ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/807/1067/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 4 грудня 2025 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, неодруженого, на утриманні немає неповнолітніх дітей, працюючого на посаді голови Громадської організації «Діячі України їдуть творити», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 201-2 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 січня 2026 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 454200 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Старша слідча СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 201-2 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достеменно знаючи, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації», метою благодійних організацій не може бути одержання і розподіл прибутку серед засновників, членів органів управління, інших пов`язаних з ними осіб, а також серед працівників таких організацій та що указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан, строк дії якого відповідними указами продовжено до 03.02.2026. У період дії воєнного стану вирішив використовувати благодійні пожертви, безоплатну допомогу з метою отримання прибутку. Для цього 02.09.2022 зареєстрував за місцем свого постійного проживання та реєстрації Громадську організацію «Діячі України їдуть творити» () (далі ГО «ДУЇТ» за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, буд. 88, кв.19 та призначив себе головою правління.

Розуміючи неможливість реалізації свого злочинного умислу одноособово, ОСОБА_11 вирішив залучити до вчинення вказаного злочину осіб з числа своїх знайомих, з якими мав сталі тісні взаємовідносини, та які розділяли його інтереси та прагнули до незаконного збагачення використовуючи благодійну пожертву, безоплатну допомогу з метою отримання прибутку.

Задля цього, ОСОБА_11 , не пізніше 01 листопада 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, повідомив про свій злочинний план своєму знайомому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та запропонував йому взяти участь у вчиненні злочинів, направлених на використання благодійних пожертв, безоплатної допомоги або укладання інших правочинів щодо розпорядження таким майном, з метою отримання прибутку, на що останній добровільно погодився.

Також, не пізніше 01 листопада 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 повідомив злочинний план офіційно непрацевлаштованому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з яким ОСОБА_7 раніше був знайомий. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_12 взяти участь у вчиненні злочинів, направлених на використання благодійних пожертв, безоплатної допомоги або укладання інших правочинів щодо розпорядження таким майном, з метою отримання прибутку, на що останній добровільно погодився.

Після того як ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 узгодили усі деталі вчинення злочину щодо використання благодійних пожертв, безоплатної допомоги або укладання інших правочинів щодо розпорядження таким майном, з метою отримання прибутку останні приступили до вчинення злочину на території міста Запоріжжя.

Так, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 звернулися до Дитячого фонду ООН (англ. United Nations International Children's Emergency Fund; абр.: офіц. укр. ЮНІСЕФ; англ. UNICEF) міжнародна організація, діюча під егідою Організації Об`єднаних Націй (далі «ЮНІСЕФ») з метою отримання благодійної допомоги.

25.08.2023 укладено договір № UKR/PCA2023191/PD2023298 про програму співпраці між ЮНІСЕФ в Україні та ГО «ДУЇТ».

28.08.2023 року, ОСОБА_11 призначає замість себе головою правління ГО «ДУЇТ» ОСОБА_7

05.10.2023 представництво ЮНІСЕФ в Україні згідно платіжної інструкції № 2174 перевело зі свого рахунку відкритому в Акціонерному товаристві «Державний Експортно-Імпортний Банк України» () НОМЕР_1 на рахунок ГО «ДУЇТ» відкритий АТ «КБ «ПриватБанк» (МФО 305299) НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 8 460 410 гривеньм з призначенням платежу «благодійна допомога».

В подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , підшукували серед своїх знайомих осіб, які могли зареєструватися як фізичні особи-підприємці, або вже були зареєстровані однак не вели підприємницьку діяльність. Таким чином ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 знайшли наступних фізичних осіб-підприємців: ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_3 ); ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_4 ); ОСОБА_15 (РНОКПП НОМЕР_5 ); ОСОБА_16 (РНОКПП НОМЕР_6 ); ОСОБА_17 (РНОКПП НОМЕР_7 ); ОСОБА_18 (РНОКПП НОМЕР_8 ); ОСОБА_19 (РНОКПП НОМЕР_9 ).

Вказаним особам, які не були обізнані у протиправних діях ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , повідомлялось, що є можливість швидко заробити кошти, для цього просто необхідно реєструватися як фізична особа-підприємець, відкрити поточний рахунок у АТ «А-Банк» (МФО 307770), після чого на вказаний рахунок надійдуть кошти у сумі 200 000 грн. Вказані кошти буде необхідно зняти з рахунку у відділені банку. За вказані послуги ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обіцяли винагороду в середньому від 10 000 до 15 000 гривень кожній фізичній особі-підприємцю, на що ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 погодились.

