Справа № 129/2712/19
Провадження №11-кп/801/729/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 24.04.2025 року у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Харпачка Гайсинського району Вінницької області, громадянина України, неодруженого, із базовою загальною середньою освітою, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.259, ч.2 ст. 121, ч.3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_7

представника потерпілої особи-захисника: ОСОБА_10

представника потерпілої особи-захисника: ОСОБА_11

потерпілої: ОСОБА_12

обвинуваченого: ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, просила вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 24.04.2025 року скасувати, закрити кримінальне провадження за ч.2 ст. 121, ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК через відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення та звільнити його від відбування покарання.

Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 24.04.2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 259, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 121 КК України, призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 259 КК України - у виді позбавлення волі на строк три роки;

- за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк вісім років;

- за ч. 2 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі на строк дев`ять років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк дев`ять років.

Строк відбуття покарання рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

В строк відбуття покарання на підставі ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 : строк його попереднього ув`язнення в цьому кримінальному провадженні з 5.01.2021 р.(дня його затримання) по день набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, та строк цілодобового домашнього арешту з 10.09.2019 по 19.09.2019 з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Гайсинського районного суду від 08.05.2019 на належний ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «МІ А 1» із SIM -картою НОМЕР_1 .

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Гайсинського районного суду від 12.01.2021 на змив з плями бурого кольору, зовні схожої на кров, виявленої на земельній ділянці належного ОСОБА_13 будинковолодіння АДРЕСА_1 , переламаний навпіл ніж, вилучений в домоволодінні ОСОБА_14 по АДРЕСА_2 , одяг ОСОБА_15 з наявними слідами бруду, бурої речовини, схожої на кров: кросівки бежевого кольору, куртку з капюшоном чорного кольору, спортивні штани сірого кольору зі слідами прямолінійної форми від дії леза ножа на поверхні, сумку чорного кольору, одяг ОСОБА_16 з наявними слідами бруду, бурої речовини, схожої на кров: куртку чорного кольору, кофту чорного кольору з капюшоном на застібці, футболку чорного кольору, спортивні штани чорного кольору зі слідами прямолінійної форми від леза ножа на поверхні, дві пари шкарпеток, спідню білизну, кросівки чорного кольору.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 3768,24 грн. процесуальних витрат на проведення судової експертизи відео та звукозапису від 24.07.2019 № 23-1/153.

Цивільний позов ОСОБА_15 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_15 2 568,32 грн. (дві тисячі п`ятсот шістдесят вісім) матеріальної шкоди та 50 000 грн. (п`ятдесят тисяч) моральної шкоди.

В решті позовних вимог ОСОБА_15 відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 23128,40 грн. (двадцять три тисячі сто двадцять вісім) матеріальної шкоди та 200 000 грн. (двісті тисяч) моральної шкоди, 12000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

28.04.2019 р. близько 14:30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в м. Гайсині Вінницької області біля перехрестя вул. Грушевського та 1-го Травня, бажаючи дезорганізувати діяльність магазину «Каштан» по вул. Грушевського, 58 в м. Гайсині та тим самим посягнути на громадську безпеку, вирішив зробити завідомо неправдиве повідомлення про вибух, реалізуючи свій злочинний умисел, 28.04.2019 о 14:35 год. ОСОБА_8 , знаходячись поблизу магазину «Каштан» за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх злочинних дій, бажаючи дезорганізувати діяльність магазину «Каштан», що знаходиться по вул. Грушевського, 58 в м. Гайсин, зі свого мобільного телефону марки «Хіаоті» моделі «МІ А 1» з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 , достовірно знаючи, що поширювана ним інформація є неправдивою, розуміючи, що таке повідомлення породить паніку та страх серед населення та порушить громадську безпеку, здійснив телефонний дзвінок до оператора лінії «112» Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій України у Вінницькій області, що в м. Вінниця по вул. 600-річчя-11, не називаючи себе, повідомив диспетчеру завідомо неправдиву інформацію про підготовку вибуху через замінування приміщення магазину «Каштан» по вул. Грушевського, 58 в м. Гайсин Вінницької області; під час проведення обстеження компетентними органами прилеглої території та будівлі магазину «Каштан» жодних вибухових пристроїв, речовин або конструктивно схожих на них предметів виявлено не було, таким чином повідомлення ОСОБА_8 про підготовку вибуху не підтвердилось.

ОСОБА_8 05.01.2021 близько 02.50 год. на подвір`ї за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 з мотивів особистої неприязні вирішив заподіяти смерть ОСОБА_15 , який у цей час перебував у дворі господарства за місцем проживання ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_15 , тримаючи у руці кухонний ніж, який попередньо взяв у приміщенні будинку за місцем свого проживання, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, а саме наслідок у вигляді можливої смерті останнього та бажаючи їх настання, наніс два удари вістрям ножа в ділянку лівого стегна ОСОБА_15 , від чого останній впав на землю, продовжуючи свою злочинну діяльність та реалізуючи свій умисел, ОСОБА_8 сів на тулуб ОСОБА_15 , який лежав на спині, та замахнувся лезом ножа в область шиї останнього, на що ОСОБА_15 схопив правою рукою за лезо ножа та утримував його, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження кисті правої руки у вигляді різаних ран у ділянці пальців правої кисті та колото-різаних ран у ділянці лівого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; умисні дії ОСОБА_8 , спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_15 , були припинені самим потерпілим, який утримував рукою лезо ножа та не надавав можливості ОСОБА_8 реалізувати свій злочинний умисел, а також ОСОБА_16 , який у цей перебував у вказаному місці, та зіштовхнув ОСОБА_8 з тулуба ОСОБА_15 , тому ОСОБА_8 був позбавлений можливості вчинити усі дії, які вважав за необхідне, для спричинення смерті потерпілому ОСОБА_15 та не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.

ОСОБА_8 05.01.2021 біля 3 год. 00 хв., перебуваючи на подвір`ї за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 на ґрунті довготривалих неприязних відносин розпочав сварку з неповнолітнім ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у цей час перебував у дворі господарства за місцем проживання ОСОБА_8 , у ході сварки, яка переросла у бійку, ОСОБА_8 , діючи з умислом на заподіяння небезпечних для життя та здоров`я ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи і передбачаючи можливості настання злочинних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, прикладаючи значну силу, наніс останньому лезом кухонного ножа, який попередньо взяв у приміщенні будинку за місцем свого проживання, удар у ділянку лівого стегна, спричинивши потерпілому ОСОБА_16 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого наскрізного колото-різаного поранення лівого стегна з пошкодженням гілок глибокої артерії стегна та вени, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння,та стоять в причинному зв`язку з настанням смерті, оскільки в результаті їх спричинення, ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_3 , біля 21 год. помер у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Гайсинської центральної районної лікарні. Смерть ОСОБА_16 настала внаслідок гіповолемічного шоку, який розвинувся після проникаючого наскрізного колото-різаного поранення лівого стегна з пошкодженням гілок глибокої артерії стегна та вени.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що підставою для скасування вироку місцевого суду є недопустимість деяких доказів, забраних під час досудового слідства, зокрема: постанови слідчого ОСОБА_17 від 05.01.2021 про призначення судово- медичної експертизи, висновку експерта № 04 від 22.01.2021, протоколу огляду предметів від 05.01.2021, складеного слідчим ОСОБА_17 , протоколу огляду місця події від 05.01.2021, складеного слідчим ОСОБА_18 , з посиланням на те, що вказані слідчі не входили до групи слідчих, уповноважених на проведення розслідування кримінального провадження, оскільки немає постанови про групу слідчих та в ЄРДР відсутні відповідні відомості.

На момент складання реєстру матеріалів досудового розслідування у матеріалах кримінального провадження було відсутнє процесуальне рішення у вигляді постанови про створення групи слідчих від 05.01.2021 року.

Захисник вказує на те, що суд першої інстанції необгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової технічної експертизи постанови про створення слідчої групи у кримінальному провадженні №0000010.

Судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд не взяв до уваги докази та не надав належної їм оцінки.

Захисник вказує на те, що протокол огляду місця події від 05.01.2021 року, яким оглядалася територія домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 не був досліджений судом на предмет встановлення місця події.

Судом також дана невірна оцінка показанням судово-медичного експерта ОСОБА_19 , який спростував версію обвинувачення щодо отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_15 , оскільки на жодне питання сторони захисту щодо ситуації яка описана у обвинувальному акті відповіді експерт не надав.

Жоден із свідків не підтвердив вини ОСОБА_8 , оскільки не був прямим очевидцем злочину, за таких обставин відсутні допустимі докази на підтвердження вини обвинуваченого.

З огляду на зазначене захисник вважає, що не встановлено достатніх доказів для доведеності винуватості ОСОБА_20 у суді і вичерпано можливості їх отримати. що тягне за собою підставу закриття кримінального провадження викладені у судовому рішенні висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки судом не з`ясовано, чи можлива за даних обставин одночасна кваліфікація дій винної особи, а саме: незакінчений замах на вбивство, тобто замах на умисне протиправне заподіяння смерті одній людині та умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть другій людині та чим доводиться умисел обвинуваченого та ці обставини, що є підставою, відповідно до п.1. 2 ч. 1 ст. 409, п.1, 2 ч.1 ст.410, п. 1, 2 ч.1 ст.411 КПК України, для скасування вироку суду як такого, що не відповідає критеріям ст.370 КПК України та відповідно до ст.417 КПК України є підставою для закриття кримінального провадження.

До початку апеляційного розгляду прокурор Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_6 подала заяву про відмову від апеляційної скарги на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 24.04.2025 року щодо ОСОБА_8 за. ч.1 ст.259, ч.2 ст. 121, ч.3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, захисника ОСОБА_7 ,яка просила задоволити апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 ,який підтримав думку свого захисника, представника потерпілої особи-захисника ОСОБА_10 , представника потерпілої особи-захисника ОСОБА_11 ,які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, вирок суду залишити без змін, потерпілу ОСОБА_12 ,яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, суд вважає, що провадження за апеляційною скаргою прокурора підлягає закриттю, в задоволенні апеляційної скарги захисника слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку сторони захисту судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою закриття кримінального провадження за ч.2 ст. 121, ч.3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України через відсутність в діях ОСОБА_8 складу зазначених кримінальних правопорушень.

В частині визнання винним обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 259 КК України вирок суду першої інстанції не оскаржується.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та в межах пред`явленого обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.259, ч.2 ст. 121, ч.3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, аналізуючи допустимість досліджених доказів, зробив правильний висновок про їх достеменність та законність їх зібрання та обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів.

В апеляційній скарзі захисник акцентує увагу на тому, що згідно витягу з ЄРДР реєстрація кримінального провадження № 0000010 відбулась 05.01.2021 року, прізвище слідчого ОСОБА_21 зазначено, як слідчого який здійснює досудове розслідування, в реєстрі матеріалів досудового розслідування записана постанова про створення слідчої групи датована 06.01.2021 року, хоча такої постанови від 06.01.2021 року немає.

Посилаючись на зазначене сторона захисту ставить під сумнів постанову про створення слідчої групи, датовану 05.01.2021 року та відповідно повноваження слідчого ОСОБА_18 щодо здійснення процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000010, зокрема допустимість протоколу огляду місця події від 05.01.2021 року, а також повноваження слідчої ОСОБА_17 станом на 05.01.2021 року, а саме на час огляду предмету та відповідно складання протоколу огляду предмета від 05.01.2021 року, призначення судово-медичної експертизи згідно постанови від 05.01.2021 року, похідним від якої є висновок судового експерта ОСОБА_19 .

Відповідно захисник стверджує, що досудове розслідування здійснювалось неуповноваженими особами, тому наявні підстав для визнання недопустимими доказів зазначених у апеляційній скарзі.

Стосовно доводів про повноваження слідчих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у кримінальному провадженні колегія суддів зазначає таке.

Як указав суд першої інстанції, що не заперечується у апеляційній скарзі, питання про наявність постанови про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні порушувалось стороною захисту під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, а також у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Під час судового засідання стороною обвинувачення надано постанову начальника СВ Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_22 про створення слідчої групи від 05.01.2021, до якої входять також і слідчі Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

05.01.2021 начальником СВ Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_22 винесено постанову про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000010 від 05.01.2021 року.

Інших постанов немає.

Сумніви захисника щодо винесення постанови про призначення групи слідчих від 05.01.2021 року спростовуються тим, що форма та зміст постанови, яка підписана начальником СВ Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_22 власноручно, відповідає вимогам ст.110 КПК України.

У постанові від 05.01.2021 року зазначено, що до групи слідчих входили слідчі Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Відповідно відсутні підстави вважати їх неуповноваженими особами у даному кримінальному провадженні.

Посилання на те, що у реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено постанову про створення групи слідчих від 06.01.2021 року, як на підставу ставити під сумнів повноваження слідчих, які згідно постанови про створення групи слідчих від 05.01.2021 року входили до групи слідчих у даному провадженні є безпідставними.

Дійсно у матеріалах провадження наявний реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000010, в якому зазначено про постанову про створення групи слідчих від 06.01.2021 року.

Однак, у матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про створення групи слідчих від 06.01.2021 року.

Сторона захисту зазначала, що про існування постанови про створення групи слідчих стало відомо на день ознайомлення сторони захисту із матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України і постанова була датована 05.01.2025 року.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000010 помилково зазначено дату винесення постанови про створення групи слідчих 06.01.2021 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що учасники кримінального провадження не заперечували, що існує одна постанова про створення групи слідчих , сумніви щодо дати внесення постанови є надуманими.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року (справа № 477/426/17, провадження № 51-4963 кмо 20) сформовано висновок про те, що постанови керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого або групи слідчих, старшого групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування, можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності, з огляду на те, що ці докази було зібрано неуповноваженими особами.

Враховуючи таку позицію суду, колегія суддів вважає, що надання прокурором постанови про визначення групи слідчих під час розгляду справи в суді першої інстанції для підтвердження повноважень слідчих під час досудового розслідування, не є порушенням вимог КПК України, що має наслідком визнання доказів недопустимими.

Недопустимими доказами відповідно до ст. 87 КПК України є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Перевіривши твердження сторони захисту щодо недопустимості доказів, оскільки на думку захисту докази зібрані неуповноваженими особами, а саме постанови слідчої ОСОБА_17 від 05.01.2021 про призначення судово-медичної експертизи, висновку експерта № 04 від 22.02.2021, зробленого на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи, протоколу огляду предметів від 05.01.2021, складеного слідчим ОСОБА_17 , протоколу огляду місця події від 05.01.2021, складеного слідчим ОСОБА_18 , суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними.

Судом першої інстанції прийнято до уваги висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04.10.2021 у справі № 724/86/20 згідно якого процесуальне рішення керівника відповідного органу досудового розслідування про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України, враховуючи вимоги ч. 6 вказаної статті, таке рішення повинно бути виготовлене на офіційному бланку та підписане службовою особою, яка його прийняла, при цьому витяг з ЄРДР не може замінити процесуального рішення про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні.

Витяг з ЄРДР не є процесуальним рішенням, а отже, не породжує правових наслідків щодо визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування.

Враховуючи викладене процесуальні рішення є правомірними, а докази, здобуті слідчими ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , допустимими.

Визначення керівником органу досудового розслідування групи слідчих, які здійснюватимуть повноваження у конкретному кримінальному провадженні, є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права та обов`язки і приймається у формі постанови, яка у даному провадженні винесена 05.01.2021 року.

Такі постанови не є процесуальними джерелами доказів у розумінні ст. 84 КПК України, разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Враховуючи те, що постанову про створення слідчої групи від 05.01.2021 було надано прокурором на стадії судового розгляду, сторона захисту мала можливість реалізувати принцип змагальності та висловити свою позицію щодо доведеності порушень, якщо такі мали місце, що не суперечить висновку, викладеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року (справа № 477/426/17, провадження № 51-4963 кмо 20).

На думку суду апеляційної інстанції, невідкриття цієї постанови стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та автоматично не зумовлює визнання доказів недопустимими; під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження ні захисник, ні обвинувачений не заявляли клопотань про визнання недопустимими доказів, з підстав, що вони були зібрані неуповноваженим слідчим.

На думку суду апеляційної інстанції надуманими є твердження захисника, що постанова про призначення групи слідчих могла бути створена лише 06.01.2021 року, оскільки про смерть ОСОБА_16 поліції стало відомо 21:44 год 05.01.2021 року відповідно до рапорту оперативного чергового Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області від 05.01.2021 року у якому вказано, що на лінію 102 о 21:44 год надійшло повідомлення, що у Гайсинській ЦРЛ помер ОСОБА_16 і тому до десятої години вечора постанова не могла існувати в редакції із зазначенням наслідків у вигляді смерті потерпілого.

Згідно діючого законодавства постанова про призначення групи слідчих виноситься протягом 24 годин після внесення відомостей до ЄРДР , тому вказівка, що постанова не могла існувати 05.01.2021 року є безпідставна, не узгоджується з чинним законодавством, оскільки відомості до ЄРДР було внесено 05.01.2021 року і у начальника СВ Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_22 було право винести постанову про призначення групи слідчих 05.01.2025 року, що відповідає даті постанови, яка наявна у матеріалах кримінального провадження.

При цьому суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що реєстр матеріалів досудового розслідування це додаток до обвинувального акту , а постанова про створення групи слідчих -це процесуальне рішення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що дата зазначена у реєстрі постанови 06.01.2025 року це технічна помилка.

Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен у подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто, якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то і отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними (рішення ЄСПЛ у справі «Хан проти Сполученого Королівства»).

Доктрина «плодів отруйного дерева» зводиться до того, що, якщо доказове «дерево» є отруйним, то те ж саме стосується і його «плода». Тобто, якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж.

Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруйного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом. Застосування доктрини «плодів отруйного дерева» вимагає здійснення логічних операцій щодо встановлення джерела походження інформації, завдяки якій було здобуто кожен доказ, яким обґрунтовується судове рішення.

Слід відділяти докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотних порушень прав і свобод людини від доказів, отриманих з джерел, не пов`язаних ані прямо, ані опосередковано із такою інформацією.

Крім того необхідно надавати оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

При прийнятті рішення суд першої інстанції взяв до уваги показання ОСОБА_8 , під час судового розгляду, який вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України не визнав, пояснював, що 04.01.2021 р. він разом із сім`єю сестри святкували за місцем проживання день народження племінниці, він, його сестра ОСОБА_23 та ОСОБА_24 пішли в магазин «Оазис», за метрів 20 від хвіртки зустріли двох знайомих: ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які були нетверезі, між ними розпочався словесний конфлікт, але вони розійшлися, біля магазину до нього зателефонував ОСОБА_27 та повідомив про намір ОСОБА_28 та ОСОБА_29 його побити, до магазину підбіг ОСОБА_30 та розпочав його провокувати на бійку, погрожував їм фізичною розправою, був агресивно налаштований, бив відро біля магазину ногами; ОСОБА_31 із ОСОБА_32 і ОСОБА_33 повернулися додому і зачинили хвіртку, у будинку продовжили святкування, згодом почули, як хтось стукає у двері, він із ОСОБА_34 вийшли надвір і побачили ОСОБА_25 та ОСОБА_26 . На його запитання, що їм потрібно, вони лаючись та погрожуючи фізичною розправою, почали їх бити, ОСОБА_35 вдарив його по ногам ногою, збив з ніг і били його з ОСОБА_29 по тілу ногами, ОСОБА_36 збив з ніг ОСОБА_28 і він лежав без свідомості на землі, в цей час з будинку вийшла ОСОБА_23 і палицею била ОСОБА_28 і ОСОБА_29 , а ОСОБА_28 збив її з ніг і почав бити, в цей час ОСОБА_37 бився з ОСОБА_29 , побачив у ОСОБА_38 в руці ніж, вибив його ногою, коли лежав на землі, підібрав із землі ніж і почав підводитися, тримаючи ніж і махаючи ним хаотично перед собою та перед нижньою частиною тулуба ОСОБА_28 , потім ОСОБА_29 і ОСОБА_28 кинули його на землю, коли боровся з ОСОБА_29 , то ОСОБА_39 скинув його з себе, ОСОБА_28 закричав, що йому попало, як саме ОСОБА_37 його поранив, йому незрозуміло, можливо, його поранив ОСОБА_29 , який втік з місця події, коли ОСОБА_35 впав на землю, у нього з рани на нозі текла кров, ОСОБА_37 намагався надати йому допомогу, затискав йому рану футболкою, а його сестра телефонувала в поліцію та швидку допомогу для надання допомоги ОСОБА_40 , якого забрали в лікарню, він допомагав завантажити ОСОБА_41 в автомобіль швидкої; його сестра знайшла переламаний ніж, а він видав його працівникам поліції. За зазначених ним обставин події він захищав від нетверезих та агресивно налаштованих ОСОБА_38 та ОСОБА_42 свою сім`ю, не мав наміру нікого вбивати чи умислу заподіяти тілесні ушкодження, винним себе не визнає; цивільні позови не визнав.

Під час судового розгляду з сукупності перевірених, досліджених доказів встановлено час, місце, обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України суд оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_8 , показання потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_13 , судово-медичного експерта ОСОБА_19 , перевірив докази:

-протокол огляду місця події з фототаблицею 05.01.2021 на території домогосподарства по АДРЕСА_1 , згідно з яким біля огорожі виявлено прим`ятий грунт, біля хвіртки зліва на складеному буряні та навколо будинку на грунті виявлено плями бурого кольору, схожі на кров, біля вхідних дверей виявлені плями бурого кольору у виді крапель, схожих на кров, які вилучені змивами з речовиною схожою на кров

-протокол огляду місця події з фототаблицею 05.01.2021 в приміщенні травматологічного відділення Гайсинської ЦРЛ по вул.Чорновола,1 у м. Гайсині, оглянуто одяг ОСОБА_16 , якого доставлено було до відділення з ножовим пораненням, а саме: зимова куртка чорного кольору, кофта на застібці з капюшоном, штани спортивні чорні, спідня білизна, дві пари шкарпеток, кросівки чорного кольору, - одяг вологий, просочений бурою рідиною, схожою на кров, переважно штани та спідня білизна, на поверхні штанів виявлено два наскрізні отвори в тканині прямолінійної форми довжиною 2,5 см в ділянці стегна

-протокол огляду місця події з фототаблицею від 05.01.2021 домогосподарства по АДРЕСА_2 , де розташований одноповерховий цегляний будинок білого кольору, поруч з парканом сусіднього домогосподарства по АДРЕСА_1 на дерев`яних дошках з боку домогосподарства по АДРЕСА_1 виявлено руків`я від ножа чорного кольору та під дошкою на відстані близько 10 см від руків`я виявлено металеве лезо від ножа

-протокол огляду місця події від 05.01.2021, згідно якого у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Гайсинської ЦРЛ в м.Гайсині оглянуто труп ОСОБА_16

-висновок судово-медичної експертизи № 20 від 28.01.2021 р., відповідно до якої кров ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО

-висновок судово-медичної експертизи № 21 від 18.01.2021 р., відповідно до якої кров трупа потерпілого ОСОБА_16 за системою АВО відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В

- висновок судово-медичної експертизи № 16 від 12.01.2021 р., відповідно до якої походження слідів крові в піднігтьовому вмісті правої і лівої рук трупа ОСОБА_16 та епітеліальних клітин може бути від будь-якої однієї чи кількох осіб з групою крові А (ІІ), в тому числі як від потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , так і від ОСОБА_8 не виключається.

-висновок судово-медичної експертизи № 04 від 05.01.2021 р., відповідно до якої у трупа ОСОБА_16 виявлено садна в ділянці правої кисті, проникаюче наскрізне колото-різане поранення лівого стегна з пошкодженням гілок глибокої артерії стегна та вени; тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці правої кисті могло виникнути від тупого твердого предмета та мають ознаки легких тілесних ушкоджень; тілесне ушкодження у вигляді проникаючого наскрізного колото-різаного поранення лівого стегна з пошкодженням гілок глибокої артерії стегна та вени могло виникнути внаслідок дії плоского колото-ріжучого предмета типу ножа і який діяв у напрямку спереду назад і дещо зверху вниз і дещо справа наліво та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння і стоїть в причинному зв`язку з настанням смерті; смерть ОСОБА_16 настала внаслідок гіповолемічного шоку, який розвинувся після проникаючого наскрізного колото-різаного поранення лівого стегна з пошкодженням гілок глибокої артерії стегна та вени; на момент смерті ОСОБА_16 в стані алкогольного сп`яніння не перебував.

