Справа № 145/1073/25
Провадження №11-сс/801/801/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2025 року ,

якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступного дня до 15 жовтня 2025 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шершні Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, українця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Слідчий СВ ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням, в якому вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи засудженим 23.05.2017 Могилів-Подільським міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 71 КК України та 16.03.2017 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 70 КК України за що судимість не знято та не погашено, за невстановлених досудовим слідством обставин, у невстановлений час, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно розуміючи, що посів і вирощування нарковмісних рослин (конопель) без передбаченого законом спеціального дозволу, заборонено чинним законодавством України, маючи прямий умисел, направлений на незаконне вирощування рослин конопель, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», діючи з наміром, направленим на незаконний посів та вирощування конопель для особистого вживання, умисно посадив за вищевказаною адресою у заздалегідь підготовлені ємкості господарських приміщень та на присадибній ділянці насіння коноплі, які в подальшому періодично вирощував, поливав та присапував, маючи мету доведення зазначених рослин до стадії дозрівання і придатності їх в майбутньому для особистого вживання як наркотичний засіб, без мети збуту. В результаті вказаного посіву та вирощування на присадибній ділянці та у заздалегідь підготовлених ємкостях господарських приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , згодом виросли 16 (шістнадцяти) рослин роду Коноплі.

29 липня 2025 року сектором дізнання відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, в період часу з 23:20 год. по 00:02 год. 30.07.2025 проведено огляд домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де в присутності понятих, на присадибній ділянці та у господарських приміщеннях у відведених ємкостях вказаного домоволодіння виявлено та вилучено 16 (шістдесят шість) рослин роду Коноплі.

Крім того, ОСОБА_7 , вчинив умисний злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, за невстановлених досудовим слідством обставин, у невстановленому місці та невстановлений час, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів та психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним, обіг якого заборонено маковою соломою, масою (у перерахунку на висушену речовину) 604 г, яку поклав на зберігання, з метою подальшого вживання без мети збуту у приміщення домоволодіння за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого вживання без мети збуту, тим самим, незаконно придбав та зберігав вказаний наркотичний засіб для власних потреб без мети збуту.

Так, 15.08.2025 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Шершні Тиврівського району Вінницької області, громадянину України, із середньою освітою, неодруженому, непрацюючому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:

- 12.10.2004 Тиврівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- 30.03.2006 Тиврівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 1000 грн.;

- 08.12.2006 Тиврівським районний судом Вінницької області за ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць;

- 13.11.2008 Тиврівським районним судом Вінницької області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 місяці;

- 05.06.2009 Тиврівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- 25.06.2009 Тиврівським районним судом Вінницької області, за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- 02.09.2016 Тиврівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 395 КК України до покарання у виді арешту строком на 5 місяців;

- 26.09.2016 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- 13.01.2017 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 70, ч. 4 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

- 23.05.2017 Могилів-Подільським міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років;

- 16.03.2017 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці, звільнений 31.01.2025 по відбуттю строку покарання, -

повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту та кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, тобто незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин, особою, яка була засуджена за цією статтею чи яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 309 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 30.07.2025, що проведений за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено 16 рослин Коноплі та макову солому;

- висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 02.082025 № СЕ-19/102-25/17200- НЗПРАП, відповідно до якого надані на експертизу рослини в кількості 16 одиниць, є рослинами Коноплі;

- висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 04.082025 № СЕ-19/102-25/17208- НЗПРАП, відповідно до якого надана на експертизу речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено маковою соломою

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 04.08.2025, яка зазначила обставини кримінальних правопорушень інкримінованих ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 04.08.2025, яка зазначила обставини кримінальних правопорушень інкримінованих ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 08.08.2025, яка зазначила обставини кримінальних правопорушень інкримінованих ОСОБА_11 ;

- іншими зібраними доказами у кримінальному провадженні.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, та у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, на даний час встановлено, що є достатня вірогідність того, що підозрюваний ОСОБА_7 , може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

п. 1 ? ОСОБА_7 не має офіційного та стабільного джерела доходів і у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, вчинив рецидив злочинів під час перебування під адміністративним наглядом, у період непогашеної судимості, а тому він може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання, при цьому усвідомлюючи загрозу застосування реальної міри покарання у разі визнання його винним судом, може здійснити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

п. 3 ? за відсутності жодного контролю ОСОБА_7 вільно пересуваючись, враховуючи вчинення ним відносно потерпілої ОСОБА_13 протягом липня серпня 2025 року двох адміністративних правопорушень, пов`язаних із домашнім насильством, може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з якими останній знайомий, з метою спонукання їх шляхом погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування та його результати.

п. 5 може продовжити вчинити інші кримінальні правопорушення, зважаючи на те, що ОСОБА_7 ніде офіційно не працює, не має постійного місця проживання, а також вчинив два епізоди кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, перебуваючи під адміністративним наглядом, після засудження та відбування покарання в місцях позбавлення волі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307, 309 КК України.

Тому, з метою запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_7 вчинити дії, визначені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, до останнього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного не перешкоджатиме йому здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2025 року - відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шершні Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступного дня.

Строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначено в межах строку досудового розслідування до 15 жовтня 2025 року (включно).

