaxy» моделі «A12 3/32Cb IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору з картою пам`яті на 32 гб із силіконовим чохлом оливкового кольору.

В цей день, час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, яке належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, ОСОБА_4 під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, повідомивши, що його мобільний телефон не працює, звернувся до ОСОБА_6 з проханням надати йому мобільний телефон, запевнивши, що після телефонного дзвінка поверне його, хоча у дійсності таких намірів не мав. В свою чергу, ОСОБА_6 , не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_4 , будучи впевненим у щирості його намірів, добровільно надав мобільний телефон торгівельної марки «Samsung Galaxy» моделі «A12 3/32Cb IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 серійний номер: НОМЕР_3 вартістю 3933 грн. 33 коп. останньому.

Отримавши у вищевказаний спосіб мобільний телефон торгівельної марки «Samsung Galaxy» моделі «A12 3/32Cb IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 серійний номер: НОМЕР_3 ОСОБА_4 , утримуючи його при собі, не вчинив будь-яких дій для його поверненнята скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, та в подальшому розпорядився зазначеним майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 3933 грн. 33 коп.

Кримінальна відповідальність за вчинене передбачена ч.1 ст.309 та ч.2 ст.190 КК України, а саме за незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, без мети збуту, та за заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказував, що обвинувачення за ч.1 ст.309 КК України йому зрозуміле, свою вину в цій частині визнав повністю. Пояснював, що визнає фактичні обставини правопорушення за ч.1 ст.309 КК України, які встановлені на досудовому слідстві. Також пояснив, що 03.05.2023 знайшов і підняв згорток із психотропною речовиною для особистого вживання. Поклав вказаний згорток до калоші штанів та переносив вулицями Житомира. 03.05.2023 був затриманий працівниками поліції.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю за ч.1 ст. 309 КК України, обставини справи за вчиненим кримінальним правопорушенням ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 309 КК України, які ніким не оспорюються та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів за обвинуваченням у вчиненні ч.1 ст.309 КК допитом обвинуваченого та письмових матеріалів, що характеризують його особу.

Щодо пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.190 КК України обвинувачений ОСОБА_4 в цій частині свою вину не визнав та пояснив, що не пригадує всіх подій. Пам`ятає лише, що у вказаний день були разом із потерпілим в лісу та випивали алкоголь. Були із потерпілим у дружніх стосунках, конфліктів не було. За телефон нічого не пригадує та в руки його він не брав. Потім в цей день ОСОБА_4 зустрічався із свідком ОСОБА_7 , до якого він приїхав і вони пішли разом гуляти, а також вони зустрілися із свідком ОСОБА_8 . Як вони разом проводили час він не пригадує.

Попри невизнання своє провини ОСОБА_4 суд вважає, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, також доведена в ході судового розгляду належними, допустимими та достатніми доказами, виходячи з такого.

Вина ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами:

Показами потерпілого ОСОБА_6 , який розповів, що кілька років тому, влітку він зустрівся із ОСОБА_4 по вулиці Дачній, в приватному секторі поруч із лісом. Вони розмовляли, дивилися фото на мобільному телефоні потерпілого «Samsung Galaxy». Після цього він відійшов до туалету і віддав свій телефон ОСОБА_4 , який попросив подзвонити. Коли потерпілий повернувся, то ОСОБА_4 вже не було на місці. Він почав його шукати та телефонувати. Але телефон вже був відключений. Після цього він звернувся до поліції. Просив суворо не карати обвинуваченого та призначити м`яке покарання. Вказував, що пробачив за вчинене.

Показами свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що влітку, кілька років тому, він зустрів на вулиці неподалік від магазину свого сусіда - ОСОБА_4 . Останній звернувся по допомогу і попросив його закласти мобільний телефон Самсунг. ОСОБА_4 сказав, що це його особистий мобільний телефон. Свідок вирішив допомогти та заклав цей телефон до ломбарду і передав гроші ОСОБА_4 , а за це отримав 100 грн.

Показами свідка ОСОБА_7 , який розповів, що він товаришував із ОСОБА_4 , та останній, приблизно в серпні 2023р., подзвонив і сказав, що виграв в карти мобільний телефон і запропонував зустрітися. У кого саме він виграв мобільний телефон він не сказав. Далі ОСОБА_4 запропонував здати цей телефон до ломбарду і вони разом пішли до ломбарду по вулиці Клосовського. ОСОБА_7 також пішов із ОСОБА_4 за компанію, але у зв`язку із тим, що у них не було паспорту вони подзвонили своєму знайомому ОСОБА_10 і попросили допомоги. ОСОБА_11 прибув до ломбарду і здав на своє ім`я цей телефон, і віддав гроші ОСОБА_4 .

Показами свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що пригадує, як у вересні 2023р. він брав участь в якості понятого при проведенні слідчого експерименту в місті Житомирі, поруч із лісом. На цій дій також був обвинувачений ОСОБА_4 і ще один понятий ОСОБА_13 , який на даний час проходить службу в ЗСУ і рахується як безвісти зниклий. Під час цього слідчого експерименту ОСОБА_4 щось показував, але що саме він вже не пригадує.

Окрім показів потерпілого та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, підтверджується наступними письмовими доказами:

- Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0001134 від 09.08.2023 року про внесення відомостей із правовою кваліфікацією ч. 2 ст.190 КК України про те, що 05.08.2023, невідома особа, перебуваючи за адресою: м. Житомир, вул. Дачна, 52, шляхом обману, під приводом телефонного дзвінка, заволоділа мобільним телефоном «Самсунг а12», який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 134-135).

- протоколом прийняття у ОСОБА_6 заяви про кримінальне правопорушення від 08.08.2023, де він зазначив, що 05.08.2023 близько 13:00 год. невідома особа, перебуваючи за адресою: м. Житомир, вул. Дачна, 60, шляхом обману, під приводом телефонного дзвінка, заволоділа його мобільним телефоном «Самсунг а12» (а.с. 136).

- протоколом огляду місця події від 08.08.2023, в ході якого ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції силіконовий чохол від мобільного телефону Samsung A12 оливкового кольору, на якому наявні сліди використання. При даному огляді ОСОБА_4 , повідомив, що даний чохол від телефону Samsung A12, який він шахрайським шляхом заволодів у ОСОБА_6 (а.с. 139-141).

- Протоколом проведення слідчого експерименту (з фототаблицею) від 07.09.2023, за участю підозрюваного ОСОБА_4 , за результатами якого останній розповів та показав на місцевості всі обставини події, що відбулись 05.08.2023 за його участю. Показав, як 05.08.2023 він близько 13:00 год. прийшов до свого знайомого ОСОБА_6 , а саме до будинку АДРЕСА_1 , де зустрівшись з останнім вирішив вжити спиртні напої. ОСОБА_4 разом з потерпілим вирушили до магазину «Цитрус», що по вул. Сосновій 45 в м. Житомирі, в якому потерпілий придбав пляшку горілки та води. Далі вони відправились в напрямку лісу, де на його окраїні почали вживати спиртні напої. Під час розпивання спиртних напоїв підозрюваний ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_6 надати йому його мобільний телефон марки «Samsung» під приводом дзвінка, на що ОСОБА_6 погодився та добровільно надав телефон ОСОБА_4 в свою чергу ОСОБА_4 , взявши до рук телефон ОСОБА_14 , зробив вигляд, що має намір подзвонити, сів на свій велосипед і поїхав в напрямку лісу. В подальшому ОСОБА_4 за допомогою ОСОБА_9 здав телефон до ломбарду «Євро Фінанс» (а.с. 150-157).

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.09.2023р за участю потерпілого ОСОБА_6 , в ході якого останній показав місце зустрічі із знайомим ОСОБА_4 та обставини заволодіння останнім мобільним телефоном під приводом дзвінка. (а.с. 158-160);

- Відповіддю з ПТ «ЕВ.РО.ЛОМБАРД «ЕВ.РО.ФІНАНСИ ЛТД І КОМПАНІЯ» від 11.08.2023 за №402, в якій зазначено, що ОСОБА_9 05.08.2023 о 15:12 год заклав мобільний телефон смартфон - Samsung A12 (а.с. 138);

- висновком експерта Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №СЕ-19/106-23/11118-ТВ від 31.08.2023, яким визначена ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung» модель «Galaxy A12 3/32Gb» станом на 05.08.2023 в розмірі 3933,33 грн. (а.с. 145-149).