- висновок судово-медичної криміналістичної експертизи від 12.01.2021 № 52,53, відповідно до якої на спортивних штанах ОСОБА_16 виявлено два наскрізних косо-вертикальних колото-різаних пошкодження, пошкодження №1 розташоване на передній половинці штанів зліва (в проекції лівої пахвинної ділянки), воно перетинає матеріал штанів та подвійний шар матеріалу лівої бокової кишені, пошкодження №2 розташоване на задній половинці штанів зліва (в проекції лівої сідниці); дані пошкодження утворилися від дворазової дії плаского колючо-ріжучого предмету типу клинка ножа, яким міг бути ніж, наданий на експертизу, при умові його першопочаткової цілісності (рукоять та клинок ножа складали єдине ціле).

- відповідь КНП «ТМО «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 19.01.2021 р. № 06/134, згідно якої згідно аудіо- записів, зафіксованих системою архівації мовної інформації диспетчерської служби 05.01.2021 р. о 3 год. 36 хв. в центральну оперативну диспетчерську надійшов виклик з телефонного номеру НОМЕР_3 від невідомого, яким після приїзду бригади екстреної медичної допомоги виявився ОСОБА_16 за адресою АДРЕСА_1 , з приводу травматичних пошкоджень.

Потерпіла ОСОБА_12 пояснювала , що 05.01.2021 р. о 6 ранку від дільничого інспектора поліції їй стало відомо, що її син ОСОБА_35 перебуває в реанімаційному відділенні в Гайсинській лікарні, куди вона відразу пішла, там дізналася від слідчого, що син поранений в ногу ножем ОСОБА_45 , о 20-40 год. він помер від сильної крововтрати

Свідок ОСОБА_24 , пояснював під час судового розгляду, що 04.01.2021 р. пізно ввечері він був у гостях у Сущиків ОСОБА_46 та ОСОБА_23 , вживали спиртне він з ОСОБА_23 , ОСОБА_47 не вживав через хворобу. Біля 2 год. ночі у двері постукали, вийшла ОСОБА_23 , покликала ОСОБА_46 і він вийшов разом з ним на вулицю, де ОСОБА_30 відразу вдарив його в лице, від чого він впав і знепритомнів. Коли прийшов до тями, то побачив що ОСОБА_30 лежав на землі в калюжі крові, тримався за ногу, ОСОБА_37 футболкою закривав йому рану. Викликали швидку і ОСОБА_28 забрали в лікарню, хто вдарив ножем ОСОБА_29 і ОСОБА_28 він не бачив.

З показів свідків ОСОБА_48 , ОСОБА_13 встановлено, що між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_16 була бійка в результаті якої у потерпілого ОСОБА_16 було ножове поранення ноги.

За ч.2 ст.121 КК України кримінальна відповідальність настає за нанесення особі умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Із об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечним протиправним діянням, суспільно небезпечними наслідками, що настали для особи у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, та причинним зв`язком між діянням і наслідками.

Небезпечними для життя визнаються тілесні ушкодження, що в момент заподіяння чи в клінічному перебігу спричиняють загрозливі для життя явища й котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно враховуватись при оцінюванні загрози таких ушкоджень для життя. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, має перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

Суб`єктивна ж сторона цього злочину полягає у формі умислу (прямого чи непрямого).

При визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у обвинуваченого ОСОБА_8 відсутні будь-які тілесні ушкодження, які б підтверджували факт отримання тілесних ушкоджень з боку потерпілого ОСОБА_16 та спростовують твердження обвинуваченого та свідчать, що життю ОСОБА_8 не загрожувала реальна небезпека, яку можна було припинити лише завдавши удар ОСОБА_16 в життєво важливу частину тіла ножем.

Вибивши з рук ОСОБА_16 ножа, враховуючи місце події та однакове співвідношення сил між сторонами конфлікту, обвинувачений міг втекти, залишивши місце події, або припинити конфлікт іншим шляхом.

Крім того, сам обвинувачений пояснював, що вибив ножа з рук ОСОБА_16 , підняв його з землі, після почав ним хаотично махати та завдав удар ОСОБА_16 .

Такі дії обвинуваченого вказують на відсутність підстав для захисту від посягань з боку потерпілого, про які зазначає обвинувачений.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 04 від 05.01.2021 р., у трупа ОСОБА_16 виявлено садна в ділянці правої кисті, проникаюче наскрізне колото-різане поранення лівого стегна з пошкодженням гілок глибокої артерії стегна та вени; тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці правої кисті могло виникнути від тупого твердого предмета та мають ознаки легких тілесних ушкоджень; тілесне ушкодження у вигляді проникаючого наскрізного колото-різаного поранення лівого стегна з пошкодженням гілок глибокої артерії стегна та вени могло виникнути внаслідок дії плоского колото-ріжучого предмета типу ножа і який діяв у напрямку спереду назад і дещо зверху вниз і дещо справа наліво та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння і стоїть в причинному зв`язку з настанням смерті; смерть ОСОБА_16 настала внаслідок гіповолемічного шоку, який розвинувся після проникаючого наскрізного колото-різаного поранення лівого стегна з пошкодженням гілок глибокої артерії стегна та вени; на момент смерті ОСОБА_16 в стані алкогольного сп`яніння не перебував.

Між вказаним ушкодженням та смертю ОСОБА_16 є прямий причинний зв`язок.

Отже, із наведеного вище висновку експертизи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_49 заподіяв потерпілому ОСОБА_16 ножовий удар цілеспрямовано, оскільки під час виниклого конфлікту ОСОБА_8 зміг вибити ножа з рук потерпілого та жодні інші встановлені обставини не свідчать про продовження протиправного посягання на ОСОБА_8 після вибиття ножа з рук потерпілого та неможливість припинення конфлікту без застосування ножа

Таким чином, із аналізу викладених вище доказів, які узгоджуються між собою та підтверджують зміст один одного, встановлено те, що обвинувачений ОСОБА_8 у ході конфлікту наніс ОСОБА_16 наскрізне колото-різане поранення лівого стегна з пошкодженням гілок глибокої артерії стегна та вени, що спричинило гостру масивну крововтрату.

