У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000613 від 04.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів, що наразі застосовані до обвинувачених. Обґрунтовуючи клопотання посилається на продовження існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, та неможливість їх запобіганню шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 , захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, оскільки наведені прокурором ризики вважають необґрунтованими, а їх підзахисні є особами з інвалідністю, тому потребують належного лікування.

Обвинувачені підтримали позицію своїх захисників.

Заслухавши пояснення прокурора, думку обвинувачених та їх захисників щодо поданих стороною обвинувачення клопотань, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. За ч. 2 вказаної статті вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України., а саме запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвалою суду від 23.12.2025 обвинуваченим обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у відповідному розмірі та покладенням ряду процесуальних обов`язків у разі внесення такої. Строк дії ухвали визначено до 18 лютого 2026 року включно.

Так, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим судом враховано те, що такі обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотань прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених, судом перевірено доводи розглядуваних клопотань прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, й встановлено, що такі є обґрунтованими, не зменшилися та продовжують існувати.

Так, судовий розгляд по даному кримінальному провадженню перебуває на початковій стадії, наразі ні обвинувачена ОСОБА_4 , ні свідки судом не допитані, а відтак ризик незаконного впливу обвинуваченої на учасників кримінального провадження є явно переконливим, що призведе до надання ними суду неправдивих показів у зв`язку з побоюванням психологічного та фізичного насильства, а як наслідок призведе до неможливості або утруднить встановлення дійсних обставин пред`явленого обвинувачення.

Окрім цього задля уникнення кримінальної відповідальності обвинувачена ОСОБА_4 може вступати у позапроцесуальні контакти з іншими обвинуваченими для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованих їм діянь, що свідчить про існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Також суд вважає наявним ризик продовження злочинної діяльності обвинуваченою ОСОБА_4 , оскільки обвинувачена не працевлаштована, офіційних джерел до існування у неї нема, обвинувачується у повторному вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про те, що діяльність такої у сфері обігу наркотичних засобів й психотропних речовин носить характер систематичної.

Суд вважає доведеним можливість переховування обвинуваченої від суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , та суворість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою.

При цьому суд приймає до уваги, що обвинувачена є особою з інвалідністю ІІІ групи, одружена, утриманців нема, у неї наявне постійне місце проживання (взята на облік внутрішньо переміщеної особи), відсутнє постійне місце роботи і джерел доходу, раніше не судима.

Вказане у своїй сукупності свідчить про те, що підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу, обраного за ухвалою суду від 23.12.2025, не встановлено з огляду на обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення та наявність вищевказаних ризиків, які стороною захисту не спростовані, й продовжують існувати серед іншого в силу першочергової стадії судового розгляду, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 до 60 днів.

Разом з тим, при постановленні ухвали суду від 23.12.2025, судом визначено заставу як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід із зазначенням, що така може бути внесена ОСОБА_4 або заставодавцем у будь-який момент.

Щодо клопотання про продовження строку утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд зазначає наступне.

Судовий розгляд по даному кримінальному провадженню перебуває на початковій стадії, наразі ні обвинувачений ОСОБА_5 , ні свідки судом не допитані, а відтак ризик незаконного впливу обвинуваченого на учасників кримінального провадження є явно переконливим, що призведе до надання ними суду неправдивих показів у зв`язку з побоюванням психологічного та фізичного насильства, а як наслідок призведе до неможливості або утруднить встановлення дійсних обставин пред`явленого обвинувачення.

Окрім цього задля уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений ОСОБА_5 може вступати у позапроцесуальні контакти з іншими обвинуваченими для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованих їм діянь, що свідчить про існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Також суд вважає наявним ризик продовження злочинної діяльності обвинуваченим ОСОБА_5 , оскільки обвинувачений не працевлаштований, офіційних джерел до існування в нього немає, обвинувачується у повторному вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про те, що діяльність такого у сфері обігу наркотичних засобів й психотропних речовин носить характер систематичної.