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:- не залишати місце проживання в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступного дня, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;- заборонити покидати межі Вінницького району, Вінницької області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин інкримінованих кримінальних правопорушень; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Оцінюючи заявлені у клопотанні ризики, слідчий суддя дійшов до висновку, що слідчим та прокурором під час розгляду клопотання доведено, що підозрюваний може впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, водночас не доведено, що підозрюваний має намір переховуватися від органів досудового розслідування або суду. Ураховуючи дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, перебуває у цивільному шлюбі, неофіційно працює, з`являвся на виклики слідчого, слідчий суддя вважав, що слідчим та прокурором, не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування з можливістю внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість повідомленої підозри та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не в повній мірі врахував ті обставини, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе виключити зазначені у клопотанні ризики.

Також вказує, що слідчим суддею не враховано того, щосвідок ОСОБА_13 у протоколі допиту від 08.08.2025, а також під час огляду місця події згідно з протоколом від 30.07.2025 та відеозаписом, що міститься на DVD-R диску, повідомляла про те, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив психологічне і фізичне насильство щодо неї та сусіда, після чого втік з дому. Факт вчинення домашнього насильства стосовно свідка ОСОБА_14 підтверджується постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 17.09.2025, якою ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Крім цього, звертає увагу на те, що ОСОБА_7 , після звільнення з місць позбавлення волі, перебуває під адміністративним наглядом за адресою реєстрації АДРЕСА_2 . Однак, згідно з листом заступника начальника відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 17.09.2025 за № підозрюваний ОСОБА_7 15.08.2025 та 27.08.2025 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) та ч. ч. 1, 2 ст. 187 КУпАП (порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, а саме: 1) неявка за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і ненадання усних або письмових пояснень з питань, пов?язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; 2) неповідомлення працівників Національної поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання або про виїзд за межі району (міста) у службових справах). Зазначені факти підтверджують відсутність стійких соціальних зв?язків, небажання підозрюваного стати на шлях виправлення, а також на наявність ризику вчиняти ним вплив та тиск на свідків у даному кримінальному провадженні.

Відтак, на думку апелянта, застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту не здатний запобігти ризикам та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, вказали, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою. Підозрюваний ОСОБА_7 надав довідку про те, що офіційно працевлаштований на підприємстві ТОВ ВАЦДЕН СОЛАР.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

За правилами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

З огляду на те, що в апеляційній скарзі прокурора не оспорює обґрунтованість підозри, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу слідчого судді в цій частині, а тому погоджується з висновком слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.309, ч. 2 ст. 310 КК України.

Однак, перевіряючи висновки слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, апеляційний суд вважає їх передчасними, неповними та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту буде недостатнім для забезпечення виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам.

Колегією суддів установлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, та за ч. 2 ст. 310 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. Підозрюваному інкримінується вчинення рецидиву злочинів під час перебування під адміністративним наглядом, у період непогашеної судимості, а тому він може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання, при цьому усвідомлюючи загрозу застосування реальної міри покарання у разі визнання його винним судом, може здійснити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Таким чином, ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності, а також вчинити нове кримінальне правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас ризик незаконного впливу на свідків об`єктивізується з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

При цьому під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 спільно проживає із свідком ОСОБА_13 , яка під час допиту 08.08.2025, а також під час огляду місця події від 30.07.2025 повідомляла про те, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив психологічне і фізичне насильство щодо неї та сусіда, після чого втік з дому. Факт вчинення домашнього насильства стосовно свідка ОСОБА_14 підтверджується постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 17.09.2025, якою ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вказане створює реальну загрозу тиску з боку підозрюваного на свідків з метою узгодження позицій чи спотворення фактичних обставин події.

За таких умов тяжкість інкримінованих злочинів, їх умисний та корисливий характер, дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який неодноразово судимий, у тому числі за умисні злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів, а також можливе покарання у виді позбавлення волі строком до семи років, утворюють високий ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, що не може бути нівельований більш м`яким запобіжним заходом.

Наявність у підозрюваного постійного місця проживання, перебування у цивільному шлюбі, офіційне працевлаштування на підприємстві ТОВ ВАЦДЕН СОЛАР та явки на виклики слідчого на початковому етапі досудового розслідування не можуть бути визначальними при вирішенні питання про запобіжний захід, оскільки зазначені обставини не є достатніми стримуючими факторами для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання настанню ризиків переховування від слідства та суду, впливу на свідків, вчиненню нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя безпідставно застосував щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, не врахувавши усю сукупність наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не надавши належної оцінки тяжкості інкримінованих злочинів, поведінці підозрюваного та можливості незаконного впливу на свідків, вчинення нового кримінального правопорушення, переховування від органу досудового розслідування.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням обставин кримінальних правопорушень, які інкримінується ОСОБА_7 , даних про його особу, його матеріального стану, колегія суддів вважає за необхідне визначити йому заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а не 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як про це просить прокурор, оскільки останнім не доведено, що застава у меншому розмірі не зможе забезпечити виконання підозрюваним свої процесуальних обов`язків у разі її внесення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу сторони обвинувачення на те, що застава застосовується не з метою, щоб її не змогли внести, а навпаки, з метою, щоб її могли внести і вказана сума була здатна забезпечити належну поведінку обвинуваченого (або підозрюваного) та повинна бути такою, яку здатний внести обвинувачений (підозрюваний) і яка б могла його стримувати від всіх можливих та імовірних ризиків, що можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2025 року - скасувати та постановити нову.

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 15 жовтня 2025 року з одночасним визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не покидати межі Вінницького району, Вінницької області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин інкримінованих кримінальних правопорушень;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4