МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/7299/25
Провадження № 1-кс/210/122/26
У Х В А Л А

іменем України

07 січня 2026 року

Слідча суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони та учасники кримінального провадження, які беруть участь у розгляді клопотання: прокурор Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , підозрюваний ОСОБА_4 , захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 , за участі слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесено 14 травня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008021, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, з середньо освітою, не одружений, на утриманні неповнолітніх та інших осіб не має, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді номер обслуги 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї 3 механізованого батальйону у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчій судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу надійшло вищевказане клопотання, в якому слідчий, за погодженням прокурора, просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання, з мотивів викладених у ньому, просив його задовольнити. Наразі досудове розслідування не завершено, необхідним є проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_4 , та подальшого долучення висновку вказаної експертизи до матеріалів кримінального провадження, а також проведення інших слідчих дій, в яких може виникнути необхідність. Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на свідків, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, просив суд змінити запобіжний захід на більш м`який. Зазначив, що ризики, на які посилається прокурор, відсутні.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисника, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Виклад обставин та правова кваліфікація

Підставою пред`явлення підозри ОСОБА_4 слугувало те, що орган досудового розслідування встановив його причетність до вчинення тяжкого кримінального правопорушення за наступних фактичних обставин:

"Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №142 від 01.08.2024 року ОСОБА_4 , призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію», зараховано до списків особового складу та прийнято на посаду номера обслуги 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї 3 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 .

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 року солдат ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

17.12.2024 року ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, самовільно не з`явився до військової частини НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 17.12.2024 року самовільно, без дозволу командира, будучи відрядженим до військової частини НОМЕР_2 , не прибув з відрядження до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , командуванню про причини свого неприбуття ОСОБА_4 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 14.11.2025 року не був затриманий працівниками відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Металургійний район, вул. Дениса Комара, 2, тим самим вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин) було припинене.»

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України за ознаками нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Мотивація суду

У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 176 КПК України одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

ОСОБА_4 набув статус підозрюваного, оскільки 14.11.2025 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України за ознаками нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно із статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінальним провадження. Відповідно до вимог пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать не лише про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частин 3, 5 статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Щодо обґрунтованості підозри

Обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України за ознаками нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Причетність ОСОБА_4 до події кримінального правопорушення вже жосліджувалася слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу.

На час вирішення клопотання про продовження строку тримання під вартою, обгрунтованість підозри не спростована та підтверджується дослідженими слідчою суддею матеріалами досудового розслідування у їх сукупності.

15.11.2025 року слідчим суддею Металургійного районного суду міста Кривого Рогу підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.01.2026 року.

07.01.2026 року керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців з дня повідомлення про підозру ОСОБА_4 тобто до 14.02.2026 року.

Щодо ризиків

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до тяжких злочинів і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а стороною обвинувачення доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.

Слідча суддя погоджується, що на теперішній час продовжують існувати ризики того, що:

- підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- незаконно впливати на свідків та потерпілого (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

Ризик втечі слідча суддя оцінює у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності. Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними.

Даний ризик підтверджується суворістю можливого покарання, мінімальна межа якого становить п`ять років, можливістю безперешкодно змінити місце постійного мешкання, залишити межі України, що свідчить про можливе виникнення у підозрюваного бажання переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Також достатньо обґрунтованим є ризик незаконно впливати на свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) у цьому ж кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності, оскільки свідками у вказаному кримінальному провадженні є співслужбовці ОСОБА_4 , тому слушними є доводи сторони обвинувачення, що підозрюваний зможе застосувати психологічний тиск, залякування або чинити погрози. Оскільки свідки мають бути допитані судом підчас судового розгляду, вказаний ризик на стадії досудового розслідування має високий ступінь.

Слідча суддя вважає недостатньо обґрунтованим ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_4 може мати реальну можливість свідомо використовувати свої знання для ухилення від слідства, наприклад, шляхом вибору способів і місць переховування, враховуючи порядок перевірок та особливості організації пошуку дезертирів/осіб, які самовільно залишили військову частину, а також попереджати інших військовослужбовців, які можуть бути допитані як свідки, про проведення слідчих (розшукових) дій, з метою узгодження з ними показань чи перешкоджання їх допиту. Створювати перешкоди для встановлення істини у кримінальному провадженні шляхом поширення неправдивої інформації серед особового складу чи подання до командування неправдивих рапортів і пояснень. Вказані обставини жодним чином не доведені під час розгляду клопотання.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 у разі застосування менш м`якого запобіжного заходу, може не лише ухилятись від суду, а й вчинити тиск на свідків. Слідча суддя вважає, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 цього Кодексу, на які вказує прокурор.

