ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/725/25 Провадження 1-кп/636/969/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2026

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності по кримінальному провадженню № 0007742, внесене 24 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно підозрюваного

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який перебуває на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому знанні «молодший сержант», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України не маючого судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.01.2024 № 20 п. 57 приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацію в особливий період.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. ЗО хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.

Відповідно до вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України молодший сержант ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язана доповідати безпосередньому начальникові.

Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Однак, молодший сержант ОСОБА_3 під час проходження військової служби, перебуваючи на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , без відповідного дозволу командування та поважних на те причин 06.06.2024 року не повернувся з лікувального закладу до місця розташування підрозділу в АДРЕСА_2 та у подальшому, під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, тим самим став на злочинний шлях, та, діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та за відсутності поважних причин тимчасово, незаконно не з`явився вчасно на військову служби, провівши час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний намір, молодший сержант ОСОБА_3 діючи в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, з прямим умислом, а саме - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, та за відсутності законних підстав, в умовах воєнного стану, не одержавши дозволу відповідних командирів і начальників, за відсутності поважних причин, 06.06.2024 року не повернувся з лікувального закладу до місця розташування підрозділу в н.п. Печеніги Харківської області.

У подальшому, 27.11.2024 року ОСОБА_3 самостійно з`явився до Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтаві та повідомив про своє бажання у подальшому несенні служби.

Таким чином, у період часу з 06.06.2024 року по 27.11.2024 року ОСОБА_3 перебував поза місцем несення служби та місця розташування підрозділу в АДРЕСА_2 , обов`язки з військової служби за посадою не виконував, поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, а також про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, а вільний від службових обов`язків час проводив на власний розсуд.

Прокурор надав заяву в якій просив клопотання задовольнити.

В матеріалах справи наявна згода ОСОБА_3 на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Суд дослідив матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду. У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 401 КК України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Відповідно до ст. 401 КК України, звільнення військовослужбовця від кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 407 КК України, можливе лише за наявності сукупності визначених законом умов, однією з яких є письмова згода командира (начальника) військової частини, в якій проходить службу обвинувачений (підозрюваний).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та поданого прокурором клопотання, письмову згоду командира військової частини до суду не надано. Відповідні документи, які б підтверджували волевиявлення командира щодо можливості застосування до особи положень ст. 401 КК України, у матеріалах провадження відсутні.

Суд звертає увагу, що надання такої згоди є обов`язковою передумовою для застосування статті 401 КК України та не може бути замінене поясненнями сторони обвинувачення чи посиланнями на доцільність звільнення особи від кримінальної відповідальності.

За відсутності письмової згоди командира військової частини суд позбавлений правових підстав для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності в порядку статті 401 КК України.

З огляду на викладене клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 314, 369-372 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ст. 401 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1