Після чого, вказані особи зареєструвалися як фізичні особи-підприємці на території м. Запоріжжя та відкрили рахунки за вказівками ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в АТ «А-Банк».

Далі, 22.11.2023 з рахунку ГО «ДУЇТ» № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» на рахунок ФОП ОСОБА_13 № НОМЕР_10 в АТ «А-Банк» перераховано кошти в розмірі 200 000,00 грн, з яких знято готівкою 188 440,00 грн; з рахунку ГО «ДУЇТ» № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» на рахунок ФОП ОСОБА_14 № НОМЕР_11 в АТ «Унiверсал Банк» перераховано кошти в розмірі 200 000,00 грн., з яких знято готівкою 189 534,61 грн.; з рахунку ГО «ДУЇТ» № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» на рахунок ФОП ОСОБА_15 № НОМЕР_12 в АТ «А-Банк» перераховано кошти в розмірі 62 400,00 грн., з яких знято готівкою 61 930,00 грн.; з рахунку ГО «ДУЇТ» № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» на рахунок ФОП ОСОБА_16 № НОМЕР_13 в АТ «А-Банк» перераховано кошти в розмірі 132 800,00 грн., з яких знято готівкою 125 214,00 грн.; з рахунку ГО «ДУЇТ» № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» на рахунок ФОП ОСОБА_17 № НОМЕР_14 в АТ «Райффайзен Банк» перераховано кошти в розмірі 105 000,00 грн., з яких знято готівкою 93 000,00 грн.; з рахунку ГО «ДУЇТ» № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» на рахунок ФОП ОСОБА_18 № НОМЕР_15 в АТ «А-Банк» перераховано кошти в розмірі 199 600,00 грн, з яких знято готівкою 188 043,00 грн.; з рахунку ГО «ДУЇТ» № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» на рахунок ФОП ОСОБА_19 № НОМЕР_16 в АТ «А-Банк» перераховано кошти в розмірі 200 000,00 грн., з яких знято готівкою 188 440,00 грн..

Таким чином ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 22.11.2023 з рахунку ГО «ДУЇТ» на рахунки фізичних-осіб підприємців переведено кошти на загальну суму 1 099 800,00 грн. за товари та послуги, які фактично ними не поставлялися та не надавалися.

Далі, в період з 23.11.2023 до 24.11.2023 грошові кошти на загальну суму 1 034 601,61 грн. фізичними особами-підприємцями в установі АТ «А-Банк» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ситова, 11 було знято готівкою.

В період з 23.11.2023 до 24.11.2023 грошові кошти на загальну суму 1 034 601,61 грн. фізичними особами-підприємцями були передані ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_11 , а останні розподілили їх між собою за заздалегідь обумовленими частинами.

Вказані дії підтверджується висновком аналітичного дослідження фінансово-господарської діяльності Громадської організації «Діячі України їдуть творити» (код за ) щодо наявності ознак правопорушень, пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму або фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, та/або інших правопорушень за період з 02.09.2022 по 31.12.2024 № 39/08-01-08-13/44789819 Головного управління ДПС у Запорізькій області від 19.09.2025.

Окрім цього, ОСОБА_7 , будучі головою правління ГО «ДУЇТ» з 01.07.2023, розуміючи та знаючі вимоги ст. 11 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації», що метою благодійних організацій не може бути одержання і розподіл прибутку серед засновників, членів органів управління, інших пов`язаних з ними осіб, а також серед працівників таких організацій та що указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан, строк дії якого відповідними указами продовжено до 03.02.2026, у період дії воєнного стану вирішив продовжити використовувати благодійні пожертви, безоплатну допомогу з метою отримання прибутку.

Так, по укладеному договору №UKR/PCA2023191/PD2023298 про програму співпраці між ЮНІСЕФ в Україні та ГО «ДУЇТ» від 25.08.2023 ОСОБА_7 отримав ще одну благодійну виплату від представництво ЮНІСЕФ в Україні.

19.12.2023 представництво ЮНІСЕФ в Україні згідно платіжної інструкції №3055 перевело зі свого рахунку, відкритому в Акціонерному товаристві «Державний Експортно-Імпортний Банк України» UA2818899, на рахунок ГО «ДУЇТ» НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», грошові кошти в сумі 8 739 990 гривень з призначення платежу «благодійна допомога» згідно договору №UKR/PCA2023191/PD2023298.

Однак, 15.12.2023 у межах кримінального провадження було розглянуто клопотання прокурора про арешт рахунків ГО «ДУЇТ», за результатами якого, того самого дня слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя справа №335/12453/23 (1-кс/335/3662/2025) було винесено ухвалу про арешт рахунку ГО «ДУЇТ» відкритий в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» () рахунок НОМЕР_2 з забороною відчуження, розпорядження та/або користування коштами.

