ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2025 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0002561 від 21.10.2025 за ч. 5 ст. 190 КК України - прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0002561 від 21.10.2025 за ч. 5 ст. 190 КК України - прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29.9 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), яка на праві приватної власності належать ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що група невстановлених осіб шляхом обману, відповідно до розподілених ролей, умисно, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , вчинивши шахрайство в особливо великих розмірах в умовах воєнного стану.

Прокурор у клопотанні посилається на те, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 15.05.2025, укладеного між директором ТОВ «Генезис Консалт» ОСОБА_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) (продавець) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (покупець), який посвідчений приватним нотаріусом КНО ОСОБА_6 , та зареєстрований в реєстрі за №2111, ОСОБА_4 набув право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . З моменту купівлі вказаної квартири ОСОБА_4 почав ним користуватися та використовувати у власних цілях, зокрема почав робити ремонтні роботи.

Квартира, що відчужується за вищезазначеним договором належала ТОВ «Генезис Консалт» на праві приватної власності на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, яке відноситься до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис Консалт» від 23.04.2025, посвідченого ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровий № 131, 132. Право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом ОСОБА_8 , Київський міський нотаріальний округ, м. Київ 08.05.2025 року, номер запису про речове право (право власності) 59851461, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

У свою чергу, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, згідно договору купівлі-продажу квартири від 22.09.2009, укладеного між ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_3 ( (продавець) та ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ), який посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі №1652, ОСОБА_5 набув право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Надалі з метою реалізації своїх злочинних дій, відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна, яке вноситься до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис Консалт» від 23.04.2025 (далі ТОВ «Генезис Консалт), укладеного між ОСОБА_5 (засновник) (РНОКПП НОМЕР_4 ) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Генезис Консалт» (), в особі представника ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_5 ) (сторона), який посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі під №№ 131,132, складений акт приймання-передачі нерухомого майна, яке вноситься до статутного капіталу ТОВ «Генезис Консалт», а саме: засновник для внесення своєї частки до статутного капіталу ТОВ «Генезис Консалт» передає, а ТОВ «Генезис Консалт» приймає до статутного капіталу ТОВ «Генезис Консалт» нерухоме майно, яким є квартира номер АДРЕСА_1 . Документом, що посвідчує право власності ОСОБА_5 є Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 22.09.2009 за реєстровим №1652, право власності зареєстровано державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_12 26.09.2024, номер відомостей про речове право (право власності): 57901574.

У той же час, прокурор вказує, що відповідно до інформації із ІПНП 13.03.2018 до Печерського УП ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення від оператора спецлінії «102» про те, що 13.03.2018 о 11:41 год. за адресою: АДРЕСА_2 лікарем швидкої допомоги констатовано смерть ОСОБА_9 , у віці 77 років. Проведеною перевіркою установлено, що за вищезазначеною адресою помер власник квартири ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор у клопотанні посилається на те, що допитана у якості свідків ОСОБА_13 показала, що мешкає по сусідству з родиною ОСОБА_14 з 5 років, тобто з 1960 року. Їй достовірно відомо про те, що родина ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ) власну квартиру нікому не продавали. Після смерті ОСОБА_15 у 2018 році, його донька від першого шлюбу зверталась до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою про визнання право власності за нею на вказану квартиру, однак результати розгляду їй невідомі. Надалі у вказаній квартирі проживав їх родич, який у 2023 році помер. Після чого працівниками поліції вхідні двері опечатані, однак нещодавно вона побачила двох чоловіків, які робили у квартирі ОСОБА_14 ремонтні роботи. Також їй відомо, що дочка ОСОБА_17 перебуває за кордоном та на даний час приїхати до України вона не може.

За таких обставин, сторона обвинувачення припускає, що громадянин ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) спільно з іншими на даний час невстановленими особами, без відома ОСОБА_9 , у 2009 році підробили дублікат договору купівлі-продажу, який став підставою в подальшому для внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по право власності за ОСОБА_5 та подальшу його внесення до статуту підприємства, а згодом і продажу.

Крім того, органом досудового розслідування на даний час встановлюється обставини укладення вищезазначених договорів та акту і законні підстави реалізації третім особам.

Враховуючи, що вказану квартиру органом досудового розслідування визнано речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 98 КПК України, а тому з метою недопущення її подальшого відчуження, а також з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду, на переконання прокурора, існують достатні підстави для накладення арешту на майно відповідно до вимог статей 167, 170 КПК України, оскільки незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З метою забезпечення арешту майна, яке не має статусу тимчасово вилученого, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власника майна, оскільки наявні ризики відчуження на користь третіх осіб рухомого майна.

Разом з тим, оскільки згідно вимог ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, розгляд вказаного клопотання без виклику сторони захисту жодним чином не буде порушувати права підозрюваного чи інших осіб.

У судове засідання прокурор не з`явився. До суду надійшла заява прокурора ОСОБА_3 , у якій останній просить розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, що неприбуття учасників судового розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи у суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки представника сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002561 від 21.10.2025 за ч. 5 ст. 190 КК України КК України за фактом незаконного заволодіння квартирою за адесою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 29.9 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) є ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

У ході досудового розслідування квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , постановою слідчого від 21.10.2025 визнано речовим доказом у вищевказаному кримінальному провадженні.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами. Зокрема частинами 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Такий арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, визначальною юридичною ознакою речового доказу є можливість використання його як матеріального носія інформації щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Матеріали клопотання свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, оскільки має відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, а тому, внаслідок доведеності існування ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, наявні підстави для накладення арешту на вказане майно з тимчасовим позбавленням права на користування, розпорядження та відчуження майна будь-кому і будь-яким чином з метою забезпечення збереження речових доказів задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Втручання держави в право на мирне володіння майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону з метою задоволення суспільного інтересу та з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

За таких обставин, враховуючи, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а також враховуючи, що обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 100, 107, 131, 132, 171-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0002561 від 21.10.2025 за ч. 5 ст. 190 КК України - прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме, на речовий доказ у кримінальному провадженні №0002561 від 21.10.2025:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Заборонити відчуження, розпорядження та користування будь-кому і будь-яким чином вказаним майном.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1