Справа № 203/1154/25
Провадження № 1-кс/0203/4202/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання представника власника майна ТОВ «МО-ТУЗ» адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0003507 від 27.08.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

23.09.2025 адвокат ОСОБА_5 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «МО-ТУЗ» звернулася до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпра від 24.02.2025 у кримінальному провадженні №0003507 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 020).

Клопотання обґрунтовано тим, що накладення арешту є помилковим, правові підстави були відсутні, оскільки під час накладення арешту на майно судом не було в повному обсязі з`ясовано, що майно, на яке накладено арешт, є власністю добросовісного набувача; при накладенні арешту зазначені інші квадратні метри квартири, яка ніяким чином не пов`язана з матеріалами кримінального провадження та не є предметом злочину, не відповідає критеріям речових доказів; досудове розслідування триває більше дванадцяти місяців, фактично слідчі дії не проводяться, жодній особі не повідомлено про підозру; існування накладеного арешту на майно позбавляє власника на мирне володіння ним; ТОВ «МО-ТУЗ» не планує передавати майно іншим особам; на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав, просив скасувати арешт на майно.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечувала.

Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання докази, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ДРУП №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003507 від 27 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було залучено та допитано в якості потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав покази про те, що він є власником квартира АДРЕСА_2 ), що підтверджується свідоцтвом про право власності від 10.02.1997 (свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 10.02.1997 №1/1159-97) та технічного паспорту на квартиру (виданий МБТІ по праву приватної власності на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» і записаний у реєстровій книзі за №71п-30). Пізніше ОСОБА_6 стало відомо, що начебто він продав дану квартиру ще в 1998 році невідомому йому ОСОБА_7 . Дану особу ніколи не знав, жодних договорів щодо квартири не укладав.

Відповідно до відомостей з Реєстру речових прав зазначено, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано 02.08.2023 приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_8 на ОСОБА_7 , на підставі договору купівлі-продажу (серія та номер 3-2838, виданого 14.10.1998).

08.09.2023 зазначена квартира на підставі акту прийому-передачі від 30.08.2023 передана у власність ТОВ «БРАЙТОН ОЛІМП».

07.02.2025 приватним нотаріусом ДНО ОСОБА_9 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 за ТОВ «МО-ТУЗ» (код 45640971), на підставі договору купівлі-продажу (серія та номер 120 від 07.02.2025), тобто від ТОВ «БРАЙТОН ОЛІМП» право власності перейшло до ТОВ «МО-ТУЗ».

11.02.2025 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесене відомості щодо об`єднання об`єктів нерухомого майна (рішення 77172624), а об`єкт нерухомого майна закрито.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна розташований за адресою: АДРЕСА_4 приєднано на підставі рішення 77172624 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР ОСОБА_10 до кв. АДРЕСА_5 .

На теперішній час, право власності на кв. АДРЕСА_5 належить ТОВ «МО-ТУЗ» (код 45640971).

З метою збереження доказів та запобігання можливостям подальшого протиправного відчуження (передачі) зазначеного майна іншим особам з метою перешкоджання кримінальному провадженню, слідчий просив накласти арешт на квартиру за адресою: кв. АДРЕСА_5 .

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2025 у справі № 203/1154/25, яка залишена без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23.04.2025, накладено арешт на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020) квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши відчуження, розпорядження та користування (у тому числі виконання будівельних робіт). Також, заборонено державним (іншим) реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим особам проводити будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що арешт майна необхідний з метою забезпечення можливого збереження речових доказів, оскільки квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає таким критеріям.

При вирішенні питання щодо скасування арешту слідчий суддя виходить із того, що згідно з положеннями статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зокрема, згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Норми частини другої статті 173 КПК України зобов`язують слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя бере до уваги, що на цей час досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено. Нерухоме майно, арешт якого просить скасувати представник власника майна, залишається речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки могло бути об`єктом кримінально протиправних дій, тобто це майно відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України. Цьому надавалась оцінка як слідчим суддею при постановленні ухвали про накладення арешту на майно, так і колегією суддів апеляційної інстанції.

Доводи, що товариство є добросовісним набувачем, є непереконливими, з огляду на те, що квартира відповідає критеріям речового доказу, тому у слідчого судді були підстави для накладення арешту (висновок апеляційного суду).

Крім того, як було встановлено, будинок за адресою вул. Володимира Великого у м. Дніпрі фактично належить ТОВ МО-ТУЗ, який на даний час планує здійснювати новий житловий комплекс, що свідчить про наявність ризиків, зазначених у ст. 170 КПК України.

Звернувшись із клопотанням про скасування арешту, представник власника майна не надав достатніх даних вважати, що арешт накладено необґрунтовано чи потреба в подальшому арешті майна відпала. Будь-яких нових обставин не наведено, а викладеному у клопотанні вже надавалася оцінка, про що зазначено вище.

Також слідчий суддя вважає, що не повідомлення у кримінальному провадженні на цьому етапі досудового розслідування жодній особі про підозру не впливає на виправданість арешту майна, оскільки арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для утримання майна під арештом і не вимагає обов`язкового повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення і не пов`язує можливість арешту виключно з наявністю у кримінальному провадженні особи, якій повідомлено про таку підозру.

Слідчий суддя вважає, що на цей час залишаються наявними ризики, з яких слідчий суддя виходив при накладенні арешту.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів того, що відпали підстави для накладення зазначеного арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 174, 376, 369- 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника власника майна ТОВ «МО-ТУЗ» адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0003507 від 27.08.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та проголошений 28.10.2025 о 17.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1