печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників підозрюваного адвокатів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0003205 від 02.12.2025,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 , за погодженням із заступником начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0003205 від 02.12.2025.

Клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісом Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003205 від 02.12.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 364 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванні час та місці, але не пізніше 14.08.2020, у виконуючого обов`язки директора ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» () (далі по тексту - ТОВ «ЗТМК») ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне покращення фінансового стану ТОВ «ЗТМК» шляхом вчинення корисливого злочину, що полягав у привласненні майна в особливо великих розмірах, шляхом заволодіння електричною енергією для врегулювання небалансів, яку уникаючи оплати постачальнику, будуть споживати потужності ТОВ «ЗТМК» за договорами постачання електричної енергії кінцевому споживачу, а грошові кошти передбачені на купівлю електричної енергії зберегти на рахунках очолюваного суб`єкта господарської діяльності.

ОСОБА_4 , будучи обізнаним щодо умов функціонування ринку електричної енергії, розумів, що самостійно не зможе реалізувати свій злочинний умисел, тому розробив наступний план вчинення кримінального правопорушення, згідно якого передбачалося:

- підшукати суб`єкт господарської діяльності, що здійснює діяльність із постачання електричної енергії кінцевому споживачу та посадові особи якого погодяться на постачання електричної енергії кінцевому споживачу без фактичної оплати за її постачання;

- підшукати посадову особу/посадових осіб ПрАТ «НЕК «Укренерго», які в порушення своїх службових повноважень погодяться не вживати заходів реагування (присвоєння статусу «переддефолтний» та «дефолтний») відносно постачальника, який буде здійснювати постачання електричної енергії ТОВ «ЗТМК» відповідно.

Ураховуючи, що відповідно до діючого законодавства, для здійснення діяльності із постачання електричної енергії промисловим, комерційним, бюджетним та комунальним споживачам юридичної особи (або фізичній особі-підприємцю) необхідно отримати ліцензію НКРЕКП на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, отримати статус учасника ринку, для чого необхідно стати стороною, відповідальною за баланс (СВБ), шляхом приєднання до договору про врегулювання небалансів електричної енергії, отримати доступ до системи управління ринком електроенергії, що адмініструється ПрАТ НЕК «Укренерго» () (далі - ПрАТ НЕК «Укренерго»), ОСОБА_4 , діючи згідно розробленого ним плану, з метою реалізації свого злочинного умислу на привласнення чужого майна, як виконуючий обов`язки директора ТОВ «ЗТМК», за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, вирішив залучити до участі у вчиненні кримінального правопорушення ТОВ «Електрична компанія «Перша лінія постачання» (), яка на той час була учасником ринку - постачальником та відповідала всім необхідним критеріям для укладення договору постачання електричної енергії споживачу.

Таким чином, у невстановлений досудовим розслідуванні час та місці, однак не пізніше 14.08.2020 року, ОСОБА_4 , діючи як в.о. директора ТОВ «ЗТМК», за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, довів розроблений план вчинення кримінального правопорушення директору ТОВ «ЕК «Перша лінія постачання» ОСОБА_9 , та запропонував останньому, як директору ТОВ «ЕК «Перша лінія постачання», прийняти участь у його вчиненні.

ОСОБА_9 , будучи директором ТОВ «ЕК «Перша лінія постачання», усвідомлюючи протизаконність дій, які запропонував йому вчинити ОСОБА_4 , та розуміючи негативні наслідки до яких призведуть такі дії та бажаючи їх настання, погодився прийняти участь у вчиненні, спланованого останнім, кримінального правопорушення.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу в.о. директора ТОВ «ЗТМК» ОСОБА_4 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, залучив до вчинення спланованого кримінального правопорушення начальника Департаменту адміністратора розрахунків Дирекції ринкових операцій Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» ОСОБА_10 , якому довів свій план вчинення кримінального правопорушення та отримав від останнього згоду, щодо не вжиття останнім заходів реагування передбачених п.п.3 п.1.7.5. Правил ринку до постачальника електричної енергії ТОВ «Енергетична компанія «Перша лінія постачання» за не оплату останньою вартості небалансів електричної енергії, яка буде відпущена ПрАТ «НЕК «Укренерго» та відповідно буде спожита ТОВ «ЗТМК» на підставі укладеного договору постачання.

