Номер справи 171/3700/25
Номер провадження 1-кп/171/556/25
ВИРОК

Іменем України

10.10.25 м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Апостолове обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.12.2024 року за № 0000811, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, уродженця міста Конотоп Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, перебуваючого на посаді старшого бойового медика роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 409 Кримінального кодексу України,

встановив:

У невстановлений час, але не пізніше 26.05.2024 сержант ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою ухилитися від несення обов`язків військової служби, мотивуючи це небажанням їх виконувати, вирішив ухилитись від несення обов`язків військової служби шляхом обману командування військової частини НОМЕР_1 .

Після чого, в той же період часу, але не пізніше 26.05.2024 ОСОБА_4 , перебуваючи на території населеного пункту Богоявленка Волноваського району Вугледарської територіальної громади Донецької області, у останнього виник умисел на ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів та іншого обману в умовах воєнного стану, знайшовши в всесвітній мережі Інтернет оголошення «Допомога при звільненні», маючи неналежний морально-психологічний стан військовослужбовець зателефонував на номер мобільного телефону, який був вказаний в оголошенні та отримав від невстановленої під час досудового розслідування особи консультацію з приводу незаконного можливого звільнення з лав Збройних Сил України та було обумовлено підроблення документів щодо встановлення ступеня інвалідності його дружині ОСОБА_6 , що не відповідало дійсності. У подальшому ОСОБА_4 , розуміючи незаконний характер своїх дій, будучі достеменно обізнаним про відсутність інвалідності у дружини ОСОБА_6 , зібрав повідомлений йому пакет документів, які містили персональні дані щодо нього та його дружини ОСОБА_6 а саме: копія аркушів паспорта (його самого та дружини ОСОБА_6 ), копія аркушів військового квитка, копія РКНОПП (його самого та дружини ОСОБА_6 ) та надіслав вказані документи на мобільний додаток у «Вайбер» на повідомлений йому невідомою особою номер мобільного телефону. У подальшому військовослужбовець ОСОБА_4 отримав поштовим відправленням ТОВ «Нова Пошта» підроблені нотаріально завірені документи від невстановленої особи, а саме довідку до акта огляду медико соціально експертної комісії від 30.01.2024 Серії 12 ААВ №965647, виданої Комунальним закладом Київської обласної ради «Обласне бюро медико-соціальної експертизи» комісією №2, в яку були внесені неправдиві відомості щодо встановлення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 другої групи інвалідності, що не відповідало дійсності, за що на картковий рахунок, який надала особа, перерахував грошові кошти в сумі не менш 200000 гривень за вказані документи.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне звільнення з військової частини НОМЕР_1 , не маючі на це законних підстав, сержант ОСОБА_4 , 26.05.2024 перебуваючи у АДРЕСА_2 , подав рапорт командуванню військової частини НОМЕР_1 із завідомо неправдивими відомостями, які надають право звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини, пов`язані з необхідністю здійснювати догляд за дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є згідно з наданими підробними документами є інвалідом другої групи.

До рапорту про звільнення, сержант ОСОБА_4 , додав зазначені підроблені документи, які містили завідомо неправдиві відомості, а саме нотаріально засвідчені копії: довідка до акту огляду медико соціально експертної комісії від 30.01.2024 Серії 12 ААВ №965647, виданої Комунальним закладом Київської обласної ради «Обласне бюро медико-соціальної експертизи» комісією №2, в яку були внесені неправдиві відомості щодо встановлення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 другої групи інвалідності.

У довідці до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №965647 від 30.01.2024 внесені неправдиві відомості, що ОСОБА_6 оглянута 30.01.2024, їй встановлена друга (ІІ) група інвалідності, причина інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена до 01.02.2026.

Внаслідок перевірки посадовими особами військової частини НОМЕР_1 законності звільнення з військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 та достовірності інформації, яка містилася у рапорті на звільнення, військовою частиною встановлено факт підроби вказаних документів та отримано відповідь на запит з Комунального закладу Київської обласної ради «обласне бюро медико-соціальної експертизи», про те, що громадянка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проходила огляд на обласній МСЕК № 2. Довідка серії 12 ЛАВ № 965647 від 30.01.2024 не видавалась, сержанта ОСОБА_4 не звільнено з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто через сімейні обставини, пов`язані з необхідністю здійснювати догляд за дружиною, внаслідок чого військовослужбовець ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто закінчений замах на ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 409 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 409 КК України, тобто закінчений замах на ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів, вчиненому в умовах воєнного стану.

