Справа № 297/2803/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників - адвоката ОСОБА_8 та

адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 , апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_10 та апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Берегівського районного суду від 03 грудня 2024 року у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Берегівського районного суду від 03 грудня 2024 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, у тому числі в органах місцевого самоврядування строком на 1 (один) рік.

Цим вироком ухвалено зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання період тримання під вартою, а саме з 10.05.2024 року 17:37 год. по 06.11.2024 року, а заставу внесену в розмірі 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, повернути заставодавцю після набрання вироком законної сили.

Ухвалено зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання період тримання під вартою, а саме з 10.05.2024 року 17:37 год. та продовжити щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Вироком ухвалено речові докази: оптичний носій інформації (диск) формату CD-R, який поміщено до паперового конверту з написом «Справа №297/2192/24», який зберігається при матеріалах кримінального провадження зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання; мобільний телефон марки «INFINIX Х6528В» з сім-карткою «Київстар», який поміщено у спецпакет НПУ WAR 0005526 та зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Берегове, вул. І.Сечені, 13, Закарпатської області повернути обвинуваченому ОСОБА_7 як власнику, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 травня 2024 року. мобільний телефон марки «MOTOROLA G14», який поміщено у спецпакет НПУ WAR 0005527 та зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Берегове, вул. І.Сечені, 13, Закарпатської області повернути обвинуваченому ОСОБА_6 як власнику, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 травня 2024 року.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_7 , маючи умисел спрямований на незаконне переправлення трьох громадян України через державний кордон України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, під час дії воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, сприяв незаконному переправленню через державний кордон України громадян України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Зокрема, у невстановлений досудовим розслідуванням час, спосіб та місці, реалізовуючи свої злочинні наміри ОСОБА_7 та ОСОБА_6 погодились сприяти наданням порад та вказівок у незаконному переправленні вищевказаних осіб через державний кордон України в Берегівському районі Закарпатської області. В подальшому, 08 травня 2024 року ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за вказівкою невстановленої особи прибули до м. Львів та поселились в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , яку їм попередньо забронювала вищевказана невідома особа. 08 травня 2024 року до даної квартири прибули ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які вказали ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про те, що вони мають попрямувати до місцевого залізничного вокзалу м. Львів, де в подальшому всі разом сіли на потяг № 13 Львів-Солотвино, який прямував в м. Берегове Закарпатської області. В потязі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вказали останнім, що всі разом вони прямують в м. Берегове Закарпатської області, де і буде здійснюватися нелегальний перетин державного кордону України. Після чого, 09 травня 2024 року о 08 годині 10 хвилин ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 прибули на залізничний вокзал в м. Берегове за адресою: м. Берегове, вул. Вокзальна, 1, Закарпатської області, де в подальшому за вказівками невстановленої особи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 мали супроводити ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до державного кордону України, з метою його перетину, однак були виявлені та затримані працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Не погоджуючись з вироком суду, учасники кримінального провадження подали апеляційні скарги.

В апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисник адвокат ОСОБА_9 вказують, що оскаржуваний вирок не відповідає усім вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості. Зокрема, судом першої інстанції не було ретельно досліджено та не забезпечено права всіх учасників судового провадження, при призначенні покарання, не враховано відсутність складу злочину, характер і ступінь вини обвинувачених, їх особу, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Зазначають, що всі докази на які посилається сторона обвинувачення та місцевий суд щодо вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ґрунтуються виключно на показах зацікавлених осіб, які у судовому засіданні не допитані. В порушення вимог чинного законодавства, також не допитано ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , покази яких відібрані незаконним шляхом, а саме під примусом, погрозами, залякуванням та шантажем. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не надано копій складених відносно них документів, що позбавило їх можливості оскаржити їх незаконність та їх суперечність фактичним обставинам справи. Відтак, потяг прибув на станцію «Берегово» о 06:10 ранку 10.05.2024. У цей самий час ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були затримані. Натомість у протоколі затримання, зазначено час затримання 16:30 год., а місце затримання - Берегівський районний суд. Відомостей про те, де знаходилися у цей час ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не встановлено. Вказують, що скарги, які подані апелянтами на незаконні та протиправні дії службових осіб відсутні у матеріалах справи, що залишено судом першої інстанції без уваги. Також в матеріалах кримінального провадження відсутні записи камер відеоспостереження на залізничних вокзалах та привокзальних площах розміщених на станціях «Львів» та «Берегово»,не досліджені роздруківки телефонних розмов між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також залишено поза увагою відсутність факту вручення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 грошових коштів за нібито надані послуги та їх відсутність у обвинувачених. З огляду на вказане, апелянти вважають, що їх вина є недоведеною. Просять скасувати вирок та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а кримінальне провадження відносно них закрити на підставі п. 1, ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор ОСОБА_14 у своїй апеляційні скарзі вказує на те, що вирок підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених. Зазначає, що всі обставини справи досліджені повно та всебічно, а дії обвинувачених кваліфіковані правильно. Зауважує, що судом першої інстанції в повній мірі не враховано тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального правопорушення, а саме те, що в умовах дії правового режиму воєнного стану, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надавали вказівки та поради громадянам України задля незаконного переправлення останніх через державний кордон України, скоїли злочин з використанням умов воєнного стану, вчинений щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб,а вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України обвинувачені не визнали. Суспільна небезпека злочину в якому обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 полягає в негативних наслідках політичного, економічного та соціального характеру, які настають у результаті неконтрольованої міграції. Відповідна діяльність ускладнює кримінальне переслідування осіб, які вчинили злочин, а нездатність забезпечити недоторканність державного кордону підриває міжнародний авторитет України. Крім того, таке мінімальне покарання яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 332 КК України та призначене судом не є достатнім і необхідним для виправлення засуджених та попередження нових кримінальних правопорушень, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок м?якості. Просить скасувати вирок у частині призначення покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, у тому числі в органах місцевого самоврядування строком на 3 роки. В решті залишити вирок без змін.

