Провадження № 1-кс/359/2257/2025
УХВАЛА

Іменем України

13 листопада 2025 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без технічної фіксації в приміщенні суду клопотання старшого слідчого слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001419 від 14 липня 2025 року, за ознаками кримінального право-порушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в :

13 листопада 2025 року старший слідчий СВ Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Бориспільської окружної прокуратури, звернувся до суду з даним клопотанням та обґрунтовує його тим, що слідчим відділом Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001419 від 14 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що до Бориспільського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява ОСОБА_4 , за фактом незаконного заволодіння земельною ділянкою із кадастровим номером :02:003:0007 на території Гірської сільської ради, Бориспільського району, Київської області, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, пенсіонерка, вдова. Після смерті чоловіка, ОСОБА_5 (05.04.1942 - 18.08.2018), вона є спадкоємицею першої черги відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України.

На підтвердження факту шлюбу та смерті чоловіка маються відповідні свідоцтва, які були надані нотаріусу при відкритті спадкової справи у 2019 році.

Покійний чоловік, ОСОБА_5 , за життя набув у приватну власність земельну ділянку площею 0,9270 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка розташована в адміністративних межах Гірської сільської ради, Бориспільського району, Київської області, має кадастровий номер :02:003:0007. Право власності виникло на підставі державного акту серії ЯА №302806, виданого згідно з розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_3 №1 від 04.01.2005 р., з державною реєстрацією 07.12.2005.

До моменту смерті чоловік не вчиняв жодних дій щодо відчуження земельної ділянки - не продавав, не дарував, не передавав та не відмовлявся від неї. Земля залишалась у його фактичному володінні, жодних судових спорів щодо неї не велось.

Під час оформлення спадщини у 2019 році нотаріус повідомив ОСОБА_6 , що ще 30 серпня 2016 року - тобто за два роки до смерті ОСОБА_5 - право власності на зазначену земельну ділянку було перереєстроване на ІНФОРМАЦІЯ_4 . Реєстраційні дії провела приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 .

Жодних підстав для такої реєстраційної дії не існувало: відчуження землі її власником не здійснювалось; рішення суду, що позбавляло б ОСОБА_5 права власності - відсутнє; акт добровільної відмови, договір дарування, купівлі-продажу або інший правочин - не укладались; у державному реєстрі прав, жодного запису, що пояснював би перехід права власності.

Це свідчить про те, що реєстрація прав була проведена з грубими порушеннями закону. Вочевидь, приватний нотаріус вчинила дії без правової підстави, ймовірно, з використанням підроблених документів або завідомо неправдивих відомостей.

Більше того, вже після незаконної реєстрації, земельна ділянка була передана ІНФОРМАЦІЯ_3 в оренду приватному підприємству « ОСОБА_8 » (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), що свідчить про її фактичне виведення з власності спадкоємців у користування третіх осіб - без будь-яких законних підстав.

Станом на сьогодні вартість земельної ділянки, за експертними оцінками, становить не менше 800 000 доларів США, враховуючи розмір, місце розташування поблизу Києва та потенціал комерційного використання.

У результаті незаконного заволодіння землею, ОСОБА_4 зазнала істотної матеріальної шкоди та морального страждання як законна спадкоємиця, яка фактично була позбавлена права на спадщину та власність. Обставини вказують на можливу корупційну схему, зловживання владою та змову.

Таким чином, у діях невстановлених осіб, причетних до незаконної перереєстрації права власності на земельну ділянку, а також у подальшому використанні цієї землі третіми особами без законних підстав, вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України.

Встановлено, що 30.08.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , було здійснено державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за ІНФОРМАЦІЯ_5 , за життя власника, без його волевиявлення.

Існують обґрунтовані підстави вважати, що вказана реєстрація могла бути здійснена на підставі недійсних або підроблених документів, без правових підстав, у змові з посадовими особами.

