ВИРОК

іменем України

08 грудня 2025 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

найменування кримінального провадження:

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 від 19.01.2025 року;

відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:

обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, житель с. Завадка Стрийського району Львівської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , з базовою вищою освітою, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, не працює, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра у КНП Сколівської міської ради «Сколівська центральна лікарня» не перебуває, користується пільгами, встановленими законодавством України для осіб з інвалідністю ІІІ групи (загальне захворювання), раніше до кримінальної відповідальності не притягався;

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні котрого обвинувачується особа: ч. 2 ст. 286 КК України;

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

з боку сторони обвинувачення прокурор відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 ; з боку сторони захисту обвинувачений ОСОБА_3 ;

розглянувши обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Д. Галицького, 8, у м. Сколе Стрийського району Львівської області, за участі вищевказаних сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, -

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_3 19.01.2025 року близько 18:25 год., керуючи належним йому технічно справним транспортним засобом квадроциклом марки CFORCE моделі CF400AU-L, без реєстраційного номера, та рухаючись таким автодорогою по вул. Т. Шевченка у с. Завадка Стрийського району Львівської області, у напрямку м. Сколе Стрийського району Львівської області, порушив вимоги розділу 1 пункту 1.5., розділу 2 підпунктів «б», «д» пункту 2.3, розділу 12 пункту 12.1. Правил дорожнього руху, котрі виразилися в тому, що він керуючи вказаним транспортним засобом, при проїзді ділянки на мості повз струмок, що поблизу житлового будинку № 116, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність до її зміни, не обрав безпечної швидкості і, як наслідок, втратив керованість над вказаним транспортним засобом, у подальшому виїхавши за межі проїзної частини дороги, де допустив його перекидання з падінням у струмок. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди та порушень водієм ОСОБА_3 названих Правил дорожнього руху, малолітній пасажир транспортного засобу квадроциклу марки CFORCE моделі CF400AU-L, без реєстраційного номера, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер внаслідок механічної асфіксії від закриття просвіту дихальних шляхів рідиною при утопленні, що супроводжувалась комплексом розладів функцій центральної нервової, серцево-судинної систем та органів дихання, що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя у момент заподіяння, та перебуває у прямому причинному зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху, а також настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи особою, яка керувала транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позиції сторін кримінального провадження щодо пред`явленого обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності його позиції, вину визнав повністю та підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини. Зокрема вказав, що того злощасного вечора на належному йому квадроциклі марки CFORCE моделі CF400AU-L, без реєстраційного номера, виїхав разом із своїм малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у місцевий магазин за продуктами. Він дійсно не врахував дорожньої обстановки та стан дорожнього покриття, оскільки було достатньо слизько, й поблизу житлового будинку № 116, що по вул. Т. Шевченка у с. Завадка Стрийського району Львівської області, здійснюючи проїзд мостом через струмок, втратив керованість вказаним транспортним засобом й виїхав ним за межі проїзної частини дороги, де відбулося перекидання вказаного транспортного засобу з падінням у струмок. Нажаль, внаслідок такої дорожньо-транспортної пригоди, він отримав значні травми опорно-рухового апарату, внаслідок котрих у подальшому став особою з інвалідністю, а його малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер при утопленні у струмку. При цьому, він, незважаючи на отримані травми, одразу ж намагався допомогти малолітньому синові, проте щодо нього це вже було не актуально й це привело його в шок та відчай. На сьогодні він усвідомлює, що такі його дії є нічим іншим, як порушенням правил безпеки дорожнього руху, однак він просить його суворо не карати, так як умислу на спричинення таких тяжких наслідків у нього не було, він щиро кається у скоєному, а тягар втрати дитини буде нести усе своє життя. Просить його суворо не карати, надати можливість довести суду своє виправлення без ізоляції від суспільства. Також зазначив, що він проживає у віддаленій від громадського транспорту гірській місцевості, при цьому постійно проходить відповідний курс лікування та реабілітації, для чого йому необхідно надалі бути наділеним правом керування транспортними засобами, а тому просив також не позбавляти його такого права, з-поміж іншого й через те, що він раніше жодного разу не притягався навіть до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, хоча керує транспортними засобами вже достатньо давно.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , яка є дружиною обвинуваченого ОСОБА_3 та матір`ю загиблого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначила, що не була очевидицею описаної дорожньо-транспортної пригоди, проте підтвердила, що дійсно того злощасного вечора її чоловік ОСОБА_3 на належному йому квадроциклі марки CFORCE моделі CF400AU-L, без реєстраційного номера, на її прохання виїхав у місцевий магазин за продуктами, при цьому разом із ним попросився їх малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проти чого вони не заперечували, однак додому вказаного вечора обоє вже не повернулися. Вказала, що по спливу часу вона усвідомлює, що жодної користі від того, що обвинувачений ОСОБА_3 у цей важкий для їх сім`ї час буде відбувати покарання у місцях позбавлення волі, нікому не буде, а тому, з урахуванням також тієї обставини, що вони з обвинуваченим ОСОБА_3 мають на утриманні та виховують ще одну малолітню дитину, просила його суворо не карати, як і не застосовувати щодо нього додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки без такого права він не зможе надалі проходити курс лікування та реабілітації, а його транспортування, враховуючи гірську місцевість та віддаленість від медичних закладів, стане для їх сім`ї непосильним тягарем.