В апеляційній скарзі, адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 вказує, що вирок ухвалений з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону. Вказує, що при вивченні матеріалів кримінального провадження, апелянтом виявлено відсутність журналу судового засідання та технічного звукозапису, у якому відображено дослідження судом першої інстанції доказу DVD-диска із допитом свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .. Констатує, що з огляду на положення п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК судове рішення підлягає скасуванню у разі відсутності у матеріалах провадження журналу судового засідання або технічного носія інформації на якому його зафіксовано. Просить вирок скасувати та направити справу на новий розгляд. В ході апеляційного розгляду дослідити всі наявні журнали судових засідань та технічні носії під час розгляду справи судом першої інстанції.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав свою апеляційну скаргу частково та просив направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення учасників судового розгляду, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисника ОСОБА_9 , а також апеляційна скарга прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_10 підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про ухвалення вироку з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

Відповідно до ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту - у другу. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадку, передбаченого статтею 381 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 27 КПК України, під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 108 КПК України під час судового засідання ведеться журнал судового засідання, в якому зазначаються такі відомості: найменування та склад суду (слідчий суддя); реквізити кримінального провадження та відомості щодо його учасників; дата і час початку та закінчення судового засідання; час, номер та найменування процесуальної дії, що проводиться під час судового засідання, а також передані суду під час процесуальної дії речі, документи, протоколи слідчих (розшукових) дій і додатки до них; ухвали, постановлені судом (слідчим суддею) без виходу до нарадчої кімнати; інші відомості у випадках, передбачених цим Кодексом. Журнал судового засідання ведеться та підписується секретарем судового засідання.

Загальновідомо, що журнал судового засідання - це процесуальний документ, у якому відображаються процесуальні дії, що проводяться під час судового засідання, а також процесуальні рішення суду у формі ухвал. Законодавцем установлена обов`язковість ведення журналу судового засідання під час будь-якого судового засідання - у досудовому розслідуванні при розгляді питань слідчим суддею, а також у судовому провадженні. При цьому не має значення здійснюється чи ні фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено відсутність журналу судового засідання, у якому відображено дослідження судом першої інстанції DVD-R диску на якому наявний допит свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .. В описовій частині матеріалів кримінального провадження запис про такий журнал судового засідання відсутній. Посилання на відповідний журнал від 10.05.2024 року на носії DVD-R диску т. 1 а. с. 237) не свідчить про належне процесуально документальне оформлення відповідного журналу, що передбачено процесуальним законом, що не відповідає вимогам ст. 108 КПК України.

Враховуючи ці обставини, відсутність журналу судового засідання не дозволяє суду апеляційної інстанції повною мірою перевірити інші доводи апеляційної скарги в частині повноти судового розгляду.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Враховуючи наведені вище обставини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке віднесено до істотних порушень вимог КПК України, і яке колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати попередньо питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами кримінального провадження доказам у їх сукупності, а також викладеним у апеляційних скаргах сторін обвинувачення та захисту доводам, і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, тобто ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

Тому, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

При вирішенні питання в частині запобіжного заходу, апеляційний суд враховує положення ст. 419 КПК України, а також ст. ст. 177, 194 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК, та забезпечення можливості проведення нового розгляду судом першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 30 днів до 02.01.2026 року включно та залишити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419КПК України,апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовільнити.

Вирок Берегівського районного суду від 03 грудня 2024 року у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України скасувати та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 30 днів до 02 січня 2026 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: