Справа №337/3233/25
Номер провадження 1-кп/337/134/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 рокум. Запоріжжя

Колегія суддів Хортицького районного суду міста Запоріжжя у складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,секретаря ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про продовження застосування обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, та клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, незаміжньої, має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.2, 4, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 127, ст. 166 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.2, 4, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 127 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хортицького районного суду міста Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.2, 4, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 127, ст. 166 КК України, та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.2, 4, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 127 КК України.

В судовому засіданні сторона обвинувачення заявила клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 днів, та клопотання про продовження дії покладених на обвинувачену ОСОБА_7 обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 9 ч.5 ст. 194 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 був проти продовження його утримання під вартою, і заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації, АДРЕСА_3 . Пояснив, що не згоден з прокурором про наявність у справі ризиків. Він має двох неповнолітніх дітей, яких необхідно забезпечувати, він ніколи не мав проблем з поліцією, та прагне доводити свою невинуватість, тому належне виконання обов`язків буде забезпечено і без утримання під вартою. Окремо звернув увагу на свою позитивну репутацію, оскільки він працював адміністратором найбільшої автомийки Хортицького району Запоріжжя. У разі продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, яку зможе сплатити його дружина ОСОБА_11 .

Адвокат ОСОБА_9 наполягав, що сторона обвинувачення лише перелічує передбачені законом ризики, однак не доводить їх існування у справі. Посилаючись на строк, що ОСОБА_8 був на волі (вдома) до затримання, і нікуди не тікав та не переховувався, обставини, які характеризують обвинуваченого раніше не судимий, злочинів щодо дітей не вчиняв, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, та змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації.

Обвинувачена ОСОБА_7 не заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора і продовження обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Крім того пояснила, що має матеріальну можливість сплатити заставу за свого чоловіка ОСОБА_8 .

Адвокат ОСОБА_10 підтримав позицію своєї підзахисної і не заперечував щодо продовження строку дії покладений на ОСОБА_7 обов`язків. Також просив задовольнити клопотання ОСОБА_8 і змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Сторона обвинувачення проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 категорично заперечувала, посилаючись на неможливість запобігти наявним ризикам іншими запобіжними заходами, та застосованими обов`язками. Прокурори вважали, що вказані ОСОБА_8 і його захисником обставини, не є визначальними, та існували на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, однак не стали стримуючим фактором.

Колегія суддів, вислухавши клопотання і думки учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає таке.

За ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

11 травня 2025 року слідчим суддею застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії цього запобіжного заходу неодноразово продовжувався, зокрема ухвалою колегії суддів від 19 листопада 2025 року до 17 січня 2026 року (включно).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 був обраний слідчим суддею і продовжний судом з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості інкримінованих йому злочинів та на підставі наявності ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів, вирішуючи питання щодо доведеності обвинувачення у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що оспорює ОСОБА_8 у своєму клопотанні, вважає за необхідне наголосити, що на цій стадії процесу суд не встановлює наявність в діях обвинувачених складу злочину та ступінь їх вини, оцінюючи докази з точки зору їх достатності і допустимості, а лише визначає, чи дозволяють досліджені судом докази встановити причетність обвинувачених до вчинення кримінальних правопорушень, яка є вірогідною та достатньою для застосування до них запобіжних заходів.

При цьому суд керується терміном «обґрунтованої підозри», поняття якого визначено в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п.п.2, 4, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 127 КК України, в матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленого обвинувачення.

Обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеності його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, дослідження яких здійснюється колегією суддів.

За ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Розглядаючи питання про продовженняОСОБА_8 запобіжного заходу, судом не було встановлено наявності підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки заявлені прокурором і встановленні слідчим суддею ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились та є актуальними.

Суд наголошує, що наявність у справі ризиків встановлено ухвалою слідчого судді, що набрала законної сили, а на цьому етапі вирішується питання продовження існування таких ризиків. Про наявність у справі ризиків, встановлених під час застосування запобіжного заходу, передбачених п.п.2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, клопотання посилань не містить, що суд, керуючись засадою змагальності сторін, сприймає як втрату цими ризиками актуальності.

Суд бере до уваги, щоОСОБА_8 обґрунтовано підозрювався за ч.2 ст. 127 КПК України, тобто у вчиненні тяжкого злочину, а на цей час обвинувачуються ще і за п.п.2, 4, 12 ч.2 ст. 115 КК України, що є особливо тяжким злочином, за який передбачено найсуворіше із можливих покарань довічне позбавлення волі, а також, що інформація про вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, який розлучений, має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працює, є військовослужбовцем, однак до виконання обов`язків не приступав, майновий стан, проживання на момент затримання в орендованій квартирі.

Отже, навіть з урахуванням відсутності фактів попереднього притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності (в тому числі за злочини щодо дітей), судом не встановлено можливості запобігання наявних ризиків (переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення) іншими запобіжними заходами, оскільки ОСОБА_8 не має стійких непереборних зв`язків з місцевістю, він не працевлаштований, військову службу фактично не проходив, проживав не за місцем реєстрації, а в орендованій квартирі, розлучений, дитина від першого шлюбу проживала окремо, аліменти на її утримання сплачував не в повному обсязі, мати другої дитини ОСОБА_8 , є обвинуваченою у цьому ж кримінальному провадженні. Спільне обвинувачення подружжя, і ОСОБА_8 і ОСОБА_13 у вчиненні цього кримінального правопорушення, з урахуванням вище вказаних обставин, підтверджують збільшену вірогідність наявних ризиків, в тому числі, переховування від суду.