Крім того, існують об`єктивні чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Необхідним є проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_4 , та подальшого долучення висновку вказаної експертизи до матеріалів кримінального провадження, а також проведення інших слідчих дій, в яких може виникнути необхідність

Отже, на даному етапі кримінального провадження строку запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо альтернативного запобіжного заходу

Підозрюваному не може бути обрано більш м`який запобіжний захід, як - то, наприклад, домашній арешт, так як останній полягає в забороні підозрюваному, залишати житло цілодобово або у певний період доби, ОСОБА_4 є військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації та підлягає постійному візуальному контролю з метою запобіганню вище встановлених ризиків.

Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного у зв`язку із відсутності письмових зобов`язань осіб, які заслуговують на довіру суду.

Особисте зобов`язання не може бути застосоване у зв`язку із тим, що перебування підозрюваного на волі не сприятиме виконанню покладених на неї процесуальних обов`язків.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування та руху кримінального провадження.

Приймаючи до уваги положення статтей 178 та 199 КПК України та досліджені в судовому засіданні матеріали, зважаючи на обставини та характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , слідча суддя не вбачає підстав для відмови в задоволенні клопотання або у зміні запобіжного заходу. Тому клопотання в цій частині слід задовольнити.

Згідно з ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Застосування запобіжних заходів є однією з гарантій кримінального провадження, тому основною метою застави є забезпечення підозрюваним покладених на нього обов`язків і забезпечення здійснення кримінального провадження. Разом з тим застава у кримінальному провадженні вважається процесуальним примусом, який застосовується до підозрюваного та накладає відповідні зобов`язання не тільки на підозрюваного, а також на іншу особу, яка погодилась внести заставу за підозрюваного (заставодавця).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України (ч. 4 ст 183 КПК УКраїни).

Таким чином, право визначення застави належить до дискреції слідчого судді, у свою чергу саме на сторону обвинувачення покладено обов`язок довести відсутність підстав для визначення розміру застави у кожному конкретному випадку.

Ухвалою слідчої судді від 15 листопада 2025 року ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави на рівні 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90 840,00 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

Саме вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного, під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, у випадку її внесення.

Між тим, 07.01.2026 року керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців з дня повідомлення про підозру ОСОБА_4 тобто до 14.02.2026 року.

Згідно з частиною 3 статті 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи наведене, слідча суддя вбачає обґрунтованим тримання під вартою на строк, що не перевищує граничні строки досудового розслідування, тобто до 14 лютого 2026 року.

Відповідно до частини 6 статті 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження.

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання та продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме в межах строку досудового розслідування, а не на 60 днів як заявлено у клопотанні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесено 14 травня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008021, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання в Державній установі "Криворізька установа виконання покарань (№3)" під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 14 лютого 2026 року включно.

Визначений розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваному ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України на рівні 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90 840,00 (дев"яносто тисяч вісімсот сорок) гривень залишити без змін.

У разі внесення застави, залишити такі процесуальні обов`язки (ст. 194 КПК України): прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду (в залежності від стадії кримінального провадження); не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу слідчого (слідчих групи слідчих), прокурора або суду (в залежності від стадії кримінального провадження); повідомляти слідчого (слідчих групи слідчих), прокурора або суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи, контактних номерів мобільного телефону (в залежності від стадії кримінального провадження); докласти зусиль до пошуку роботи.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію даної ухвали направити до ДУ "Криворізька установа виконання покарань (№3)"- для відома та виконання, вручити захиснику, підозрюваному, прокурору.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду. Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали складено та проголошено 07 січня 2026 року об 15 год. 30 хв. в залі судового засідання №7 Металургійного районного суду міста Кривого Рогу (м. Кривий Ріг, пр-т Миру 24, третій поверх).

Слідча суддя: ОСОБА_1