КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/8745/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2025 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2025 року скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру від 18.09.2025 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000626 від 01.08.2025 - повернуто особі, яка її подала.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення справи по суті у новому складі суду.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою та невмотивованою, а відповідно незаконною, оскільки постановлена, без об`єктивного з`ясування обставин, без підтвердження їх належними, достовірними та допустимими доказами, без дослідження доказів під час судового розгляду, без оцінки доказів відповідно до ст. 94 цього Кодексу, без наведення належних і допустимих мотивів його ухвалення, на підставі сфальшованих матеріалів досудового розслідування. Постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт зазначає, що судовим рішенням позбавлено доступу до суду та ефективного засобу юридичного захисту, що призвело до повного ігнорування незаконності та необґрунтованості повідомлення про підозру внаслідок відсутності всебічного, повного і безстороннього досудового розслідування.

Слідчим суддею залишено поза увагою, що досудове розслідування, складання повідомлення про підозру вчинено неналежним суб`єктом. Проігноровано порушення органом досудового розслідування та прокурором вимог ст. 223 КПК України щодо не роз`яснення учасникам процесуальної дії їх прав.

Також апелянт зазначає, що закінчення 2-місячного строку досудового розслідування, передбаченого п. 4 ч. 3 ст.219 КПК України позбавляє сторону захисту реалізувати своє право, гарантоване п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки подати скаргу на повідомлення про підозру можливо лише через 2 місяці після повідомлення про підозру. Тобто, формально, ці два процесуальні строки закінчуються одночасно. Таким чином законодавець передбачив дві суперечливі, взаємовиключні норми про два місяці, застосування яких унеможливлює або робить вкрай складним оскарження повідомлення про підозру.

Крім того апелянт вказує на те, що підписання ухвали від 21.10.25 не у день її ухвалення підтверджує факт фальшування оскаржуваної ухвали.

Більше того, слідчий суддя свавільно застосувала норму п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України (повернення скарги, якщо її подала особа, яка не має права подавати скаргу) без наведення належних і достатніх мотивів та підстав для застосування вказаної норми. При цьому слідчий суддя не міг цього зробити з огляду на той факт, що обставин для повернення скарги не існувало, захисник належним чином уповноважений і діяв у правомірний спосіб, подаючи скаргу на повідомлення про підозру в інтересах підзахисного ОСОБА_7 .

Підозрюваний, його захисник та прокурор в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно та належним чином. Проте від захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , надійшло клопотання про проведення апеляційного розгляду без участі сторони захисту, від прокурора клопотань не надходило.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів прийшла до висновку про можливість проведення судового розгляду без участі підозрюваного, його захисника та прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 18.10.2025 адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на повідомлення про підозру від 18.09.2025 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000626 від 01.08.2025. Дана скарга подана за допомогою системи «Електронний суд» до Шевченківського районного суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 20.10.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 та 21.10.2025 скаргу передано судді з відділу організації забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду м. Києва.

21.10.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру від 18.09.2025 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000626 від 01.08.2025 - повернуто особі, яка її подала.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя виходив з того, що відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Тобто, повідомлення про підозру у цьому випадку може бути оскаржене в порядку ст. 303 КПК України виключно після спливу двох місяців з дня повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вбачається з матеріалів скарги слідчий суддя встановив, що 18.09.2025 повідомлено ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

При цьому адвокат звернувся зі скаргою до слідчого судді 20.10.2025, на момент подання якої до суду не сплинуло двох місяців з дня повідомлення особі про підозру.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Враховуючи зазначені обставини, слідчий суддя вважав за необхідне, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, повернути адвокату ОСОБА_6 подану ним скаргу.

Однак з такими висновками слідчого судді не може погодитися колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Проте слідчим суддею не в повній мірі дотримано зазначені положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, повертаючи скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з підстав того, що скарга подана особою, яка не має права подавати скаргу.

Таким чином, зазначене рішення слідчого судді не відповідає вимогам ч. 2 ст. 304 КПК України, згідно якої скарга повертається, якщо: скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; скарга не підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення, та положенням ч. 4 ст. 304 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Підстави для повернення скарги особі, яка її подала, є вичерпними та не містять тієї підстави, з якої виходив слідчий суддя, ухвалюючи рішення про повернення скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення про підозру.

Повернення скарги з тих підстав, що вона подана раніше строку оскарження повідомлення про підозру не узгоджується із вказаними вимогами КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України ( § 1, ст.ст. 303-308 КПК України).

При цьому, слідчий суддя після отримання скарги може прийняти рішення або про повернення такої скарги за підставами, переліченими в ч. 2 ст. 304 КПК України, або про відмову у відкритті провадження за єдиною підставою - у разі, якщо скарга подана на дію, бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, які не підлягають оскарженню (ч. 4 ст. 304 КПК України).

З матеріалів провадження вбачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею в повній мірі не дотримано.

Положеннями ст. 55 Конституції України гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Коституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Частиною першою статті 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Також, згідно із ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Зазначеному імперативному принципу відповідає використана в КПК України вищезазначена процедура щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Враховуючи зазначене, а також вимоги глави 26 КПК України, яка регулює оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, кримінальним процесуальним законом не передбачено повернення скарги захисника на повідомлення про підозру, з підстав того, що скарга подана особою, яка не має права подавати скаргу, оскільки на момент її подачі не сплинуло двох місяців з дня повідомлення особі про підозру. При цьому слідчим суддею залишено поза увагою, ту обставину, що зміст положень п.10 ч. 1 ст. 303 КПК України, зводиться до того, що скарга на повідомлення про підозру може бути предметом розгляду, лише після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

В даному випадку слідчий суддя мав прийняти одне з рішень, передбачених КПК України, належним чином обґрунтувавши його.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя, постановляючи ухвалу про повернення скарги на повідомлення про підозру, з підстав того, що скарга подана особою, яка не має права подавати скаргу, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

За викладених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати, а матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру - повернути до суду першої інстанції для нового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2025 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий судовий розгляд скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру від 18.09.2025 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні №0000626 від 01.08.2025, у Шевченківському районному суді м. Києва.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4