Провадження № 1-кп/932/1704/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Дніпра обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0008917 від 20.05.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ромської національності, уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, без освіти, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який перебуває на посаді оператора пункту управління артилерійською розвідкою батареї управління та артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 №469/2024, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 №3891-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року до 05 години 30 хвилин 09 листопада 2024 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.07.2025 №478/2025, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.07.2025 №4524-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року до 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 142 від 01.08.2024, солдат ОСОБА_5 призначений на посаду оператора пункту управління артилерійською розвідкою батареї управління та артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 , та поставлений на всі види забезпечення.

Так, солдат ОСОБА_5 , у розумінні вимог ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України, є військовослужбовцем, тобто суб?єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про несення військової служби у час воєнного стану.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов?язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов?язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов?язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов?язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, а згідно зі ст. 14 Статуту - із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх виршити- до наступного прямого начальника.

За ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов?язаний виконувати службові обов?язки, визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов?язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями тощо.

Стаття 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає відповідальність солдата (матроса) у мирний і воєнний час за точне та вчасне виконання покладених на нього обов?язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стан, збереження виданого йому майна. Стаття 128 Статуту, крім іншого, покладає на солдата обов?язок сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов?язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням, додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни, виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

За приписами ст. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов?язків зобов?язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов?язки, встановлені зазначеними нормами законодавства, що визначає загальні права та обов?язки військовослужбовців Збройних Сил України, їх взаємовідносини та регламентує порядок виконання військового обов?язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді оператора пункту управління артилерійською розвідкою батареї управління та артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, 28 жовтня 2024 року близько 08:00 год, самовільно залишив місце служби - військову частину НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_3 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану).

У період часу з 28.10.2024 до 06.10.2025 солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і не звільнений з військової служби, без поважних причин був відсутній на службі та не виконував службові обов?язки, а службовий час проводив на власний розсуд.

06.10.2025 солдат ОСОБА_5 був встановлений та затриманий слідчим слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, Шевченківський район, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме залишення військовослужбовцем військової служби, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений у судовому засіданні провину визнав, пояснив суду, що він залишив місце несення військової служби рік тому, точну дату не пам`ятає, орієнтовно середина-кінець осені, приблизно рік він перебував у СЗЧ. Військову частину він залишив після трьох місяців перебування в учбовій частині, оскільки злякався за брата, який пропав. Приблизно у жовтні 2025 року його було затримано. На час його перебування у СЗЧ знаходився у місті Павлоград, спроб повернутись до військової частини він не здійснював, у скоєному злочині не розкаюється, продовжити проходити військову службу не бажає.

Встановлені судом обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою, зокрема:

- повідомленням від 08.05.2025 №3477 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України від в/ч НОМЕР_1 , відповідного до якого солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.10.2024 призваний під час загальної мобілізації, самовільно залишив місце служби, а саме в/ч НОМЕР_1 , без поважних причин з 28 жовтня 2024 року о 08 год 00 по час складання повідомлення (том 1 а.с. 4-5);

- доповіддю від 31.10.2024 №1084 по факту самовільного залишення частини (без зброї) в/ч НОМЕР_1 , відповідно до якої 28 жовтня 2024 року о 08 годині 00 хвилин, під час контрольного шикування, т.в.о. командира батареї управління артилерійської розвідки лейтенантом ОСОБА_6 була виявлена відсутність оператора пункту управління артилерійською розвідкою батареї управління та артилерійської розвідки в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , який самовільно залишив частину (том 1 а.с. 8-9);

- витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29.10.2024 № 508 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини (том 1 а.с. 10-11);

- актом службового розслідування, відповідного до якого, крім іншого, було встановлено, що 28.10.2024 солдат ОСОБА_5 самовільно залишив місце розташування підрозділу в районі АДРЕСА_3 , жодним чином не повідомляючи своє командування у в/ч НОМЕР_1 про передумови та причини такої поведінки (том 1 а.с. 12-19);

- витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 142 від 01.08.2024, відповідно до якого солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення (продукти за каталогом) з 2 серпня 2024 року, призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника третього піхотного відділення другого піхотного взводу одинадцятої піхотної роти четвертого піхотного батальйону, і вважати таким що з 1 серпня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов?язків за посадою (том 1 а.с. 22);

- витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частина) №34 від 28.10.2024, відповідного до якого солдата ОСОБА_5 , оператора пункту управління артилерійською розвідкою батареї управління та артилерійської розвідки, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини знято з усіх видів забезпечення з 28 жовтня 2024 року (том 1 а.с. 23);

- службовою характеристикою ОСОБА_5 (том 1 а.с. 26);

- медичною характеристикою ОСОБА_5 від 03.11.2024, відповідно до якої солдат ОСОБА_5 за час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 за медичною допомогою не звертався, відомостей про стаціонарне лікування не надавав, хронічних захворювань не мав. Протягом військової служби регулярно проходив планові поглиблені медичні обстеження, за результатами яких був придатний до військової служби. На момент складання медичної характеристики був відсутній на службовому місці, а тому чи придатний за станом здоров`я до проходження подальшої військової служби встановити неможливо (том 1 а.с. 27);

- копією військового квитка, виданого на ім`я ОСОБА_7 (том 1 а.с. 30);

- витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 444 від 07.12.2024, про результати службового розслідування, відповідного до якого в діях солдата ОСОБА_5 містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (том 1 а.с. 32-35);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.10.2025, за фактом затримання ОСОБА_5 (том 1 а.с. 47-50);

- копією ухвали Центрального районного суду міста Дніпра від 08.10.2025 (справа №203/7155/25; провадження №1-кс/0203/4392/2025) про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 (том 1 а.с. 78).

Оцінюючи докази у їх сукупності, відповідно до ст. 94 КПК України, у результаті всебічного, повного і неупередженого їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що обставини вчинення кримінального правопорушення підтвердилися, пред`явлене обвинувачення доведене.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у самовільного залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65-67 КК України враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 умисного кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, раніше не судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом встановлено не було.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , не встановлено.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винної. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Оскільки Кримінальний кодекс України виключає можливість застосування статей 69, 75 КК України у разі вчинення кримінального правопорушення, передбаченого зокрема статтею 407 КК України, відповідно суд не розглядає можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням або призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбаченого санкцією статті.

Враховуючи ступінь вини, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 , покарання в межах санкції, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі.

Вищевказане покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, воно буде законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) та необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого залишити у силі до моменту вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання, призначеного цим вироком, строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 06.10.2025 до набрання вироком законної сили із розрахунку, передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України - один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1