При цьому суд приймає до уваги, що обвинувачений є особою з інвалідністю І групи, одружений, утриманців немає, має постійне місця проживання (взятий на облік внутрішньо переміщеної особи), відсутнє постійне місце роботи і джерела доходу, у порядку ст. 89 КК України раніше не судимий.

Вказане у своїй сукупності свідчить про те, що підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу, обраного за ухвалою суду від 23.12.2025, не встановлено з огляду на обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення та наявність вищевказаних ризиків, які стороною захисту не спростовані, й продовжують існувати серед іншого в силу першочергової стадії судового розгляду, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 60 днів.

Разом з тим, при постановленні ухвали суду від 23.12.2025, судом визначено заставу як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід із зазначенням, що така може бути внесена ОСОБА_5 або заставодавцем у будь-який момент.

Щодо клопотання про продовження строку утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 суд зазначає наступне.

Судовий розгляд по даному кримінальному провадженню перебуває на початковій стадії, наразі ні обвинувачений ОСОБА_6 , ні свідки судом не допитані, а відтак ризик незаконного впливу обвинуваченого на учасників кримінального провадження є явно переконливим, що призведе до надання ними суду неправдивих показів у зв`язку з побоюванням психологічного та фізичного насильства, а як наслідок призведе до неможливості або утруднить встановлення дійсних обставин пред`явленого обвинувачення.

Окрім цього задля уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений ОСОБА_6 може вступати у позапроцесуальні контакти з іншими обвинуваченими для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованих їм діянь, що свідчить про існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Також суд вважає наявним ризик продовження злочинної діяльності обвинуваченим ОСОБА_6 , оскільки обвинувачений не працевлаштований, офіційних джерел до існування в нього немає, обвинувачується у повторному вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про те, що діяльність такого у сфері обігу наркотичних засобів й психотропних речовин носить характер систематичної.

Суд вважає доведеним можливість переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим.

При цьому суд приймає до уваги, що у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, наявне постійне місце проживання, відсутнє постійне місце роботи і джерела доходу, у порядку ст. 89 КК України раніше не судимий.

Вказане у своїй сукупності свідчить про те, що підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу, обраного за ухвалою суду від 23.12.2025, не встановлено з огляду на обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення та наявність вищевказаних ризиків, які стороною захисту не спростовані, й продовжують існувати серед іншого в силу першочергової стадії судового розгляду, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 60 днів.

Разом з тим, при постановленні ухвали суду від 23.12.2025, судом визначено заставу як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід із зазначенням, що така може бути внесена ОСОБА_6 або заставодавцем у будь-який момент.

Розглядаючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених, суд враховує практику Європейський суд з прав людини. Так, в рішенні у справі «Лабіта проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. В кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 обвинувачують у вчиненні злочину у сфері незаконного обігу наркотичних та психотропних речовин. Тож, суспільна небезпека кримінальних правопорушень, у вчиненні яких такі обвинувачуються, визначається поширенням та згубним впливом наркотиків та психотропів на свідомість та спосіб життя громадян, що призводить до поступового занепаду та деградації особистості.

Тож, враховуючи вищенаведені ризики і обставини, які у своїй сукупності беруться до уваги судом при вирішенні питання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігання вищеописаним ризикам, задля забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинувачених, суд вважає за необхідне продовжити строк застосування щодо таких запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 27, 176-178, 194, 314, 331, 369-372, 392 КПК України, суд

постановив:

Продовжити щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 13 квітня 2026 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом на ОСОБА_4 , у разі внесення застави визначити до 13 квітня 2026 року включно.

Згідно з частиною сьомою статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, ОСОБА_4 зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Продовжити щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 13 квітня 2026 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом на ОСОБА_5 , у разі внесення застави визначити до 13 квітня 2026 року включно.

Згідно з частиною сьомою статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, ОСОБА_5 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Продовжити щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 13 квітня 2026 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею на ОСОБА_6 , у разі внесення застави визначити до 13 квітня 2026 року включно, у межах строку досудового розслідування.

Згідно з частиною сьомою статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_6 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, ОСОБА_6 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1