18.12.2023 вказана ухвала була оголошена у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та в той самий день виконана.

5 грудня 2023 року відомості про кримінальні правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000139 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 201-2 КК України.

25 листопада 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить її змінити в частині визначеного розміру застави, а саме зменшити до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560 грн.

В обґрунтування скарги вказує, що максимальний розмір застави у даному кримінальному провадженні може складати 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначає, що стороною обвинувачення не обґрунтовано виключні підстави для призначення застави із перевищенням вищої межі застави для тяжкого злочину, будь-яких доказів того, що встановлені межі призначення застави без їх перевищення не здатні забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього КПК України обов`язків, стороною обвинувачення не надано.

Крім того звертає увагу на те, що із оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції на свій розсуд без будь-яких доказів того, що застава у визначених ч. 5 ст. 183 КПК України не здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього КПК України обов`язків, визначив заставу в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказує, що власник коштів, про які йдеться у зазначеному кримінальному провадженні, Фонд Юнісеф Україна не має будь-яких претензій до ОСОБА_7 , між зазначеними особами відбувалися виключно цивільно-правові та господарсько-правові відносини.

Зауважує, що ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я, має розлад психічного здоров`я.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що кримінальне провадження вже триває понад 2 роки, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України необґрунтовані та недоведені. Зазначив, що підозрюваний ОСОБА_7 за час проведення досудового розслідування не переховувався. Вважає, що слідчий суддя при визначення розміру застави безпідставно вийшов за межі розміру застави, який може бути встановлений у даному кримінальному провадженні, підозрюваний ОСОБА_7 є громадським діячем, має незадовільний стан здоров`я, оскільки наразі проходить лікування від депресивного розладу.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу без доповнень.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що оскаржувана ухвалу є законною, слідчий суддя оцінив як ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, так і стан здоров`я підозрюваного. Вважав обґрунтованим встановлений розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчої та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32; у рішенні в справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175) термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 201-2 КК України, підтверджується такими доказами, як: відомостями, викладеними у висновку аналітичного дослідження від 19 вересня 2025 року №39/08-01-08-12/44789819; відомостями, зазначеними у документах про надання послуг мобільного харчування; відомостями, викладеними у видаткових накладних від 20 листопада 2023 року, 21 листопада 2023 року,23 листопада 2023 року, 25 листопада 2023 року; відомостями, викладеними у протоколах огляду від 31 жовтня 2024 року; відомостями, викладеними, зазначеними у протоколі допиту свідка ОСОБА_20 від 1 грудня 2025 року; відомостями, викладеними у протоколах обшуків від 22 листопада 2025 року, 27 листопада 2025 року, від 8 травня 2025 року; відомостями, викладеними у протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_12 .

Із наведеного, можливо зробити висновок, що із доданих до клопотання доказів, існують підстави, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 міг вчинити кримінальні правопорушення, в яких він підозрюється, оскільки аналіз вищевказаних доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованими йому злочинами.

На переконання колегії суддів, стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість поданих стороною обвинувачення доказів, а остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, наявні у матеріалах провадження докази у своїй сукупності є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Разом із цим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність у діях ОСОБА_7 вини у вчиненні злочинів, оскільки питання винуватості у судовому порядку вирішується після надходження обвинувального акту до суду.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчої в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Отже, з висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і колегія суддів.

Переглядаючи законність прийнятого рішення в межах доводів поданої апеляційної скарги захисника в частині визначення розміру застави, то на переконання колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді також відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, вона може бути призначена у розмір, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати її буде достатнім струмуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на вагомість доказів, встановлених ризиків, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до 7 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до 3 років та з конфіскацією майна, з огляду на встановлені органом досудового розслідування обставини, зокрема, розмір перерахованих грошових коштів, колегія суддів вважає, що визначена слідчим суддею застава у розмірі 454200 грн. буде здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Посилання захисника на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 , за умови можливості отримання підозрюваним медичної допомоги в медичній частині слідчого ізолятору, що врегульовано положеннями Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року, колегія суддів оцінює критично.

Так, в матеріалах клопотання відсутня довідка з медичної частини СІЗО, яка б свідчила про те, що стан здоров`я ОСОБА_7 на даний час унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому посилання сторони захисту на незадовільний стан здоров`я підозрюваного не можуть слугувати на користь скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 4 грудня 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 201-2 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 січня 2026 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 454200 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4