Судом першої інстанції враховано, що під час нанесення удару в ліве стегно ножем ОСОБА_16 обвинувачений ОСОБА_8 усвідомлював суспільну небезпеку своїх дій та причинний зв`язок таких дій з наслідками, що настали, тобто передбачав та бажав настання певних наслідків від своїх дій, оскільки наніс удар потерпілому ОСОБА_16 саме в область життєво-важливих органів, що свідчить про умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України ,суд проаналізував показання потерпілого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_13 , судово-медичного експерта ОСОБА_19 , перевірив докази:

-заяву ОСОБА_15 до Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, згідно якої ОСОБА_8 05.01.2021 близько 3 год. йому нанесено тілесних ушкоджень у вигляді різаних ран фалангів пальців руки та стегнової частини ноги;

-протокол огляду місця події з фототаблицею 05.01.2021 на території домогосподарства по АДРЕСА_1 , згідно з яким біля огорожі виявлено прим`ятий грунт, біля хвіртки зліва на складеному буряні та навколо будинку на грунті виявлено плями бурого кольору, схожі на кров, біля вхідних дверей виявлені плями бурого кольору у виді крапель, схожих на кров, які вилучені змивами з речовиною схожою на кров

-протокол огляду місця події з фототаблицею 05.01.2021 домогосподарства по АДРЕСА_2 , де розташований одноповерховий цегляний будинок білого кольору, поруч з парканом сусіднього домогосподарства по АДРЕСА_1 на дерев`яних дошках з боку домогосподарства по АДРЕСА_1 виявлено руків`я від ножа чорного кольору та під дошкою на відстані близько 10 см від руків`я виявлено металеве лезо від ножа

-висновок судово-медичної експертизи № 20 від 28.01.2021 р., відповідно до якої кров ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО

- висновок судово-медичної експертизи № 22 від 28.01.2021 р., відповідно до якої кров потерпілого ОСОБА_15 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО

- висновок судово-медичної експертизи № 25 від 28.01.2021 р., відповідно до якої кров потерпілого ОСОБА_15 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; кров потерпілого ОСОБА_16 за системою АВО відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; кров ОСОБА_8 за системою АВО відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В. В слідах на марлевому тампоні знайдена кров людини при серологічному дослідженні якої виявлений лише антиген А, ця кров може походити від будь-якої людини з групою крові А з ізогемаглютинином анти-В і походження її як від потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 так і від ОСОБА_8 не виключається.

- висновок судово-медичної експертизи № 23 від 15-28.01.2021 р., відповідно до якої кров потерпілого ОСОБА_15 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; кров потерпілого ОСОБА_16 за системою АВО відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; кров ОСОБА_8 за системою АВО відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В. В слідах на марлевому тампоні знайдена кров людини при серологічному дослідженні якої виявлений лише антиген А, ця кров може походити від будь-якої людини з групою крові А з ізогемаглютинином анти-В і походження її як від потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 так і від ОСОБА_8 не виключається .

- висновок судово-медичної експертизи № 18 від 12.01.2021 р., відповідно до якої кров потерпілого ОСОБА_15 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; кров потерпілого ОСОБА_16 за системою АВО відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; кров ОСОБА_8 за системою АВО відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В. Походження слідів крові на клинку кухонного ножа та на руків`ї кухонного ножа може бути від будь-якого одного чи кількох чоловіків з групою крові А (ІІ), в тому числі як від потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , так і від ОСОБА_8 не виключається; епітеліальних клітин не виявлено.

- висновок судово-медичної експертизи № 03 від 12.01.2021 р., відповідно до якої у ОСОБА_15 виявлено тілесні ушкодження у вигляді різаних ран в ділянці пальців правої кисті; колото-різаних ран в ділянці лівого стегна, що могли виникнути від дії плоского колюче-ріжучого предмета типу ножа, можливо в термін та при обставинах, на які вказує особа, що проходила експертизу; ушкодження у вигляді різаних ран та колото-різаних ран відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді різаних ран в ділянці пальців правої кисті по долонній поверхні можна розцінювати як ушкодження, які утворилися при самозахисті.

- висновок судово-медичної криміналістичної експертизи від 12.01.2021 № 54,55, відповідно до якої на спортивних штанах ОСОБА_15 , а саме на задній їх половинці зліва (в проекції лівої сідниці) виявлено два наскрізних колото-різаних пошкодження, одне з яких орієнтовано горизонтально, друге - косо-вертикально; дані пошкодження утворилися від дворазової дії плаского колючо-ріжучого предмету типу клинка ножа, яким міг бути ніж, наданий на експертизу, при умові його першопочаткової цілісності (рукоять та клинок ножа складали єдине ціле).

-протокол та відеозапис проведення слідчого експерименту від 29.03.2021 р. з потерпілим ОСОБА_15 , під час якого потерпілий ОСОБА_15 розповів про події ночі з 04.01.2021 р. на 05.01.2021 р., показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_50 колючим предметом в задню частину його лівого бедра, після чого відчув біль, ОСОБА_51 штовхнув його на землю, він упав на спину, ОСОБА_51 сів на нього зверху та намагався ножем, що був в його руках, нанести удар в ділянку його горла, а саме направив вістря ножа в область шиї та намагався перерізати йому шию, прикладаючи значну силу, а ОСОБА_15 в той момент, аби перешкодити ОСОБА_8 , він схопив правою рукою лезо ножа, утримував його, при цьому іншою рукою намагався скинути ОСОБА_8 з себе, а також просив його припинити ці дії. ОСОБА_15 повідомив, що в той момент він чітко зрозумів, що ОСОБА_51 намагається його вбити, бо він вістрям ножа намагався перерізати потерпілому шию життєво важливий орган, прикладаючи при цьому значну силу, не звертав увагу на його прохання припинити ці дії, механізм спроби перерізати йому горло ОСОБА_45 показав, потім повідомив, що відчув, як його друг ОСОБА_35 кричав до ОСОБА_52 , щоб він залишив ОСОБА_29 , при цьому скинув ОСОБА_53 з його тулуба, після чого ОСОБА_29 втратив свідомість та прийшов до тями в кареті швидкої допомоги.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 визнав факт нанесення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, однак заперечував наявність умислу на його вбивство.

В апеляційній скарзі захисник також викладає доводи щодо відсутності умислу ОСОБА_8 на вбивство потерпілого ОСОБА_15 .

Перевіряючи твердження сторони захисту про відсутність умислу, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що питання про умисел вирішується виходячи, із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема способу, знаряддя вчинення злочину, кількості, характеру і локалізацї тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність умислу ОСОБА_8 є безпідставними

Зміст та спрямованість умислу винного є основним критерієм відмежування умисного вбивства від інших злочинів.

Замах є стадією вчинення кримінального правопорушення.

