Житомирський апеляційний суд
Справа №291/493/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/332/26
Категорія 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду в м.Житомирі судове провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Ружинського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2025 року в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника про зупинення провадження по справі у зв`язку з хворобою обвинуваченого.

Задоволено клопотання прокурора та оголошено ОСОБА_5 в міжнародний розшук.

В порядку ч.6 ст.193 КПК України обрано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою його приводу до Ружинського районного суду Житомирської області.

Після затримання обвинуваченого ОСОБА_5 і не пізніше ніж через 48 годин з часу його доставки до місця розгляду кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Зупинене судове провадження у справі до розшуку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Мотивуючи своє рішення про оголошення в міжнародний розшук, надання дозволу на затримання та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, районний суд врахував, що під час судового розгляду ОСОБА_5 неодноразово не з`являвся в судові засідання, 02.08.2024 перетнув державний кордон України, виїхав до іншої держави та до теперішнього часу до України не повернувся, тобто останній переховується від суду. Вказані обставини на переконання суду є достатніми підставами для оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук, надання дозволу на затримання та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду.

Крім того, районний суд прийшов до висновку, що стороною захисту не надано достатніх доказів на підтвердження тяжкого стану здоров`я ОСОБА_5 , що виключає можливість його участі у судовому розгляді та необхідності зупинення провадження у зв`язку з хворобою обвинуваченого.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, адвокат ОСОБА_6 подав в інтересах ОСОБА_5 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ружинського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2025 року в частині оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовити прокурору у задоволені клопотань про оголошення ОСОБА_5 у міжнародний розшук та обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та ухвалити рішення про зупинення провадження по справі у зв`язку з хворобою обвинуваченого ОСОБА_5 . Вважає ухвалу суду передчасною, упереджено, та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи. Посилається, що захисник, будучи інвалідом 2-ї групи, та обвинувачений добросовісно з`являлися в судові засідання для розгляду кримінального провадження, мали місце неодноразові неявки, лише обумовлені поважними причинами (хвороба захисника чи обвинуваченого). Наміру ухилятися від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 не мав. При загостренні тяжкої хвороби обвинувачений був вимушений виїхати 02.08.2024 закордон на лікування, звідки надсилав на адресу суду довідки з Німеччини. Наявність у нього тяжкого захворювання перешкоджає прибуттю до суду, від судового розгляду обвинувачений не ухиляється та підстав для арешту немає.

22.01.2026 в судове засідання не з`явився адвокат ОСОБА_6 , який подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні.

Апеляційний розгляд було відкладено на 05.02.2026 на 14 год., про що було повідомлено адвоката ОСОБА_6 у встановленому законом порядку.

05.02.2026 адвокат ОСОБА_6 не з`явився, будучи належним чином повідомленим, клопотання від нього про відкладення розгляду не надходило, про поважні причини неприбуття суд не повідомив.

Прокурор ОСОБА_7 подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи, що участь адвоката та прокурора не є обов`язковою при розгляді вказаної справи, зважаючи на відсутність поважних причин неприбуття захисника, колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційне провадження за відсутності захисника та прокурора.

Перевіривши ухвалу судді в межах доводів апеляційної скарги та ст.404 КПК України, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 19 січня 2026 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Ружинського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2025 року в частині оголошення ОСОБА_5 в міжнародний розшук та надання дозволу на затримання.

Згідно вимог ч. 2 ст. 392 КПК України ухвала підлягає апеляційному перегляду в частині застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на розгляді в Ружинського районному суді Житомирської області з квітня 2019р. перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

Згідно відомостей з Адміністрації Державної прикордонної служби України від 11.06.2025 та 18.12.2025р. ОСОБА_5 в період з листопада 2022р. по серпень 2024р. неодноразово перетинав Державний кордон України, виїхавши останній раз в 02.08.2024р. та з того часу більше на територію України не повертався (а.с.209-210).

18.12.2025р. прокурор звернувся до суду з клопотанням про оголошення у міжнародний розшук та застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Положеннями ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

В свою чергу, ч. 6 ст. 193 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В свою чергу, положення ч. 2 ст. 177 КПК України передбачають, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_5 , будучи обвинуваченим у кримінальному провадженні та розуміючи, що відносно нього тривалий час з 2019 року розглядається кримінальне провадження, не проінформувавши суд, виїхав до іншої держави і на теперішній час на територію України не повертався. Будь-яких відомостей про своє місцезнаходження і точну адресу не надав. Крім того, судом прийнято рішення про оголошення ОСОБА_5 в міжнародний розшук, реалізація якого шляхом екстрадиції можлива лише після застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні корупційного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину, за яке передбачене тільки реальне покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років, отже тяжкість злочину і покарання свідчить про високий ступінь суспільної небезпеки можливого вчиненого діяння цією особою, а також неодноразові неявки, залишення ним території України без повідомлення суду ще у серпні 2024 року, що в сукупності вказує про намагання сховатися від суду та перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, тобто на існування реальних ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо доводів про необхідність зупинення провадження у зв`язку із тяжкою хворобою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 335 КПК України передбачено, що у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

На підтвердження хвороби обвинуваченого ОСОБА_9 захисником надано попередній виписний епікриз Академічної навчальної лікарні Марбурського університету імені Філіппа, «Діль-Клінікен» м.Ділленбург, в якому зазначено, що ОСОБА_5 з 24.08.2025 року до 01.09.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні у даній клініці. Діагнози: цироз печінки, стадія А за шкалою Чайлда, вперше встановлений діагноз на тлі гепатиту С, вперше встановлений діагноз, актуальне вірусне навантаження 89000МО/мл, гепатоспленомегалін, виключення варикозного розширення вен стравоходу та асциту, хронічне зловживання алкоголем. (а.с.220).

Вказаний епікриз є попереднім і неповним, оскільки з нумерації видно, що він містить всього шість сторінок, між тим, стороною захисту надана тільки перша сторінка, що позбавляє суд зробити правдивий висновок щодо дійсного стану здоров`я обвинуваченого.

Крім цього колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_5 залишив територію України ще у серпні 2024р. і будь-яких вагомих причин для цього не було, оскільки за медичною допомогою на території України він до цього не звертався і рекомендацій від українських лікарів про життєво необхідне лікування за кордоном не отримував, а долучений стороною захисту документ фактично свідчить про одноразове епізодичне звернення до лікувального закладу в Німеччині більше ніж через рік після виїзду обвинуваченого закордон. Даних щодо неможливості пересуватися обвинуваченому чи об`єктивних перешкод для повернення в Україну наданий адвокатом виписний епікриз не містить. Крім того захворювання печінки особи у зв`язку із хронічним зловживанням алкоголю не може вважатися поважною причиною для виїзду за межі України та через це зупинення кримінального провадження за хворобою було б необґрунтованим

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи, які наведені в апеляційній скарзі були предметом детального дослідження в ході розгляду клопотання прокурора в суді першої інстанції та судом надана вірна оцінка вищевказаним обставинам.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання прокурора з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

При цьому апеляційний суд підкреслює, що обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є тотожним застосуванню такого, оскільки після затримання обвинуваченого питання можливості застосування щодо нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде розглядатися судом у встановленому законом порядку.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422-1, 424 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ружинського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: