Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/362/2025 Справа № 641/8333/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника в режимі відеоконференції - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001355 від 28.09.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця РФ, Брянської області Красноградського району с. Красна Гора, громадянина України, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Слобідського районного суду міста Харкова перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про кримінальні правопорушення в якому внесені до ЄРДР за № 0001355 від 28.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 послалася на наявність ризиків передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просила змінити запобіжний захід на більш м?який у вигляді домашнього арешту. Зазначила, що посилання прокурора на ризики, передбачені ст. 177 КПК України є необґрунтованими. Обвинувачений є людиною похилого віку, стан його здоров?я не дозволяє знаходитися в умовах слідчого ізолятора. Потерпілий та свідки в кримінальному провадженні вже допитані.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та зазначив, що його стан здоров?я погіршився, у зв?язку із чим просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з?явився, до суду надав заяву про слухання справи за його відсутності.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.09.2024 обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.11.2024. без визначення застави.

Згідно із ухвалою суду від 21.11.2024 запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до 19 січня 2025.

Згідно із ухвалою суду від 16.01.2025 запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до 16 березня 2025.

Ухвалою суду від 05 березня 2025 запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до 03 травня 2025.

Ухвалою суду від 30 квітня 2025 запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до 28 червня 2025.

Ухвалою суду від 26 червня 2025 року запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до 24 серпня 2025 року.

Ухвалою суду від 19 серпня 2025 року запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до 17 жовтня 2025 року.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2025 року запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до 01 грудня 2025 року.

Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до 23 січня 2026 року.

Отже строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено ухвалою судді закінчується 23.01.2026, однак судове провадження на даний час не завершено, тому необхідно вирішити питання щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно із положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Враховуючи, відповідно до статті 178 КПК України, що ОСОБА_4 інкриміновано обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, що останній офіційно не працює, не одружений, не має на утриманні дітей, що свідчить про відсутність факторів та обставин, що могли б стримувати обвинуваченого від вчинення нових кримінальних правопорушень. Усвідомлення ОСОБА_4 того, що санкція інкримінованого йому кримінального правопорушення передбачає відповідальність у вигляді виключно позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, дають підстави вважати, що з метою уникнення покарання останній може переховуватись від суду. Останній притягувався до кримінальної відповідальності та вже є вирок Комінтернівського районного суду міста Харкова за ч. 1 ст. 121 КК України за яким ОСОБА_4 засуджено до 5 років обмеження волі, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки, що не запобігло вчиненню нових кримінальних правопорушень. Вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та негативно характеризують обвинуваченого. Тому суд вважає, що дані фактори дають підстави продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд також враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_4 , його тяжкість, а тому вважає, що менш суворий запобіжний захід не буде достатнім у даному кримінальному провадженні для досягнення його цілей, ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, і можливість продовжити кримінальне правопорушення, наразі існують та не зменшилися. Водночас суд бере до уваги, що обвинувачений є похилого віку але ця обставина на переконання суду, наразі не здатна запобігти наведеним у клопотанні прокурора ризикам.

Виходячи з наведеного, суд, приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому є необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

З огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність діяння, а також тяжкість покарання за злочин, у вчиненні якого обвинувачується останній, суд прийшов до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому на цей час відсутні підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , а є необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, а саме: умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння (ч. 1 ст. 121 КК України), та з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; ОСОБА_4 офіційно не працює, не одружений, не має на утриманні дітей, що свідчить про відсутність факторів та обставин, що могли б стримувати обвинуваченого від вчинення нових кримінальних правопорушень; наявність вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.09.2024 за ч. 1 ст. 121 КК України про засудження ОСОБА_4 до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки та який обвинувачується у вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров?я особи, стосовно того ж потерпілого, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави.

Також, у зв?язку із необхідністю надання часу для ознайомлення обвинуваченим із витребуваними судом документами, необхідно відкласти судовий розгляд даної справи, визначивши іншу дату її розгляду.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331, 369, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі «Харківській слідчий ізолятор (№27)» строком на шістдесят днів, тобто до 14 березня 2026 року.

Судове засідання відкласти до 27 січня 2026 року на 13 год. 30 хв.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор (№27)».

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд міста Харкова протягом 5 днів з дня її проголошення.

Cуддя- ОСОБА_1