Обставини скоєння кримінального правопорушення, локалізація тілесних ушкоджень у вигляді різаних ран в ділянці пальців правої кисті; колото-різаних ран в ділянці лівого стегна, що могли виникнути від дії плоского колюче-ріжучого предмета типу ножа , дії ОСОБА_8 , поведінка після нанесення ударів, вказують на умисел на позбавлення життя ОСОБА_15 .

Згідно постанови Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 757/2274/17 від 04.06.2019 року замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату - це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчиняти замах на їх досягнення.

Сукупність доказів, вказує на те, що ОСОБА_8 усвідомлював небезпечний характер діяння відносно ОСОБА_15 , передбачав наслідки і бажав їх настання.

Те, що обвинувачений ОСОБА_8 бажав настання смерті від своїх дій підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_15 , згідно яких ОСОБА_8 наніс ОСОБА_15 ножем два удари в стегно, від чого ОСОБА_15 впав на землю на спину, а ОСОБА_8 сів на його тулуб зверху і приклав до шиї гострий предмет, в цей час потерпілий однією рукою схопив цей предмет рукою і порізав руку, намагаючись відвести ніж від шиї та скинути його з себе, в цей момент ОСОБА_15 зрозумів, що ОСОБА_8 хоче його вбити, але ОСОБА_35 скинув ОСОБА_8 з тулуба ОСОБА_15 .

Для вирішення питання про наявність умислу суд врахував сукупність всіх обставин вчинення діяння, проаналізував покази обвинуваченого у сукупності з доказами, допустимість та достовірність яких перевірено судом у відповідності до вимог ст.85, ст. 86 КПК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує те, що питання про умисел слід вирішувати, виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їхні взаємовідносини.

У постанові від 09.10.2018 (справа № 760/4968/15-к) ВС зазначив, що відповідно до частини першої статті 115 КК умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Визначальним при цьому є, як зазначив ВС, спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Перевіривши доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду щодо доведеності вини грунтуються на доказах оцінених судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Викладаючи доводи щодо недоведеності вини ОСОБА_8 захисник зазначає, що судом належним чином не досліджувався протокол огляду місця події від 05.01.2021 року на предмет встановлення місця події, оскільки вважає суперечливими покази ОСОБА_15 .

Перевіривши сукупність доказів, врахованих судом, суд апеляційної інстанції вважає, що суд надав вірну оцінку показам потерпілого, протоколу огляду місця події від 05.01.2021 року, іншим доказам, та встановив, що події відбувалися на території господарства по АДРЕСА_1 , де виявлено сліди злочину- плями бурого кольору, схожі на кров.

Те, що ОСОБА_15 був госпіталізований з іншого місця , оскільки за показами свідків ОСОБА_43 , ОСОБА_54 та обвинуваченого ОСОБА_8 втік з місця події не спростовує висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні замаху на вбивство ОСОБА_55 .

Зазначаючи вказане захисник сам акцентує увагу, що місце події, встановлене судом підтверджено показами вказаних осіб.

Потерпілий ОСОБА_15 , під час судового розгляду пояснював, що 05.01.2021 вони з ОСОБА_16 були біля будинку, де проживав ОСОБА_8 , з яким вони були раніше знайомі, ОСОБА_16 пішов до нього попросити цигарку, що там в подвір`ї відбувалось він не знає, з хвіртки вийшов ОСОБА_8 і наніс йому ножем два удари в стегно, від чого ОСОБА_15 впав на землю на спину, ОСОБА_8 сів на його тулуб зверху і приклав до шиї гострий предмет, він однією рукою схопив цей предмет рукою і порізав руку, намагаючись відвести ніж від шиї та скинути його з себе, в цей момент він зрозумів, що ОСОБА_8 хоче його вбити, але ОСОБА_35 скинув ОСОБА_8 з тулуба ОСОБА_15 , що відбувалось далі він не пам`ятає.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що покази потерпілого ОСОБА_15 щодо протиправних дій відносно нього, обставин, характеру та механізму заподіяння тілесних ушкоджень узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 03 від 12.01.2021 р., відповідно до якої у ОСОБА_15 виявлено тілесні ушкодження у вигляді різаних ран в ділянці пальців правої кисті; колото-різаних ран в ділянці лівого стегна, що могли виникнути від дії плоского колюче-ріжучого предмета типу ножа, можливо в термін та при обставинах, на які вказує особа, що проходила експертизу; ушкодження у вигляді різаних ран та колото-різаних ран відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді різаних ран в ділянці пальців правої кисті по долонній поверхні можна розцінювати як ушкодження, які утворилися при самозахисті, що підтверджує, що ОСОБА_8 не зміг довести злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий активно захищався і крім того ОСОБА_16 допоміг зіштовхнути обвинуваченого з потерпілого ОСОБА_15 .

Твердження сторони захисту щодо перебування потерпілого ОСОБА_16 в стані алкогольного сп`яніння спростовуються висновком судово-медичного експерта № 4 від 05.01.2021 року, згідно якого на момент смерті ОСОБА_16 в стані алкогольного сп`яніння не перебував.

Також в матеріалах провадження відсутні докази перебування ОСОБА_15 у стані алкогольного сп`яніння.

Показам свідків ОСОБА_54 , ОСОБА_43 , обвинуваченого ОСОБА_8 в цій частині суд дав відповідну оцінку.

Свідок ОСОБА_56 пояснював, що 05.01.2021 p. близько 01.30 він з ОСОБА_57 , ОСОБА_58 та ОСОБА_59 сиділи в бесідці біля маленького базару та будинку ОСОБА_60 і спілкувались, горілку вживали ОСОБА_39 та ОСОБА_35 , близько 2 ночі з двору вийшов ОСОБА_31 , його сестра ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які йшли в напрямку магазину «Оазис», ОСОБА_35 побіг до них попросити сигарету, він теж пішов за ним, біля магазину ОСОБА_51 на прохання ОСОБА_38 пригостив його сигаретою, вони поговорили хвили десять і розійшлись; вранці до нього зателефонував ОСОБА_37 і повідомив, що він «підрізав» ОСОБА_29 і ОСОБА_28 , не хотів жити, погано почувався; згодом він дізнався про смерть ОСОБА_41 , відвідував в лікарні ОСОБА_26 , який повідомив, що йому ОСОБА_51 порізав ногу, подробиць не пам`ятав.