Визначений обсяг доказів, котрі підлягають дослідженню, та встановлений порядок їх дослідження.

Після роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_3 суті обвинувачення, який винним себе у скоєнні пред`явленого йому обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, суд визначив обсяг доказів, котрі будуть досліджуватися, та встановив порядок їх обмеженого дослідження, визначений ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки усі присутні у залі судових засідань сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження проти цього не заперечували, а обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ніким не оспорюються.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні котрого визнається обвинувачений.

Суд вважає, що у діях обвинуваченого ОСОБА_3 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і суд також вважає, що дії зазначеного обвинуваченого вірно кваліфіковані за вказаною статтею чинного на час його скоєння КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбаченими у ст. 66 КК України, при обранні йому міри покарання суд вбачає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених у ст. 67 КК України, при обранні йому міри покарання суд не вбачає.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та сукупність усіх обставин, що його характеризують, зокрема необережну форму вини та, як наслідок, відсутність мотивів кримінального правопорушення, спосіб вчинення кримінального правопорушення, а також особу зазначеного обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся у скоєному, неодноразово просив пробачення перед потерпілою ОСОБА_5 , він внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав значні травми опорно-рухового апарату, у результаті котрих у подальшому став особою з інвалідністю, при цьому, він, незважаючи на отримані травми, одразу ж намагався допомогти малолітньому синові задля його порятунку. Обвинувачений ОСОБА_3 позитивно характеризується за зареєстрованим місцем проживання, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра КНП Сколівської міської ради «Сколівська центральна лікарня» не перебуває, він раніше не притягався ані до кримінальної відповідальності ані до адміністративної відповідальності, у тому числі й за порушення Правил дорожнього руху. Він також має на утриманні малолітню дитину, й при цьому ще несе витрати по утриманню матері, що є непрацездатною та досягла пенсійного віку.

З урахуванням наведених обставин, а також позиції потерплої ОСОБА_5 , яка просила не призначати обвинуваченому ОСОБА_3 суворого покарання, а обмежитись мінімально можливим, то ж суд, під час вирішення названого питання, виходячи з положень ст. 65 КК України, вважає за доцільне призначити основне покарання у межах, установлених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, - у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, погодившись таким чином з позицією сторони обвинувачення з вказаного приводу, так як такий строк, на переконання суду, буде достатнім. Одночасно суд вважає за можливе та доцільне застосувати до ОСОБА_3 положення ст. 75 КК України, тобто звільнити його від призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням та покласти на нього обов`язки, визначені у ст. 76 КК України як обов`язкові. Підстав для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_3 основного покарання суд не вбачає.

При цьому, суд також врахував висновок представника персоналу органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без обмеження/позбавлення волі, наведений у виконаній щодо нього 12.11.2025 року досудовій доповіді у межах даного кримінального провадження.

