У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/8019/25

Провадження № 1-кс/210/182/26

26 січня 2026 року слідчий суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000331 від 20.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилається на те, що Слідчим відділенням відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні№0000331 від 20.03.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 204 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи на території Дніпропетровської області незаконно виготовляють та зберігають з метою збуту підакцизні товари, а також систематично вчиняють незаконний збут незаконно виготовлених підакцизних товарів, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей.

Процесуальне керівництво у провадженні забезпечується Дніпропетровською обласною прокуратурою.

За результатами проведення слідчих дій у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 організував постачання незаконно виготовлених тютюнових виробів, електронних сигарет та рідин до електронних сигарет, які зберігаються у контрольованих останнім складських приміщеннях, в свою чергу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за допомогою транспортних засобів здійснюють перевезення незаконно виготовлених підакцизних товарів для подальшого збуту до мережі спеціалізованих магазинів, які розташовано у м. Кам`янське та м. Дніпро, де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_7 .

Під час проведення 20.03.2024 обшуків у приміщеннях магазинів розташованих на АДРЕСА_1 , просп. Героїв, 37, вул. Велика Діївська, 36 у м. Дніпро, на АДРЕСА_2 та Бульварі Будівельників, 27 Б у м. Кам`янське Дніпропетровської області вилучено електронні сигарети, рідини до електронних сигарет, тютюн, банки з курильною сумішшю.

Згідно з висновками експертиз № 591-24, № 521-24, № 592-24, № 522-24, № 523-24 від 09.07.2024 зразки рідин для заправки електронних сигарет не відповідають вимогам ДСТУ 9128:2021 «Рідини, що використовуються в електронних сигаретах. Загальні технічні умови», одноразові акумуляторні POD-системи не відповідають вимогам ДСТУ 9128:2021 «Рідини, що використовуються в електронних сигаретах. Загальні технічні умови». Маркування електронних коробок з рідиною для заправки електронних сигарет та одноразових акумуляторних POD-систем не відповідають встановленим державним стандартам щодо маркування тютюнових виробів.

Також відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 282 від 12.08.2024 вживання в певних кількостях (що у кожному конкретному випадку залежить від віку, статі, маси тіла, наявності індивідуальних особливостей організму споживання, чи хвороб тощо) - є небезпечним для життя та здоров`я людини.

Згідно з п. 215.1. ст. 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів, крім іншого, відносяться: тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну, рідини, що використовуються в електронних сигаретах.

Виходячи зі змісту п.п. 226.2.-226.5 ст. 226 Податкового кодексу України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пачці (упаковці) тютюнового виробу, та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Також відповідно до ч. 9 ст. 65 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 3817-IX від 18.06.2024 тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, які виробляються в Україні, а також ті, що ввозяться на митну територію України, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законами України.

Окрім того, відповідно до ст. 23 Закону № 3817-IX від 18.06.2024 роздрібну торгівлю тютюновими виробами та/або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюють суб`єкти господарювання за наявності у них однієї з таких ліцензій: на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах. Роздрібна торгівля на території України тютюновою сировиною, сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або нікотином (токсичним алкалоїдом, екстрагованим з тютюну або отриманим шляхом хімічного синтезу, який відповідає товарній позиції 2939 згідно з УКТЗЕД) окремо або в наборах забороняється.

Відповідно до п.4.3.2 ДСТУ 9128:2021 «Рідини, що використовуються в електронних сигаретах. Загальні технічні умови» компоненти, а саме ароматизатор, гліцерин, пропиленгліколь, нікотин є сировиною для виробництва рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

За результатами проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій встановлено факти транспортування незаконно виготовлених підакцизних товарів зі складського приміщення до торгівельних об`єктів, які розташовано на території м. Дніпро та м. Кам`янське Дніпропетровської області.

Здобутими у кримінальному провадженні доказами підтверджено, що ОСОБА_6 здійснює транспортування незаконно виготовлених підакцизних товарів за допомогою автомобіля «VolkswagenTransporter», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23.01.2026 року, стороною обвинувачення проведено обшук легкового автомобіля марки «VolkswagenTransporter», д.н.з. НОМЕР_1 , за результатами якого виявлено та вилучено серед іншого вищевказаний легковий автомобіль.

Того ж дня, слідчим в порядку ст. 98 КПК України легковий автомобіль марки «VolkswagenTransporter», д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000331.

Враховуючи вищевикладене, органом досудового розслідування вирішується питання щодо накладення арешту на вищевказаний вилучений легковий автомобіль речовий доказ так як в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що зазначений легковий автомобіль використовувався причетними особами як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Власником зазначеного майна є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зважаючи на необхідність у накладенні арешту на майно, на підставі п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме з метою збереження речових доказів, просить накласти арешт на майно (шляхом накладення заборони відчуження, користування та розпорядження), а саме на речовий доказ у кримінальному провадженні №0000331 легковий автомобіль марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 ..

На підставі викладеного прокурор просить накласти арешт на вилучені в ході обшуку речі.

Прокурор в судовому засіданні присутній не був, надав до суду клопотання про проведення розгляду клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримав.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд розглядає дане клопотання у відсутність власника майна або його представника з метою збереження тимчасово вилученого майна, так як відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК арешт майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження, та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 КПК України, вилучені відповідно до протоколу огляду предмети є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до п.1, 3 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що в провадженні Слідчим відділенням відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000331 від 20.03.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 204 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи на території Дніпропетровської області незаконно виготовляють та зберігають з метою збуту підакцизні товари, а також систематично вчиняють незаконний збут незаконно виготовлених підакцизних товарів, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей.

Процесуальне керівництво у провадженні забезпечується Дніпропетровською обласною прокуратурою.

23.01.2026 року, стороною обвинувачення проведено обшук легкового автомобіля марки «VolkswagenTransporter», д.н.з. НОМЕР_1 , за результатами якого виявлено та вилучено серед іншого вищевказаний легковий автомобіль.

Того ж дня, слідчим в порядку ст. 98 КПК України легковий автомобіль марки «VolkswagenTransporter», д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000331.

Власником зазначеного майна є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.

Слідчим доведено необхідність накладення арешту на речі, які були виявлено 23.01.2026 під час обшуку та вилучено в якості речового доказу, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вилученим майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню та/або скасування арешту на речі, вказані в клопотанні. Зазначено майно зберігає на собі сліди та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, що встановлюється в ході досудового розслідування, що безумовно відповідає критеріям у ст. 98 КПК України, тому являється речовим доказом та мають доказову базу по кримінальному провадженні №0000331 від 20.03.2024 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно положень ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч.7 ст.115 КПК України при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Згідно з ч.1 ст.116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Прокурором направлено клопотання про арешт тимчасово вилученого майна засобами поштового зв`язку 24.01.2026 року, що підтверджується відомостями, які містяться на конверті з поштовим штемпельним відбитком АТ «Укрпошта», тобто в строк, передбачений ч.5 ст.171 КПК України. Отже, вказані строки прокурором було дотримано.

Відповідно до вимог п.1, 2, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна, як виду покарання

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до п.1, 3 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання щодо арешту майна слідчий суддя повинен враховувати сукупність чинників та факторів, серед яких, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ст.173 ч.1 КПК України).

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами щодо того, що відповідно до ст.168 ч.1 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим.

Враховуючи вищенаведене, з метою попередження можливості зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна, може негативно вплинути на кримінальне провадження та перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000331 від 20.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно (шляхом накладення заборони відчуження, користування та розпорядження), а саме на речовий доказ у кримінальному провадженні №0000331 легковий автомобіль марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1