ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0003188 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 25 грудня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст.111-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з додатковим зобов`язанням носити електронний засіб контролю або визначити розмір застави.

Захисник вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України є недоведеними, підозра є необгрунтованою, не враховано особу підозрюваної та не враховано можливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 25 грудня 2025 року було задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 лютого 2026 року включно.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, наявні ризики, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахував тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваної, яка раніше не судима.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваної та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме: умисних дій, спрямованих на допомогу окупаційній адміністрації держави-агресора (пособництво), вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень окупаційної адміністрації держави-агресора, добровільного збору, підготовки до передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, за попередньою змовою групою осіб, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати її у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, колегія суддів враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, що підтверджується наданими матеріалами, а саме: - повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 13.10.2022; - повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 21.05.2025; - протоколом обшуку від 12.07.2025 за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до якого було вилучено документи, пов`язані з ФГ Ягідка+, ПП Куп`янський комбікормовий завод; - протоколом огляду від 11.12.2025 вилучених документів під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до якого ФГ Ягідка+, ПП Куп`янський комбікормовий завод працювали на підставі документів, виданих окупаційною адміністрацією Російської Федерації; - протоколом огляду Інтернет-ресурсів від 17.05.2024 щодо вивезення росіянами зерна з окупованих територій України; - протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.09.2025, який повідомив про змову ОСОБА_8 з окупаційною владою; - протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15.11.2022, який працював в ФГ Ягідка+; - протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 28.02.2023, який повідомив, що ОСОБА_8 продовжувала вести свою господарську діяльність на тимчасово окупованій території України; - протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23.10.2022 та протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19.07.2023, відповідно до яких свідки повідомили про співпрацю ОСОБА_8 з окупаційною владою; - протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 27.07.2023, який повідомив, що за вказівкою ОСОБА_8 зерно вивозилося в Російську Федерацію та іншими наданими матеріалами досудового розслідування у сукупності.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

При цьому колегія суддів враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення є доведеною, а тому доводи захисника щодо необгрунтованості підозри є безпідставними.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею правильно встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрювана може:

- переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. Окрім того, згідно із Правилами перетинання державного кордону громадянами України, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995, підозрювана ОСОБА_8 , як особа жіночої статі, не обмежена у праві виїзду за межі України, після повідомлення про підозру ОСОБА_8 була затримана на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, оскільки є обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину. Окрім того, ризик переховування від досудового розслідування та суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану, який суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку;

- знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки відповідно до клопотання слідчого на цей час не всі речі та документи, що мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, вилучені та зафіксовані у порядку, передбаченому КПК України;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення нею інкримінованого їй кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою.

Згідно із ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки підозрюваної не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміноване підозрюваній кримінальне правопорушення, а саме, що ОСОБА_8 ставиться у провину, що протягом тривалого часу вона допомагала окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом реалізації та підтримки рішень окупаційній адміністрації держави-агресора, добровільного збору, підготовки до передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, за попередньою змовою групою осіб, також відсутні відомості про міцні соціальні зв`язки за адресою, де буде проживати підозрювана у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, а тому, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Враховуючи наведене, а також обставини інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, вимоги сторони захисту щодо застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не заслуговують на увагу.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваної під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваною було надано більше 10 автомобілів на потреби ЗСУ, її підприємство ПП Куп`янський комбікормовий завод після деокупації сплатило близько 20 000 000 грн податків, з липня 2023 року по грудень 2025 року ОСОБА_8 не змінила місце проживання, не виїхала за кордон, - не можуть бути підставою для застосування до підозрюваної запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на тяжкість та обставини інкримінованого їй злочину, з урахуванням того, що додані до клопотання докази були зібрані впродовж 2022-2023 років та лише після винесення постанови від 14.04.2025 року першим заступником Генерального прокурора про доручення здійснення досудового розслідування слідчому відділу УСБУ в Дніпропетровській області було ОСОБА_8 повідомлено про підозру 23.12.2025 року, що підтверджує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Посилання захисника на те, що підозрювана ОСОБА_8 має трьох неповнолітніх дітей, матір, яка є особою з інвалідністю, та чоловіка, який весь час перебуває на зборі врожаю, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані факти є такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.

Надані до апеляційної скарги документи на підтвердження того, що підозрювана страждає на певні захворювання, - не свідчать про те, що підозрювана ОСОБА_8 за станом здоров`я не може перебувати під вартою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що питання щодо надання медичної допомоги в місцях попереднього ув`язнення регулюються, зокрема, Законом України «Про попереднє ув`язнення» та Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що затверджений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012 року (далі Порядок №239/5/104).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організовується і проводиться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Статтею 21 вказаного Закону забезпечення медичного обслуговування осіб, взятих під варту, покладено на адміністрацію місць попереднього ув`язнення.

Відповідно до п. 2.3, 2.6, 2.8, 2.10 Розділу ІІ Порядку №239/5/104 медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Таким чином, стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_8 не є перешкодою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не встановлено факту неможливості тримання підозрюваної під вартою.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваної відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 25 грудня 2025 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 25 грудня 2025 року щодо ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4