Щодо додаткового покарання, то суд приймає до уваги не лише те, що обвинуваченим ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких, але й поведінку зазначеного обвинуваченого одразу після вчинення кримінального правопорушення, а також дані про його особу, а саме те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності та до адміністративної відповідальності, в тому числі й за порушення Правил дорожнього руху, він неодноразово просив пробачення у потерпілої ОСОБА_5 , її позицію, яка претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, просить суворо його не карати. Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 проживає у населеному пункті, віддаленому від громадського транспорту, у гірській місцевості, при цьому він постійно проходить відповідний курс лікування та реабілітації, надалі потребує оперативних втручань. Таким чином, керування обвинуваченим ОСОБА_3 транспортним засобом в названих умовах його проживання та за станом його здоров`я, становить для нього пріоритет, який, на думку суду, в сукупності з відсутністю попередніх притягнень зазначеного обвинуваченого до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, є винятковою обставиною, котра дозволяє не застосовувати до нього додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Тому, у частині призначення покарання, суд також погоджується з викладеною позицією сторони обвинувачення з вказаного приводу.

З огляду на вказане, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, сукупність встановлених даних про його особу, міру покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, із звільненням його від покарання з випробувальним терміном, суд вважає такою, що відповідає призначеному покаранню, є необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішення інших питань, необхідних при ухваленні вироку.

Питання доцільності застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, котрі винесені на такий розгляд сторонами кримінального провадження.

Цивільний позов у даному судовому провадженні потерпілою ОСОБА_5 про відшкодування майнової та/чи моральної шкоди, заподіяних внаслідок кримінального правопорушення, не пред`являвся.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні, котрі полягають у залученні експертів для проведення на стадії досудового розслідування судових інженерно-транспортних експертиз, а саме 11.02.2025 року, висновок експерта № СЕ-19/114-25/2492-ІТ, у розмірі 3 979 грн. 50 коп., 11.02.2025 року, висновок експерта № СЕ-19/114-25/2565-ІТ, у розмірі 3 979 грн. 50 коп., 12.02.2025 року, висновок експерта № СЕ-19/114-25/3207-ІТ, у розмірі 3 979 грн. 50 коп., а всього 11 938 грн. 50 коп., - слід, у відповідності до ст. 124 КПК України, стягнути на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Суд, у відповідності до ст. 100 КПК України, вважає за необхідне вирішити долю речового доказу, а саме транспортного засобу квадроциклу марки CFORCE моделі CF400AU-L, без реєстраційного номера, - у спосіб повернення його власнику.

При цьому, щодо вказаного речового доказу слід попередньо скасувати арешт, котрий був накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23.01.2025 року у справі за єдиним унікальним номером 461/417/24, номер провадження 1-кс/461/526/25.

Керуючись статтями 2, 7, 100, 124, 349, 351, 353, 358, 368-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

На підставі частин 2, 3 ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року та 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та/або навчання.

На підставі ч. 4 ст. 76 КК України, нагляд за засудженим ОСОБА_3 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Рішення щодо запобіжного заходу.

Жоден із визначених чинним КПК України запобіжних заходів щодо засудженого ОСОБА_3 до дати набрання даним вироком суду законної сили не застосовувати.

Рішення щодо речових доказів і документів, а також заходів забезпечення кримінального провадження.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23.01.2025 року у справі за єдиним унікальним номером 461/417/25, номер провадження 1-кс/461/526/25, на визнаний у даному кримінальному провадженні речовим доказом транспортний засіб квадроцикл марки CFORCE моделі CF400AU-L, без реєстраційного номера, - скасувати.

Визнаний у даному кримінальному провадженні речовим доказом транспортний засіб квадроцикл марки CFORCE моделі CF400AU-L, без реєстраційного номера, - повернути його власнику ОСОБА_3 .

Рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення у даному кримінальному провадженні експертів Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру для виконання судових інженерно-транспортних експертиз № СЕ-19/114-25/2492-ІТ від 11.02.2025 року у розмірі 3 979 грн. 50 коп., № СЕ-19/114-25/2565-ІТ від 11.02.2025 року у розмірі 3 979 грн. 50 коп., № СЕ-19/114-25/3207-ІТ від 12.02.2025 року у розмірі 3 979 грн. 50 коп., а всього 11 938 (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять вісім) грн. 50 коп..

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області

Поряд з цим, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, котрі ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження котрих було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Порядок отримання копії вироку.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому ОСОБА_3 та прокурору відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , а потерпілій ОСОБА_5 , - на її відповідне прохання про це.

Вирок проголошено у повному обсязі прилюдно 08 грудня 2025 року, негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.

Суддя ОСОБА_6