Провадження № 1-кс/742/243/26
Єдиний унікальний № 742/1301/25
У Х В А Л А

іменем України

17 лютого 2026 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , провівши розгляд клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000003 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Прилуки Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з неповною вищою освітою, не одруженого, раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.307 КК України,

У С Т А Н О В И В :

На розгляді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000003 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України.

17.02.2026 прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.12.2025 ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22.02.2026. Зменшено розмір застави до 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400 грн., однак завершення судового розгляду кримінального провадження до спливу визначеного строку тримання під вартою не представляється можливим.

Прокурор, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та неможливості запобігти встановленим ризикам жодним із більш м`яких запобіжних заходів, просив задовольнити клопотання.

Заслухавши доводи прокурора щодо заявленого клопотання, а також позицію обвинуваченого та його захисника, які не заперечували щодо продовження строку тримання під вартою, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ст.ст.199,194 КПК України, суд враховує наявність ряду обставин на які вказує у поданому клопотанні прокурор, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також можливість застосування альтернативних запобіжних заходів.

Тобто при вирішенні цього питання суд керується загальними приписами, які регулюють застосування запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і стадії кримінального провадження.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України.

Враховуючи, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В конкретному випадку суд вважає, що незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів для формування висновку про причетність ОСОБА_4 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Суд приймає до уваги доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років, вагомість доказів та суворість очікуваного покарання, відсутність стійких соціальних зв`язків та помірний майновий стан, репутацію (раніше неодноразово судимого), вік та незадовільний стан здоров`я, та інші обставини, що передбачені ст.178 КПК України, та вважає доведеним існування ризику, визначеного п.1 ч.1 177 КПК України, оскільки наслідки ризику втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і його процедура виконання покарання.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: отримання показань на стадії досудового розслідування та безпосередній допит свідків вже на стадії судового розгляду. Враховуючи не завершення стадії судового розгляду та наявність процесуальної можливості заявлення сторонами відповідних клопотань про допит свідків, вищезазначений ризик продовжує існувати.

Слушними є доводи прокурора щодо існування ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, з огляду на репутацію обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні тяжкі злочини, відсутність офіційних джерел прибутку, що вказують на сталу тенденцію вчинення обвинуваченим злочинів в якості джерела доходу та усвідомлене нехтування загальноприйнятими соціальними нормами.

При цьому суд наголошує, що предметом інкримінованих обвинуваченому злочинів виступають особливо небезпечні психотропні речовини і даному злочину притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що в конкретній ситуації ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням тяжкості покарання в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою обвинуваченого, є продовжують існувати на момент розгляду клопотання.

За таких обставин суд вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Доказів, які б свідчили про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема домашнього арешту, здатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 182-183, 314-316 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.307 КК України задовольнити.

Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, до 17 квітня 2026 року, включно, з розміром застави та обов`язками, визначеними ухвалами Прилуцького міськрайонного суду від 24.12.2025 та 25.11.2025.

Копію ухвали вручити учасникам справи та направити Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6