Отже, дослідивши наведені докази у своїй сукупності та зіставивши фактичні дані, які зафіксовані в них, суд вважає, що вони поза розумним сумнівом підтверджують, що обвинувачений ОСОБА_4 05.08.2023 року близько 13 год. 00 хв перебував за адресою: м. Житомир, вул. Дачна 58 та зустрівся із потерпілим ОСОБА_6 , з яким був знайомий до цього. В ході спілкування ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_6 його мобільний телефон марки «Samsung Galaxy» моделі «A12 3/32Cb» для здійснення дзвінка і в подальшому втік, заклавши його у ломбард з допомогою свого знайомого ОСОБА_15 .

Вказані обставини підтверджені в достатньому обсязі як показами самого обвинуваченого, який не заперечував, що був разом із потерпілим в лісу, випивав із ним і далі зустрічався із ОСОБА_9 і ОСОБА_7 ; потерпілого, та свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , які були безпосередніми очевидцями перебування у володінні ОСОБА_4 вказаного мобільного телефону та здачі його в ломбард за проханням останнього, так і письмовими доказами, зокрема протоколами проведення слідчого експерименту (з фототаблицею) за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які добровільно показали на місці події всі обставини сумісного проводження часу та незаконного заволодіння мобільним телефоном шляхом зловживання довірою потерпілого. Факт закладення даного телефону в ломбард також підтверджується письмовою відповіддю з фінансової установи. Будь-яких причин або мотивів обмовлювати обвинуваченого з боку потерпілого не було, оскільки як підтвердив сам ОСОБА_4 вони були у дружній стосунках та конфліктів не мали. Тому сумніватися у правдивості слів потерпілого у суду не має підстав.

Відповідно до ст. 94 КПК України, аналізуючи вищезазначені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх матеріалів кримінального провадження, керуючись законом, приходить до переконання, що зазначені докази є належними, допустимими, достовірними, перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного, не суперечать між собою, та підтверджують, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого повністю доведена, противоправні дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за частиною 2 статті 190 КК, як заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини, без мети збуту, та у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.309 та ч.2 ст.190 КК України.

Призначаючи міру покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України вчинив кримінальний проступок та нетяжкий злочин, раніше судимий, вчинив нові кримінальні правопорушення в період іспитового строку, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем відбуття покарання в ДУ «ЖУВП №8» характеризується вкрай негативно, допустив 10 порушень режиму тримання та має різноманітні стягнення. Вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.309 КК визнав, щиро каявся та активно сприяв у розкритті вчиненого ним правопорушення.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому за ч.1 ст.309 КК України, у відповідності до вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України, у відповідності до вимог ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

За таких даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, а також з урахуванням сукупності всіх обставин, які характеризують особу винного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст.309 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, а за ч.2 ст.190 КК позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за сукупністю кримінальних правопорушень призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

При цьому вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 з 05.12.2023р. по даний час відбуває покарання у виді 4 років позбавлення волі за попереднім вироком (відбув 1 рік 11 місяців, невідбута частина 2 роки 1 місяць).

Частиною 4 статті 71 КК України передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Зважаючи на вказані положення, у зв`язку із вчиненням кримінальних правопорушень в період іспитового строку, ОСОБА_4 необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю вироків та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Богунського районного суду м. Житомира від 12.08.2022 у вигляді 1 року, та призначити кінцеве покарання у виді 3 років позбавлення волі, початок відбуття якого рахувати з моменту набрання цим вироком законної сили.

Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню.

Запобіжний захід в ході розгляду справи не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення товарознавчої експертизи складають 956 грн. 00 коп., та експертизи матеріалів - 1195 грн, і підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Богунського районного суду м. Житомира від 12.08.2022 у вигляді 1 року позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання цим вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення двох судових експертиз в загальному розмірі 2151,00 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 14.08.2023 на силіконовий чохол оливкового кольору скасувати.

Речові докази:

-особливо небезпечну речовину PVP, масою 0,2297г знищити

-силіконовий чохол оливкового кольору з під телефону - повернути ОСОБА_6 як власнику.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1