Таким чином, ОСОБА_10 , усвідомлюючи потиправність дій, вчинити які запропонував останньому ОСОБА_4 , розуміючи наслідки до яких вони призведуть та бажаючи їх настання погодився прийняти участь у вчиненні спланованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи окремо один від одного, дійшли попередньої змови із ОСОБА_4 на вчинення спланованого останнім кримінального правопорушення групою осіб.

Як установлено в ході досудового розслідування, продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння електричною енергією для врегулювання небалансів, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи негативні наслідки до яких вони призведуть та бажаючи їх настання, 14.08.2020 підписали договір № 13/08/20/261 про постачання електричної енергії, відповідно до якого ТОВ «ЕК «Перша лінія постачання», як постачальник зобов`язалося продавати електричну енергію споживачу ТОВ «ЗТМК». При цьому обоє усвідомлювали, що фактично постачальник не буде закуповувати електричну енергію для поставки її споживачу, а відповідно споживач не буде здійснювати оплату за поставлену електричну енергію постачальнику, при цьому вся електрична енергія буде відпускатися ТОВ «Перша лінія постачання» за рахунок небалансів отриманих від ПрАТ «НЕК «Укренерго» без розрахунку за її отримання, розуміючи при цьому що такими діями вони спричинять матеріальні збитки в особливо великих розмірах ПрАТ «НЕК «Укренерго».

Починаючи із 14.08.2020 ТОВ «Енергетична компанія «Перша лінія постачання», діючи в інтересах ТОВ «ЗТМК» почала привласнювати електричну енергію відпущену для врегулювання власних небалансів ПрАТ «НЕК «Укренерго» та передавати її споживачу (ТОВ «ЗТМК») без отримання оплати за її продаж та відповідно не оплачуючи за її відпуск ПрАТ «НЕК «Укренерго».

Діючи за вказаних обставин та користуючись наперед обумовленим не застосуванням відносно Постачальника електричної енергії заходів передбачених п.п. 6 п. 1.7.5. Правил ринку, в.о. директора ТОВ «ЗТМК» ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із директором ТОВ «ЕК «Перша лінія постачання» та начальником Департаменту адміністратора розрахунків Дирекції ринкових операцій Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» ОСОБА_10 , з метою одержання неправомірної вигоди для ТОВ «ЗТМК», в період часу із 14.08.2020 по 31.12.2020 заволоділи електричною енергією у кількості 82 236.523 мВт/год. загальною вартістю 168 337 001 гривень, яка була відпущена для врегулювання власних небалансів ТОВ «ЕК «Перша лінія постачання», заподіявши тим самим

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останнього вчинити дії, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме:

- існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, санкцією статті вказаного кримінального правопорушення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що свідчить про обставини, які можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від слідства та суду, а також вживати заходи задля приховування відповідного майна. До того ж, відповідно до інформації наявної у інформаційно-пошуковій системі МВС України: «Аркан» встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , у період дії воєнного стану здійснив 3 (три) перетини державного кордону України, останній перетин державного кордону України 16.11.2025, у напрямку виїзд через пункт пропуску: «Маяки-Удобне», як висновок останній може переховуватися на території іноземних держав, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Таким чином, у випадку доведення винуватості ОСОБА_4 , останньому загрожує виключно реальне покарання у вигляді позбавлення волі, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що органом досудового розслідування, на даний час, не встановленні всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено всіх причетних до вчинення кримінальних правопорушень осіб, зокрема і осіб які приймали участь у заволодінні електричною енергією з метою одержання неправомірної вигоди, не вилучено ряд документів що стосується фінансово-господарської діяльності ТОВ «ЗТМК» та ТОВ «ЕК «Перша лінія постачання», які використовувалися для вчинення вказаного кримінального правопорушення, отже для уникнення покарання за скоєння тяжкого злочину підозрюваний може самостійно, або за допомогою інших учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування;

- існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників, будучи обізнаним про свідків обвинувачення, може вчинити дії направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами, для побудови власної версії захисту;

- існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказаний ризик обґрунтовуються тим, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою неможливо буде запобігти контактам підозрюваного з іншими невстановленими співучасниками вчинення злочину, з якими останній перебуваючи на свободі зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів та засобів вчинення кримінального правопорушення. Так, підозрюваний може повідомити форми і методи роботи правоохоронних органів України, що стали йому відомі у зв`язку із набуттям статусу підозрюваного. Крім того з метою ухилення від кримінальної відповідальності він зможе як сам, так і на його вимогу використовуючи інших осіб, шляхом умовлянь, погроз видати інформацію про інших учасників злочину, чи шляхом підкупу впливати, або вимагати впливу на свідків вчиненого злочину, відомості про які він може отримати як з копій матеріалів кримінального провадження так із інших джерел. Також існує ризик іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, який може бути виражений у створенні підозрюваним штучних доказів, зокрема первинної документації, та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Також зазначений ризик може бути реалізований підозрюваним шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування. Окрім цього, підозрюваний зможе попередити інших учасників злочинів, які наразі не встановлені органом досудового розслідування, надавши їм відповідні настанови та поради, щодо подальших спільних дій, а також обговорити з ними спільну версію своєї невинуватості у злочинах, таким чином перешкоджати провадженню іншим чином;

- існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, у тому числі з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування, на думку слідчого, виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому підстав, просив його задовольнити, зазначивши при цьому, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник заперечував щодо задоволення клопотання, з огляду на те, що ризики, зазначені у клопотанні та на які посилався прокурор в судовому засіданні, стороною обвинувачення не доведено, підозра необґрунтована. Просив урахувати стан здоров`я підозрюваного, те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, працює, не судимий, тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Вивчивши клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя дійшов такого висновку.

26.12.2025 ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Донецьк, громадянину України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ураховуючи, що відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя бере до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя встановив, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, зібраними у ході досудового розслідування, а саме:

1. Договором № 13/08/20/261 про постачання електричної енергії споживачу від 14.08.2020.

2. Договором № 262 про надання інформаційних послуг від 18.08.2020.

3. Висновком аналітичного дослідження № 248/99-00-08-01-01-20/42909190 від 25.08.2025 «Про результати дослідження щодо фінансово-господарської діяльності ТОВ «ЕК «Перша лінія постачання» () щодо наявності ознак правопорушень, пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму та/або інших правопорушень за період з 01.01.2019 по 15.11.2024».

4. Висновком експерта № СЕ25-200/5 за результатами проведення економічної експертизи від 10.11.2025.

5. Протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 18.11.2025.

6. Протоколом огляду від 02.12.2025.

7. Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 09.12.2025.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно зі статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до частини четвертої статті 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими статтею 177 КПК України. Водночас доводи, які зазначені у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів щодо наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених статтею 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно з частиною п`ятою статті 9 КПК України є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11.07.2006: «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню у справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08.07.2003 № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, «Мамедова проти росії» від 01.06.2006, а також у правових позицій, викладених у пункті 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12.01.2012, визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким: «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеної у листі ВССУ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (стаття 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані учасниками провадження докази, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, дійшов висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Питання доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Керуючись статтею 29 Конституції України, статтями 2, 8, 9, 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме до 25.02.2026 включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, свідками у даному кримінальному провадженні щодо обставин кримінального правопорушення, письмовий перелік яких зобов`язати слідчого/прокурора надати підозрюваному ОСОБА_4 під підпис;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покладається на слідчого у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1