Провадження №11-сс/991/18/26
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

третьої особи ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04.12.2025 частково задоволено клопотання, накладено арешт на майно, вилучене 24.10.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон Apple iPhone 15 Pro Max, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , належний ОСОБА_5 , у задоволенні решти клопотань відмовлено.

На вказане рішення захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу з доповненнями, у яких зазначає, що ухвала слідчого судді не відповідає положенням кримінального процесуального закону.

Посилається на таке.

Вилучений мобільний телефон Apple iPhone 15 Pro Max почали продавати лише із 22.09.2023. ОСОБА_5 придбав його 17.06.2024. Тому на цьому пристрої не можуть бути відомості та інформація за 2023 рік.

Слідчий суддя не врахував, що мобільний телефон ОСОБА_5 не містить жодної інформації та відомостей, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні. Наявність з`єднання тривалістю 1 хв із абонентом «ОСОБА_13» 16.10.2025 не підтверджує обставин 2023 року. ОСОБА_5 пояснив, що міг спілкуватись із вказаною особою у 2025 році виключно зі службових питань.

Таймер автовидалення, встановлений на мобільному телефоні, враховуючи час придбання та використання пристрою, жодним чином не вказує на те, що у пристрої міститься інформація, яка має значення для кримінального провадження.

Слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_5 самостійно надав детективу пароль доступу Тобто логічний захист мобільного телефону відсутній. Також у органу досудового розслідування було достатньо часу з дня вилучення пристрою для проведення досліджень та експертиз, копіювання інформації. Такі ж обставини були враховані слідчим суддею при відмові в накладенні арешту на телефон ОСОБА_9 . Отже, застосовані подвійні стандарти під час вирішення питання про арешт майна.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04.12.2025, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 , захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги, посилаючись на доводи, наведені у ній, прокурор ОСОБА_8 , заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третьої особи ОСОБА_9 , прокурора ОСОБА_8 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її вимоги є необґрунтованими.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги захисника.

У цьому провадженні встановлено такі обставини.

Детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000600 від 01.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 368 КК України.

24.09.2025 ухвалами слідчого судді Вищого антикорупційного суду (справа № 991/9796/25) надано дозвіл на проведення обшуків:

1) у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка перебувала у фактичному володінні ОСОБА_9 , із метою відшукання, зокрема, мобільних телефонів та сім-карт, що перебувають у користуванні ОСОБА_9 , у тому числі з номером НОМЕР_3 , які зберегли на собі сліди вчинення злочину, за допомогою яких обговорювались злочинні дії та які дають можливість встановити схему контактів між учасниками кримінального правопорушення;

2) у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у фактичному володінні ОСОБА_5 , із метою відшукання, зокрема, мобільних телефонів та сім-карт, що перебувають у користуванні ОСОБА_5 , у тому числі з номером НОМЕР_4 , які зберегли на собі сліди вчинення злочину, за допомогою яких обговорювались злочинні дії, та які дають можливість встановити схему контактів між учасниками кримінального правопорушення.

24.10.2025 під час проведення огляду за адресою: АДРЕСА_2 , вилучено мобільний телефон Samsung Galaxy SM-A556B/DS, IMEI 1 НОМЕР_5 , IMEI 2 НОМЕР_6 , яким користується ОСОБА_9

24.10.2025 у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено мобільний телефон Apple iPhone 15 Pro Max, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_7 , яким користується ОСОБА_5

24.10.2025 постановами детектива НАБУ вилучені мобільні телефони визнані речовим доказами у кримінальному провадженні.

01.12.2025 до Вищого антикорупційного суду надійшли клопотання прокурора про арешт майна.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя дійшов до таких висновків: кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 368 КК України, є особливо тяжкими злочинами; встановлено обґрунтованість підозри щодо вчинення вказаних кримінальних правопорушень; як зазначив детектив, у кримінальному провадженні повідомлено про підозру ряду осіб, зокрема ОСОБА_11 та ОСОБА_5 ; у носіях інформації віднайдено дані, що мають значення для кримінального провадження, беручи до уваги потребу проведення експертних досліджень, необхідною умовою проведення яких є надання таких пристроїв разом із інформацією, що на них міститься, у тому числі з метою відновлення та пошуку видалених файлів (листування), які можуть мати значення для кримінального провадження, вилучення зазначених носіїв інформації не суперечить нормам КПК України; слід відхилити доводи ОСОБА_7 щодо недопустимості доказів, отриманих у результаті проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 ; у мобільному телефоні ОСОБА_5 міститься інформація, яка має значення для встановлення фактів чи обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, тому цей телефон відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України; не накладення арешту на телефон ОСОБА_5 може призвести до його знищення, приховування, що спричинить безповоротну втрату пристрою, а також відомостей, що в ньому містяться; відсутні підстави для подальшого утримання майна (мобільного телефона) ОСОБА_9 органом досудового розслідування, а відтак, і накладення арешту на нього; застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна до мобільного телефону Apple iPhone 15 Pro Max, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , належного ОСОБА_5 , відповідає принципу розумності, є співрозмірним завданням кримінального провадження, забезпечить збереження речового доказу у кримінальному провадженні та не створюватиме негативних наслідків для третіх осіб.

