Справа № 367/3230/24
Провадження по справі № 1-кп/367/471/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001572 від 20.09.2023 року, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000499 від 19.03.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001572 від 20.09.2023 року ОСОБА_4 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Положення ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено та діє до цього часу.

Відповідно до ч. 6 ст. 2, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

27.04.2023 ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період до лав Збройних Сил України відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» №69/2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 102 від 27.04.2023 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду гранатометника 3 відділення 2 взводу оперативного призначення 14 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 5 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, в умовах воєнного стану 02.08.2023 здійснив нез`явлення на службу без поважних причин за адресою; АДРЕСА_2 після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

30.08.2023 солдат ОСОБА_4 , розуміючи протиправність своїх дій добровільно прибув до місця служби військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000499 від 19.03.2024 року ОСОБА_4 обвинувачується у нез`явленні військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Положення ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з указом Президента України від 24.02,2022 № 64/2022 «Про зведення воєнного стану в Україні» із 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено та діє до цього часу.

Відповідно до ч. 6 ст. 2, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

27.04.2023 ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період до лав Збройних Сил України відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» №69/2022 деснянським РТЦК та СП у АДРЕСА_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 102 від 27.04.2023 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду гранатометника 3 відділення 2 взводу оперативного призначення 14 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 5 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України^' додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, в умовах воєнного стану 15.01.2024 здійснив нез`явлення на службу без поважних причин за адресою: АДРЕСА_3 після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

16.02.2024 місцезнаходження солдата ОСОБА_4 було встановлено за адресою: АДРЕСА_4 в міні-готелі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », та в подальшому за його добровільної згоди, доставлено до місця служби військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєні інкримінованих йому злочинах визнав повністю. Суть пред`явлених йому обвинувачень є зрозумілою. В теперішній час щиро кається у скоєних злочинах, просив суд суворо не карати, він щиро розкаюється у скоєному.

По суті обвинувачення і заданих запитань обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно є військовослужбовцем та 02.08.2023 року не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, а лише 30.08.2023 року добровільно прибув до місця служби військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Також він не з`явився без поважних причин на військову службу і 15.01.2024 року та до 16.02.2024 року проводив час на власний розсуд не пов`язаний зі службою. У вчиненому розкаюється. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Кваліфікацію його дій за ч. 5 ст. 407 КК України не оспорює. Фактичні обставини у кримінальних провадженнях не оспорює, їх визнає повністю.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обвинувачення, викладені стосовно ОСОБА_4 в обвинувальних актах, додатково зазначив, обвинувачений визнав свою вину у скоєному, його вина доведена правова кваліфікація злочинів вірна. При цьому обвинувачений щиро кається, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 передбачених ст. 67 КК України не встановлено. Просив визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001572 від 20.09.2023 року та призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000499 від 19.03.2024 року та призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та 2 місяці, застосувавши вимоги ч.1 ст. 70 КК України та визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Речовими доказами розпорядитись відповідно до ст. 100 КПК України. До набрання законної сили вироком обрати обвинуваченому запобіжний захід тримання під вартою.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів викладених у даному вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у незявленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, вчинив злочини передбачені ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно зі ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до умов ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, - караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до класифікації, визначеної ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України - є тяжким злочином. Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Також, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, офіційно працевлаштований є військовослужбовцем, за місцем проходження служби характеризується негативно: за своїми професійними, діловими і моральними якостями солдат ОСОБА_4 займаній посаді не відповідає, до кримінальної відповідальності не притягався - про що свідчать: вимога ТУ ДБР розташоване у місті Києві від 11.10.2023 № 12700 щодо судимості, довідка № 488224 від 07.12.2023 КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ», довідка КНП «Міський заклад надання психіатричної допомоги від 16.10.2023 № 7884, службова характеристика командира 5 батальйону оперативного призначення від 10.11.2023 року, витяг з наказу № 102 від 27.04.2023 командира 4 бригади оперативного призначення імені Героя України сержанта ОСОБА_5 , копія військового квитка ОСОБА_4 та його свідчення.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості цих кримінальних правопорушень, наявності обставин, які пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, особи винного, його ставлення до скоєного, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій інкримінованих санкцій у виді позбавлення волі та за сукупністю кримінальних правопорушень визначити обвинуваченому покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

При цьому суд враховує, що відповідно до Закону України № 2839-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці», який набрав чинності 27.01.2023 року, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень та обмежено застосування ст.69 КК України у випадку засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці та внесено зміни до ч. 1 ст. 75 КК України, а саме перелік кримінальних правопорушень, за якими виключається можливість застосування положень ч.1 ст. 75 КК України, доповнено, зокрема, злочином, передбаченим ст. 407 КК України, вчиненим в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого суд не застосовує.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 349, 369-374, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяця.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяця.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов, судові витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1