печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2759/26-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва за № 757/55810/25-к від 26.11.2025, у рамках кримінального провадження № 000010,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 листопада 2025 року по справі №757/55810/25-к, в частині накладення арешту на майно ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , яке вилучено 31.10.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в частині арешту накладеного на грошові у розмірі 370 000 (триста сімдесят тисяч) гривень та 100 000 (сто тисяч) доларів США, а також скасувати арешт накладений на Договір купівлі-продажу домоволодіння від 25.01.2022 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та висновок за результатами обстеження щодо правильності споруди житлового будинку АДРЕСА_1 № 09-03/1512 за 2009 рік.

Мотивуючи зазначене клопотання, заявник вказує, що арешт майна накладено необґрунтовано, без всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин по справі, накладений арешт порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. До того ж, при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для його арешту.

Заявник зазначає, що грошові кошти є заощадженнями особи, належать їй на праві приватної власності, не пов`язані жодним чином із кримінальним правопорушенням та не входять до предмету доказування у цьому кримінальному провадженні.

Так, заявник вказує, що грошові кошти та майно, на яке було накладено арешт, були вилучено під час обшуку 31.10.2025 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 на праві приватної власності. Вказаний будинок було придбано ОСОБА_4 у 2022 році за особисті збереження її та її померлого чоловіка, які не мають відношення до кримінального провадження.

Також заявник зазначив, шо ОСОБА_4 не є службовою або посадовою особою ДЕІ Придніпровського округу, не має відношення до вказаних у клопотанні прокурора подій чи в ухвалі про накладення арешту подій та не може бути до них причетна.

Також, ОСОБА_4 не є підозрюваною або обвинуваченою у кримінальному провадженні №0000109 від 05.08.2024 року. ОСОБА_4 не має жодного відношення до обставин, які розслідуються у кримінальному провадженні.

Також заявником було зазначено, що грошові кошти, які було вилучено під час обшуку, є особистою власністю ОСОБА_4 , яке було набуто нею та її померлим чоловіком - ОСОБА_6 за час подружнього життя за для того щоб забезпечити свою старість. У своїх письмових поясненнях адвокат зазначив, що за життя чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_6 займався науковою діяльністю, був кандидатом історичних наук, доцентом, професором, також був депутатом верховної ради України ІІ, ІV, V cкликань, активно займався політикою, працював у дипломатичних установах.

На думку заявника Майно ОСОБА_4 не відповідає ознакам речового доказу, що визначені в ст. 98 КПК України, були набуті нею та її померлим чоловіком до дати тих подій які є предметом кримінального провадження.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, проте подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги клопотання підтримує та просить задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, проте подав заяву в якій просив ознайомитись з матеріалами та відкласти судове засідання.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням встановив наступне.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва офісу Генерального прокурора України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000109 від 05.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 191, ч.2 ст. 240, ч. 4 ст. 190, ст. 368-5 КК України.

26 листопада 2025 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва по справі №757/55810/25-к у кримінальному провадженні №0000109 від 05.08.2024 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, із забороною відчуження, розпоряджання та користування, яке вилучено 31.10.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі на договір купівлі-продажу домоволодіння від 25.01.2022 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та інші документи, а також на предмети схожі на грошові кошти (українська гривня) у загальній сумі 370 000 (триста сімдесят тисяч) та предмети схожі на грошові кошти (долари США) у загальній сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Із мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2025 року вбачається, що підставами накладення арешту на грошові кошти є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадження.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Так, п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що метою арешту майна є забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення що розслідується.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Поряд з цим, слідчому судді не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна, як не надано доказів існування ризиків, які слугували підставами для накладення арешту на майно.

Окрім цього, є слушними доводи заявника про те, що грошові кошти не підпадають під ознаки речових доказів у даному кримінальному провадженні, в тому числі не знаходить свого підтвердження свого підтвердження позиція сторони обвинувачення про те, що грошові кошти були здобуті злочинним шляхом.

За таких обставин, слідчий суддя знаходить обґрунтованими доводи заявника, що лягли в основу підстав для скасування арешту майна, оскільки як зазначає представник грошові кошти, це є особистими збереженнями ОСОБА_4 , які були акумулюванні нею та її чоловіком за все життя задля забезпечення життя в старості.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи вказане, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.174, 309 КК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва за № 757/55810/25-к від 26.11.2025, у рамках кримінального провадження № 000010 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва за № 757/55810/25-к від 26.11.2025, на тимчасово вилучене майна, що належить ОСОБА_4 , а саме:

- техническое заключение по результатам обследования о правильном построении жилого дома № АДРЕСА_2 № 09-03/1512 за 2009 рік, на 28 арк., прошито;

- договір № 00185 (361.21) на розроблення технічної документації із землеустрою між ОСОБА_5 та ДП «Центр державного земельного кадастру» з додатками на 4 арк.;

- договір купівлі-продажу домоволодіння від 25.01.2022 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на 2 арк.;

- завірена копія договору купівлі-продажу домоволодіння від 24.06.2009 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на 4 арк.;

- технічний паспорт на садибний (індивідуальний житловий будинок) за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 30.10.2009 на 7 арк.;

- технічний паспорт на садибний (індивідуальний житловий будинок) за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15.05.2009 на 6 арк.;

- домовая книга для прописки граждан, проживавших в доме АДРЕСА_2 від 25.08.1972 на 12 арк.;

- проект № 12226 подключения абонемента к городской сети водопровода по АДРЕСА_2 від 06.09.1962 на 4 арк.;

- технічна документація на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за 1975 рік, на 6 арк.;

- договор купли-продажи від 07.05.1958 між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на 1 арк.;

- договор купли-продажи від 24.10.1956 між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на 1 арк.;

- план земельного участка в г. Днепропетровске по АДРЕСА_2 без дати та номеру, на 1 арк.;

- справка від 21.04.1954 № 029 на 1 арк.;

- акт отвода земельного участка від 27.02.1954 на 1 арк.;

- справка о землепользовании, без дати та номеру, на 1 арк.;

- квитанция № 277885 від 12.03.1954 на 1 арк.;

- договор на право посройки дома и бессрочного пользования земельньім участком від 19.03.1954 на 1 арк.;

- акт від 10.04.1975 на 1 арк.;

- графічні матеріали на 3 арк.

- предмети схожі на грошові кошти (українська гривня) у загальній сумі 370 000 (триста сімдесят тисяч).

- предмети схожі на грошові кошти (долари США) у загальній сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1