Провадження № 11-сс/4823/453/25
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

06 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_7

його захисника - адвоката ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02 листопада 2025 року, з визначенням розміру застави в сумі 242 240 гривень.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням тяжкості можливого покарання в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків. При цьому, як альтернативний запобіжний захід слідчим суддею визначено розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, необґрунтовану та невмотивовану, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Аргументує тим, що на порушення вимог ст.ст. 2, 7, 8, 9, 17, 21, 176. 177, 178, ч. 1, 2 ст. 194 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, слідчий суддя, слідчий суддя застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не врахував, що наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків жодними фактичними даними (доказами) не підтверджуються, а їх наявність обґрунтована лише тяжкістю скоєного злочину та покаранням, що загрожує підозрюваному уразі визнання його винуватим.

Наведені в ухвалі факти є припущеннями слідчого судді, які у відповідності до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України повинні тлумачитися на користь підозрюваного.

Натомість, реальні фактичні дані, які є в матеріалах кримінального провадження, свідчать про те, що відсутні докази, які б вказували на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Вказує на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, матір, брата та сестру, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, до затримання працював, але без офіційного оформлення, за місцем мешкання має господарство.

Отже, ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді є недоведеними та ґрунтуються лише на припущеннях, а не на фактичних даних, тому, відповідно до існуючої практики Європейського суду та закріпленого законодавством України принципу презумпції невинуватості, лише посилання на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень не може бути підставою для обрання запобіжного заходу.

Крім того, всупереч вимогам ст. 196 КПК України, зазначаючи в ухвалі про наявність ризиків, слідчий суддя не зазначив обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, і не послався на докази, якими обґрунтовують ці підстави.

Захисник переконана у тому, що прокурор у судовому засіданні не довів, що до ОСОБА_7 неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Визначений слідчим суддею розмір застави, на думку захисника, є завідомо непомірним для її підзахисного, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 182 КПК України.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, або ж вирішити питання про зменшення розміру застави, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, звернув увагу на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та обставини його вчинення, а також відомості про особу підозрюваного, вважав ухвалу законною та обґрунтованою а визначений розмір застави таким, що відповідає вимогам законодавства, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Як вбачається з матеріалів провадження, 02 вересня 2025 року слідчим відділом Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002543 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що у невстановлені досудовим слідством місці, день та час, але не пізніше 11:10 01.09.2025, досягши відповідних домовленостей шляхом переписки в месенджері «Telegram», діючи умисно, з метою протиправного збагачення з корисливих мотивів, вступив у попередню змову з невстановленою досудовим слідством особою (далі - невстановлена особа), спрямовану на протиправне отримання доходів шляхом незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

Діючи згідно попередньо узгодженої домовленості з невстановленою особою, ОСОБА_7 у невстановлені досудовим слідством місці, спосіб, день та час, але не пізніше 17:45 02.09.2025, усвідомлюючи, що вчиняє дії з незаконного придбання та подальшого зберігання і перевезення психотропних речовин, з метою їх подальшого збуту, з корисливих мотивів, отримав від невстановленої особи речовину, яка заздалегідь відомо для ОСОБА_7 містила у своєму складі психотропні речовини, та в подальшому, утримуючи її при собі, незаконно зберігав вказану речовину, а також здійснював її незаконне перевезення автомобілем марки «Opel» моделі «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користувався як пасажир, до свого затримання 02.09.2025 о 17:53 поблизу будинку, розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Кропивницького, 2-а, тим самим, діючи за попередньою змовою групою осіб, незаконно придбав, зберігав та перевозив з метою збуту речовину, яка містить у своєму складі PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), що згідно Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів» (таблиця І, список №2 «Переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів») є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, масою не менше 10,885 г, що у відповідності до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.08.2000 за №513/4734, є великим розміром.

02 вересня 2025 року, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, був затриманий ОСОБА_7 та наступного дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, вчиненого з корисливих мотивів (з метою збуту), за попередньою змовою групою осіб, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, отже розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання підозрюваний може ухилитися від явки до слідчого та суду.