У зв`язку з викладеним та з метою документування злочинної діяльності, виникла необхідність у проведенні тимчасового доступу до оригіналів документів, що містять охоронювану законом таємницю, на підставі яких приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю: 8657), здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила державну реєстрацію речових прав, зокрема: подані заяви або звернення; копії документів, що підтверджують правомірність переходу права власності (договори, витяги, рішення суду, розпорядження тощо); журнали реєстрації нотаріальних дій; документи з електронної бази Єдиного реєстру; технічна документація (кадастровий план, державний акт, тощо); дані електронного цифрового підпису (ЕЦП), що були використані; листування з ІНФОРМАЦІЯ_3 , третіми особами.

Таким чином, у ході розслідування указаного кримінального провадження виникла необхідність отримати тимчасовий доступ до документів стосовно вилучення оригіналів документів, які являються речовими доказами, з метою проведення почеркознавчої експертизи для встановлення осіб, які їх підписали і які знаходяться у приватного нотаріуса ОСОБА_7 , з огляду на те, що у ній містяться документи, які самі по собі, або в сукупності з іншими документами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у ньому, оскільки містять відомості, які в подальшому можуть бути використані як докази в суді.

Вилучення вказаних оригіналів документів, обґрунтовується необхідністю надання їх до суду, як матеріальних носіїв - доказів, для дослідження в ході подальшого судового розгляду кримінального провадження та проведення на підставі отриманих вільних зразків підпису та почерку криміналістичних досліджень документів для встановлення осіб, які їх підписали.

Відповідно до інформації з сайту ІНФОРМАЦІЯ_6 зазначено, що приватний нотаріус ОСОБА_7 , здійснює свої повноваження за юридичною адресою: АДРЕСА_1 .

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні, оскільки орган досудового розслідування має намір отримати у приватного нотаріуса ОСОБА_7 , тимчасовий доступ до речей та документів та вилучити їх оригінали.

Тимчасовий доступ до речей та документів зазначених у клопотанні з метою їх вилучення не тягне негативних наслідків передбачених п.10 ч.1 ст.309 КПК України, оскільки орган досудового розслідування звертається із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у приватного нотаріуса ОСОБА_7 , отримання тимчасового доступу до речей і документів та вилучення оригіналів документів, які знаходяться у приватного нотаріуса ОСОБА_7 , не позбавляє фізичну особу-підприємця чи юридичну особу можливості здійснювати свою діяльність, та в жодному разі не порушує права і свободи визначені Конституцією України, а саме особисті, політичні, соціально-економічні та культурні, в тому числі право на підприємницьку діяльність, яке визначене ст. 42 Конституції України.

З огляду на положення ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним з таких заходів забезпечення є тимчасовий доступ до документів.

Згідно ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов`язковою.

Абзацом 2 частини 1 статті 9 Закону України №1952-IV визначено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Зокрема, абзацами 2-3 частини 5 статті 3 Закону України №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Абзацом 7 пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 встановлено, що нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України №1952-IV.

В силу вимог абз.2 п.9 ч.2 ст. 9 Закону України №1952-IV нотаріус як спеціальний суб`єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Таким чином, чинне законодавство наділяє нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора щодо прав на нерухоме майно, які виникають лише у результаті вчинення нотаріальних дій з таким майном, а також повинні реалізовуватися одночасно з їх вчиненням та за наслідками перевірки правильності оформлення документів в офіційному порядку, що дозволяє забезпечити належний рівень захисту гарантованих Конституцією України речових прав осіб на нерухоме майно.

Крім того, статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено підстави для проведення державної реєстрації прав, зокрема, на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює наявність обтяжень прав на нерухоме майно.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор має право відмовити у державній реєстрації прав та їх обтяжень при наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у разі якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Іншого способу отримання таких відомостей немає, так як чинним законодавством передбачено виїмку документів лише на підставі рішення суду.

Крім того, іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів, не представляється можливим, так як вище вказаними відомостями володіє приватний нотаріус ОСОБА_7 .

В судове засідання слідчий, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив. Його неявка не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось у зв`язку із неприбуття в судове засідання слідчого в даному кримінальному провадженні.