Крім того, разом з обвинувальним актом до суду надано угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим і його захисником.

Згідно укладеної угоди прокурор Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , з однієї сторони, та обвинувачений ОСОБА_4 , з другої сторони, за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 409 КК України.

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 15, ч.4 ст.409 Кримінального кодексу України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно з угодою ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. В угоді про визнання винуватості сторони також узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 15, ч.4 ст.409 КК України покарання у виді 1 року службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави.

Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при її укладенні були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив вказану угоду затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Також пояснив, що угода укладена добровільно, він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, характер обвинувачення, норми ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена обвинуваченим добровільно, в його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене вище, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України в угоді про визнання винуватості зазначаються, зокрема, її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Суд з`ясував, що обвинувачений повністю розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд встановив та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам законодавства, дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч.4 ст.409 КК України, як закінчений замах на ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів, вчиненому в умовах воєнного стану.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкціям ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 409 Кримінального кодексу України.

Також зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що укладена між прокурором та підозрюваним угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який є одружений, раніше не судимий, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставини, які пом`якшують покарання, передбачені до ст. 66 Кримінального кодексу України, суд визнає щире каяття, яке виразилося у визнанні та усвідомленні негативності скоєного діяння, готовності понести покарання, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке виразилося у належній участі у слідчих діях;

- вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин (психоемоційний стрес обвинуваченого, викликаний участю у бойових діях);

- добровільне усунення суспільної небезпечності кримінального правопорушення, а саме, обвинувачений ОСОБА_4 продовжив проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , при чому став на шлях виправлення, має необхідні якості військовослужбовця та військово-обліковий фах, який є нагально необхідний у зазначеній військовій частині, крім того, враховуючи особу винного, який продовжує виконувати обов`язки з військової служби у зоні бойових дій, готовий захищати незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, є особою, яка брала безпосередню участь в бойових діях пов`язаних з військовою агресією проти України, безперечно є обставиною, яка викликає повагу в суспільстві.

Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що із застосуванням ст. ст. 58,69 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення йому угодженого між сторонами покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 409 КК України у виді 1 року службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави.

До того ж, ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 16.05.2025 року (справа №932/3619/25, провадження № 1-кс/932/2032/25), накладено арешт на речі, вилучені у ході обшуку 14.05.2025 року, господарства за адресою: АДРЕСА_1 , речі, а саме: мобільний телефон ОСОБА_6 , марки Redmi з сім-карткою НОМЕР_3 , ІМЕІ 1: НОМЕР_4 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , конверт для документів А4 ТОВ «Нова Пошта» від 22.04 Відправник: ОСОБА_7 та Отримувач: ОСОБА_6 ; медична картка амбулаторного хворого №180601 ОСОБА_6 ; довідка №3043 від 01.06.2023 на ім`я ОСОБА_4 , який підлягає скасуванню.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст. ст. 100, 182, 394, 424, 468, 469, 471, 472, 473, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 вересня 2025 року між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000811 від 30.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 409 КК України, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 409 КК України, та призначити покарання у виді 1 року службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 16.05.2025 року (справа №932/3619/25, провадження № 1-кс/932/2032/25).

Речові докази, а саме: мобільний телефон ОСОБА_6 , марки Redmi з сім-карткою НОМЕР_3 , ІМЕІ 1: НОМЕР_4 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , конверт для документів А4 ТОВ «Нова Пошта» від 22.04 Відправник: ОСОБА_7 та Отримувач: ОСОБА_6 ; медична картка амбулаторного хворого №180601 ОСОБА_6 ; довідка №3043 від 01.06.2023 на ім`я ОСОБА_4 - повернути власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною 3статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- обвинуваченим і його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1