Указані висновки слідчого судді відповідають положенням закону та встановленим обставинам.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт на майно може бути накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приписами ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Клопотання про арешт майна обґрунтоване тим, що слідством досліджуються обставини, які можуть свідчити про вчинення службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, а саме: розтрати, за попередньою змовою з представниками ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1», ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2» та іншими задіяними компаніями, грошових коштів державного бюджету України в особливо великих розмірах (близько 70 млн грн) під час закупівлі ІНФОРМАЦІЯ_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, за завищеними цінами, та у подальшому виведення (легалізації) грошових коштів, які становили різницю між ринковою ціною на вказані ІНФОРМАЦІЯ_6 та їх закупівельною ціною, чим завдали шкоди державному бюджету України у особливо великих розмірах.

Разом із цим, досудовим розслідуванням встановлено обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 368 КК України, а саме: отримання службовими особами центрального органу виконавчої влади неправомірної вигоди у особливо великому розмірі за затвердження постачальника ІНФОРМАЦІЯ_6.

24.10.2025 під час проведення на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено мобільний телефон Apple iPhone 15 Pro Max, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_7 , яким користується ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу огляду від 28.11.2025 у зазначеному мобільному телефоні виявлено додатки обміну цифровими повідомленнями (месенджери) Telegram, WhatsApp, Signal. У ході огляду листувань, які містяться у додатках WhatsApp, встановлено таймер автовидалення повідомлень тривалістю 24 години та 7 днів. 16.10.2025 встановлено з`єднання тривалістю 1 хв із абонентом «ОСОБА_13» - особи, яка може бути причетна до вчинення кримінального правопорушення, досудове розслідування якого здійснюється у кримінальному провадженні.

За таких обставин безпідставним є довід апеляційної скарги про те, що мобільний телефон ОСОБА_5 не містить інформації та відомостей, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

Посилання апеляційної скарги на те, що на вилученому мобільному телефоні Apple iPhone 15 Pro Max не можуть бути дані за 2023 рік, оскільки цей пристрій почали продавати лише із 22.09.2023, а ОСОБА_5 придбав його 17.06.2024, є помилковим, так як у техніці марки Apple наявна функція резервного копіювання до хмарного сховища iCloud та можливість перенесення файлів, створених на іншому електронному носії інформації, на новий пристрій.

Твердження апеляційної скарги про те, що наявність з`єднання тривалістю 1 хв з абонентом «ОСОБА_13» 16.10.2025 не підтверджує обставин 2023 року, адже ОСОБА_5 пояснив, що міг спілкуватись у 2025 році з цією особою зі службових питань, є голослівним, оскільки ґрунтується виключно на поясненнях підозрюваного.

Враховуючи, що у ході огляду листувань, які містяться у додатках WhatsApp, на вилученому мобільному телефоні iPhone 15 Pro Max встановлено таймер автовидалення повідомлень, для отримання повного доступу до цієї інформації необхідне дослідження мобільного телефона в умовах лабораторії на предмет відновлення видалених файлів, інших обставин, що можуть мати значення в кримінальному провадженні.

У такому випадку суттєвим для відновлення інформації є наявність самого пристрою, який буде становити предмет дослідження відповідного експерта, що узгоджується із положеннями п. 13.3 розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5).

Відтак, неспроможним є твердження апеляційної скарги про те, що таймер автовидалення, встановлений на мобільному телефоні, жодним чином не вказує на те, що у телефоні міститься інформація, яка має значення для кримінального провадження.

Не спростовує вищенаведеного й посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_5 самостійно надав детективу пароль доступу, так як повідомлення паролю до засобу мобільного зв`язку не стверджує доступу до усіх відомостей на ньому, його застосунків, месенджерів, сховищ даних, захищених папок.

Як вбачається з пояснень спеціаліста від 28.10.2025, проведено копіювання доступної частини даних (створено часткову копію, до якої не вдалося скопіювати дані месенджерів) телефону iPhone 15 Pro Max.

Відтак, за відсутності можливості скопіювати відомості, що містяться у мобільному телефоні у повному обсязі, неспроможним є довід апеляційної скарги про те, що у органу досудового розслідування було достатньо часу з дня вилучення мобільного телефону для копіювання інформації.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що у мобільному телефоні ОСОБА_12 містяться відомості, які мають значення для кримінального провадження, а також можуть бути видалені файли, що мають значення для встановлення фактів чи обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тобто, можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає помилковими посилання апеляційної скарги на те, що вилучений мобільний телефон не відповідає ознакам речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України.

Твердження апеляційної скарги про те, що слідчий суддя, розглядаючи подані клопотання про арешт майна, застосував подвійні стандарти, слід відхилити.

Так, із тексту оскаржуваного рішення та матеріалів провадження вбачається, що стороною обвинувачення не надано доказів того, що телефон ОСОБА_9 , на відміну від телефона ОСОБА_5 , додатково (після проведення обшуку) оглядався, враховуючи відсутність логічного захисту на мобільному телефоні, достатність часу на копіювання необхідної інформації (понад 1 місяць), не вчинення стороною обвинувачення будь-яких дій для виявлення інформації, яка має значення для кримінального провадження (не проведено огляду, не призначено відповідне експертне дослідження). Відтак, відсутні підстави вважати релевантними посилання захисника на обставини розгляду клопотання про арешт майна ОСОБА_9 .

Із огляду на наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя наклав арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 із дотриманням приписів ст. 170-173 КПК України, а тому помилковими є покликання апеляційної скарги на те, що ухвала слідчого судді не відповідає положенням кримінального процесуального закону.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 407 КПК України визначено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Відтак, колегія суддів приходить до переконання про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та скасування ухвали слідчого судді, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу - без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04 грудня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3