Приватний нотаріус ОСОБА_7 про дату, час та місце розгляду клопотання не повідомлялась, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 163 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали поданого клопотання, приходить наступного висновку.

Встановлено, що до ЄРДР внесені відомості про те, що до Бориспільського РУП ГУНП в Київській області надійшла ухвала слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області №359/8031/25, якою зобов`язано уповноважених осіб Бориспільського РУП ГУНП в Київській області внести до ЄРДР відомості, викладені у заяві ОСОБА_4 від 03 липня 2025 року щодо шахрайського заволодіння земельною ділянкою із кадастровим номером :02:003:0007, яка розташована на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області у великих розмірах. Дії кваліфіковані за ч. 4 ст. 190 КК України.

Ця обставина підтверджується витягом з кримінального провадження № 0001419 від 14 липня 2025 року.

Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів.

Загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження визначені ст. 132 КПК України. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно ч. 2 ст. 160 КПК України у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються: короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Відповідно ч. 1 ст. 8 Закону «Про нотаріат» нотаріальна таємниця - це сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо.

За змістом ст. 162 КПК України відомості які становлять таємницю вчинення нотаріальних дій містять охоронювану законом таємницю.

Згідно ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи зокрема перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності із іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку із яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та доведе неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Не доведення вказаних обставин є підставою для відмови в задоволенні відповідного клопотання.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Таким чином, слідчий суддя доходить висновку, що тимчасовий доступ до речей і документів може бути надано, лише у разі якщо сторона, яка звернулась із таким клопотанням, доведе значення документів, до яких просить надати доступ, для встановлення обставин у кримінальному провад-женні та можливість використання як доказу відомостей, що містяться у цих документах.

Так, у клопотанні слідчий просить надати тимчасовий доступ до оригіналів документів, які знаходяться у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю: 8657), проте слідчим не конкретикзовано з якою саме метою (вилучення, отримання копій чи ознайомлення). Так, слідчий у клопотанні обмежився лише загальним посиланням на те, що витребувані документи потрібні саме в оригіналі без конкретизації обставин, на підтвердження яких такі документи необхідні, що, на думку слідчого судді, є неналежним обґрунтуванням.

Також, в прохальній частині слідчим не конкретизовано які саме нотаріальні дії приватного нотаріуса він прагне відшукати у журналах реєстраційних нотаріальних дій за 2016 рік, які саме документи, створені в електронному вигляді та дані електронного підпису (ЕЦП), до якого листування або до яких заяв від третіх осіб, пов`язаних з земельною ділянкою слідчий просить доступ.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає допустимим надати старшому слідчому слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 , слідчому слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 та слідчому слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0001419 від 14 липня 2025 року, дозвіл на тимчасовий доступ до реєстраційної справи, на підставі якої 30 серпня 2016 року було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0007 та до поданих до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , документів, що стали підставою для перереєстрації права власності вищевказану земельну ділянку, із можливістю отримання належним чином, завірених копій даних документів, оскільки це буде достатнім для досягнення мети зазначеного тимчасового доступу.

Керуючись ст. ст. 93, 131, 132, 163, 164, ч. 2 ст. 369, ч. 3 ст. 371, ст. 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001419 від 14 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, задовольнити частково.

Надати дозвіл старшому слідчому слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 , слідчому слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 та слідчому слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 на тимчасовий доступ до документів, з можливістю вилучення належним чином завірених копій документів, які перебувають у володінні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю: 8657), здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема:

- реєстраційної справи, на підставі якої 30 серпня 2016 року було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0007;

- усі подані до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , документи, що стали підставою для перереєстрації права.

У задоволенні іншої частини вимог клопотання - відмовити.

Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 надати тимчасовий доступ вказаним в ухвалі особам до запитуваної інформації у встановленому порядку.

Строк дії ухвали визначити до 12 січня 2026 року включно.

У разі невиконання ухвали слідчого судді відповідно ст. 166 КПК України, слідчий суддя за клопотання слідчого (прокурора) має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку з метою отримання необхідної інформації.

Ухвала слідчого судді є остаточною та не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1