Свідок ОСОБА_13 , пояснювала, що вночі на подвір`ї по місцю її проживання був конфлікт між ОСОБА_8 , ОСОБА_16 і ОСОБА_15 , які постукали до них у двері, вийшли надвір ОСОБА_61 та ОСОБА_51 , вона почула бійку і бачила як бився брат ОСОБА_47 з ОСОБА_28 і ОСОБА_29 , також і вона отримала тілесні ушкодження від ударів ОСОБА_28 , потім вона бачила ОСОБА_16 , який лежав з ушкодженням на нозі, ОСОБА_47 попросив телефон для виклику швидкої та чисту ганчірку, ОСОБА_61 перебинтовував ногу ОСОБА_28 , а ОСОБА_47 викликав швидку допомогу до ОСОБА_28 , не бачила хто і чим вдарив ОСОБА_42 та ОСОБА_16 .

Суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженням апеляційної скарги, що судом дана невірна оцінка показанням судово-медичного експерта ОСОБА_19 .

Під час судового розгляду допитано судово-медичного експерта ОСОБА_19 .

Експерт ОСОБА_19 у судовому засіданні висновки судово-медичних експертиз № 03 від 12.01.2021 р. № 04 від 05.01.2021 р. підтримав повністю, роз`яснив механізм утворення наявних у потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, пояснив, що від отриманого поранення ОСОБА_35 втратив велику кількість крові в межах 1,5-2 літрів, інтенсивність залежить від калібру пошкоджених судин, смерть ОСОБА_16 настала внаслідок гіповолемічного шоку, який розвинувся після проникаючого наскрізного колото-різаного поранення лівого стегна з пошкодженням гілок глибокої артерії стегна та вени, а тілесні ушкодження у ОСОБА_15 утворилися від дворазової дії плаского колючо-ріжучого предмету типу клинка ножа, яким міг бути ніж, наданий на експертизу, при умові його першопочаткової цілісності, в будь-якому положенні тіла ОСОБА_15 , доступному до нанесення тілесних ушкоджень, ріжуча частина плаского колючо-ріжучого предмету типу клинка ножа діяла по дотичній поверхні, направлена до пальців, можливо в термін та при обставинах, на які вказує потерпілий ОСОБА_15 .

Зазначені пояснення узгоджуються з висновком експертиз, показами ОСОБА_15 , свідків.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що твердження ОСОБА_8 щодо самооборони належним чином перевірено судом та дано вірну оцінку його показанням у сукупності з іншими перевіреними та проаналізованими доказами, дано належну оцінку доводам сторони захисту щодо ознак необхідної оборони в діях ОСОБА_8 з урахуванням положень ст. 36 КК України.

Судом першої інстанції вірно не прийнято до уваги показання свідків ОСОБА_13 , рідної сестри обвинуваченого, та ОСОБА_62 , його друга, про існування загрози для них та ОСОБА_53 в ніч з 04.01.2021 р. на 05.01.2021 р. від ОСОБА_15 та неповнолітнього ОСОБА_16 , які були в стані алкогольного сп`яніння та безпричинно прийшли до них в подвір`я і нападали на них, а також крайню необхідність ОСОБА_8 захищатися від їх неправомірних дій, застосовуючи при цьому ніж, без наявності будь-яких ознак загрози їх життю чи здоров`ю чи явних причин їх існування чи очікування є безпідставними.

Обвинувачений ОСОБА_8 під час судового розгляду вказував, що він захищався від протиправних дій потерпілих.

Судом при прийнятті рішення враховано те, що до ЄРДР внесено відомості № 0000046 за підозрою ОСОБА_16 за ч.1 ст. 125 КК України, відповідно до яких під час досудового розслідування встановлено факт спричинення неповнолітнім ОСОБА_16 легких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 під час конфлікту 05.01.2021 р. близько 3-00 год

Суд першої інстанції вказаний доказ, як доказ невинуватості ОСОБА_8 в цьому кримінальному провадженні до уваги не прийняв, оскільки обставини, зазначені в обвинувальному акті № 0000046 за підозрою ОСОБА_16 за ч.1 ст. 125 КК України не були предметом дослідження під час судового розгляду, а тому і не можуть досліджуватися під час розгляду даного провадження.

Безпідставними є твердження захисника щодо неможливості кваліфікації дій обвинувачених за різними складами кримінальних правопорушень за одних обставин.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_8 вчинено протиправні дії відносно потерпілого ОСОБА_16 ,потерпілого ОСОБА_15 .

Хоча дії відбувалися в одному місці, в один період часу, були спричинені тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_16 , потерпілому ОСОБА_15 , які призвели до різних наслідків та дії обвинуваченого охоплювалися умислом на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 , а також умислом на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_15 .

Різні наслідки , а також суб`єктивна сторона вчинених обвинуваченим ОСОБА_8 дій впливають на кваліфікацію дій.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу,що для правильної кваліфікації враховуються всі юридичні ознаки, що характеризують дії особи, потерпілого, субєктивну сторону, наслідки.

За таких обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 121, ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України належним чином обгрунтованими, умотивованими.

Під час судового розгляду встановлено, що обстановка та обставини події, динаміка їх розвитку і спосіб вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_8 , застосування ним особливо небезпечного знаряддя ножа, цілеспрямованість і локалізація нанесених ударів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 під час вчинення злочину, свідчать про наявність у діях обвинуваченого всіх об`єктивних і суб`єктивних складових злочину за ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України незакінчений замах на вбивство, тобто замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, яке не було доведене до кінця з причин, що не залежали від волі особи;за ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом дотримано вимог ст. 370 КПК України.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції в дотримання вимог ст.50, ст.65 КК України визначив покарання, яке відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи сторони захисту щодо скасування вироку та визнання невинуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України є безпідставними.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування чи зміни вироку суду відповідно до положень ст. 409 КПК України.

Прокурором Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_6 подано заяву про відмову від апеляційної скарги на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 24.04.2025 року щодо ОСОБА_8 за. ч.1 ст.259, ч.2 ст. 121, ч.3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України,

Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 403 КПК України, врахувавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що наявні підстави для прийняття відмови від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Керуючись ст. ст. 403,404, 405,407,409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції ,

постановив :

Прийняти відмову прокурора від апеляційної скарги.

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 24.04.2025 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.259, ч.2 ст. 121, ч.3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4