Наявність зареєстрованого місця проживання, матері, сестри та брата не можуть бути визнані тими обставинами, які гарантуватимуть належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з огляду на те, що останній офіційно не працює, а за твердженням сторони захисту проживає в незареєстрованому шлюбі із жінкою, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, отже, має забезпечувати не тільки свої власні потреби, а й потреби осіб, які з ним спільно проживають, що свідчить про реальність існування заявлених стороною обвинувачення ризиків, тим більше з урахуванням того, що на даному етапі досудового розслідування не всі обставини, які підлягають доведенню, встановлені, як і не встановлене коло осіб, які можуть бути причетні до незаконної діяльності щодо збуту психотропної речовини, джерело придбання та походження такої значної суми грошових коштів у підозрюваного для придбання психотропної речовини з метою її подальшого збуту.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки не приймаються до уваги з огляду на характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та обставини його вчинення, що свідчить про неможливість здійснення на нього позитивного впливу з боку рідних, а тим більше тих осіб, які з ним спільно не проживають, при тому, що підозрюваний є дорослим самостійним чоловіком, який створив родину, але при цьому не працює та відсутні відомості про те, що він отримує дохід від незареєстрованої діяльності чи працює без оформлення, а тому є сумнівним факт позитивного на нього впливу з боку матері, сестри чи брата, як про це вказує захисник.

Факт співпраці підозрюваного з органом досудового розслідування та надання згоди на проведення обшуку, не є тими факторами, які вказують на можливість дотримання ОСОБА_7 належної процесуальної поведінки у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, як безпідставно намагається переконати сторона захисту, це є обставинами, які враховуватимуться при призначення покарання, при тому, що підозрюваний може змінити свою позицію в будь-який момент.

Усі перелічені захисником обставини були предметом перевірки слідчого судді та на них надані обґрунтовані відповіді у мотивувальній частині ухвали, а тому повторній перевірці ці обставини не підлягають, адже доводи сторони захисту є аналогічними доводам, яким вже надано оцінку.

Колегія суддів переконана, що на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що встановлені обставини дійсно викликають підозру в тому, що ОСОБА_7 дотримуватиметься належної процесуальної поведінки та утворюють реальні ризики, про які вказали як слідчий у своєму клопотанні, так і прокурор у судовому засіданні, з чим погодився слідчий суддя. Питання про застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й цілодобового домашнього арешту, буде передчасним та не забезпечить виконання завдань у кримінальному провадженні, сприятиме ухиленню підозрюваного від органу досудового розслідування та його не належній процесуальній поведінці.

Отже, всі наведені захисником обставини були враховані слідчим суддею, але вони не спростовують тих встановлених обставин та даних про особу підозрюваного, які ставлять під сумнів виконання ОСОБА_7 всіх покладених на нього процесуальних обов`язків при обранні більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів також не може погодитись з доводами сторони захисту про те, що визначаючи розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, слідчий суддя прийшов до невірного висновку про її визначення в розмірі непомірному для підозрюваного та його родини, через їх безпідставність та необґрунтованість.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України, передбачено, що розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини неодноразово висловлювалася думка про те, що розмір застави повинен встановлюватися головною мірою з урахуванням особи підсудного, належної йому власності, його стосунків з поручителями, іншими словами - з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (Неймайстер проти Австрії, рішення від 27.06.1968 р.; Гафа проти Мальти, рішення від 22.05.2018).

При цьому, 13 січня 2022 року Європейський Суд ухвалив рішення в справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15), у якому зазначив, що застава має на меті передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

Колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді про наявність обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, відомостей про особу підозрюваного, який є особою молодого працездатного віку, але не працює, в той час, як кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вчинене з корисливою метою - з метою отримання прибутку.

Отже, на даному етапі досудового розслідування, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді про те, що максимально визначений законодавцем розмір застави - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде співмірним та пропорційним щодо конкретної особи, необхідним і достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження. Визначений слідчим суддею розмір застави здатен досягти цієї мети та зможе запобігти підтвердженим ризикам та об`єктивно встановленим у кримінальному провадженні даним щодо кримінально карної діяльності ОСОБА_7 ..

Запропонований захисником менший розмір застави не буде дієвим та не зможе утримати підозрюваного від не процесуальної поведінки, не забезпечить дотримання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків у разі звільнення, оскільки втрата цієї суми не буде суттєвою для нього та його родини.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст.404- 405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 вересня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12