Також суд враховує характер інкримінованого ОСОБА_8 діяння, і його невиправні наслідки, що призвели до позбавлення життя дитини, яке в Україні є найвищою соціальною цінністю, відповідно до статті 3 Конституції України.

Суд з урахуванням обставин, викладених в обвинувальному акті та клопотанні прокурора про продовження строків дії запобіжного заходу, відповідно до положень ст.ст. 177-178 КПК України враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі доведення його винуватості (позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі), характер та обставини злочинів, в яких він обвинувачується, і приходить до висновку про продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, суд вирішив продовжити ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, задовольнивши тим самим клопотання прокурора.

Щодо заявленого обвинуваченим клопотання про зміну запобіжного заходу, необхідно зазначити таке.

За змістом ч.1 ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Відповідно до ч. 4 цієї статті, таке клопотання розглядається судом згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Тобто обґрунтованість застосування запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, та внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження. Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. Підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.

Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення. Зокрема, за спливом певного періоду часу, можливість забезпечення належної процесуальної поведінки особи іншими запобіжними заходами.

Однак існування таких обставин повинно бути обґрунтовано належними доказами.

Згідно зі ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

На заявника покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається при зверненні до суду.

Як було зазначено раніше, ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину передбаченого п.п.2, 4, 12 ч.2 ст. 115 КК України, і тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 127 КПК України, та у справі встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В якості нових, не досліджених раніше обставин, ОСОБА_8 посилається на: відсутність в його діях складу кримінального правопорушення (мотиву, кваліфікуючої ознаки попередньої змови групи осіб), його поведінки щодо дитини і надання першої допомоги; відсутність ризиків; обставини, що його характеризують міцність соціальних зв`язків, наявність двох неповнолітніх дітей, яких необхідно забезпечувати, наявність місця проживання та роботи, репутацію обвинуваченого, в тому числі за місцем попереднього працевлаштування де він працював півтора року, тощо.

Разом з цим, такі дані про обвинуваченого були враховані при застосуванні запобіжного заходу, при його продовженні, та не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час застосування і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому вони не утворюють нових концептуальних обставин у справі, та не спростовують на цій стадії судового розгляду неможливості забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого іншими запобіжними заходами.

Усім зазначеним в клопотанні обставинам надана оцінка під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу, та при розгляді клопотань ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу (ухвали від 19 листопада 2025 року, 24 грудня 2025 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Враховуючи вищевикладене у сукупності, а також те, що в ході розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 не було встановлено обставин, які б вказували на відсутність або зменшення ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, встановлених при застосуванні запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд приходить до переконання, що у задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

Щодо порушеного ОСОБА_8 питання про встановлення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слід зазначити таке.

За ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини.

В даному випадку ОСОБА_8 обвинувачується за п.п.2, 4, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 127 КК України, тобто в умисному протиправному заподіянню смерті малолітній дитині, вчиненому з особливою жорстокістю, за попередньою змовою групою осіб, а також, у катуванні, тобто умисному діянні, спрямованому на заволодіння особі сильного фізичного болю та морального страждання з метою покарати її за дії вчинені нею, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Отже, оскільки обидва пред`явлені ОСОБА_8 обвинувачення, надають можливість згідно п.п.1, 2 ч.4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави, враховуючи актуальність доведених ризиків, суспільний резонанс, жорстокість і тяжкість інкримінованого діяння, а також, строк у вісім місяців, які ОСОБА_8 утримується під вартою, колегія суддів вважає за неможливе на цій стадії процесу застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, і за його допомогою забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, виконання ним процесуальних обов`язків, запобігти наявним ризикам.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку покладення на обвинувачену ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, слід зазначити таке.

11 травня 2025 року слідчий суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя застосував до ОСОБА_11 (підозрюваної на той час лише за ч.2 ст. 127 КПК України) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із заставою у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень. У разі внесення застави покладено на ОСОБА_11 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження, прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця перебування (несення військової служби); утримуватися від спілкування із свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

21 серпня 2025 року ОСОБА_11 була звільнена з-під варти у зв`язку із сплатою застави в сумі 242 240 гривень, а отже вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строком до 19 січня 2026 року на обвинувачену ОСОБА_11 в межах дії запобіжного заходу у вигляді застави, покладено обов`язки: прибувати до суду за кожним викликом; не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування із потерпілою і свідками за межами судового засідання у цій справі до їх допиту в суді; носити електронний засіб контролю.

Згідно частини 5 статті 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Оскільки з моменту звільнення обвинуваченої ОСОБА_11 з-під варти, не з`явились жодні суттєві обставини, які до цього не були враховані та оцінені судом, з метою мінімізації ризиків, встановлених щодо обвинуваченої ОСОБА_11 , а також запобігання її поза-процесуальної поведінки, слід продовжити покладені на ОСОБА_11 обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 9 ч.5 ст. 194 КПК України строком на 2 місяці.

Підстав для зміни чи часткового скасування обов`язків встановлено не було. Суд вважає, що визначені обов`язки не є такими, що надмірно або негативно впливають на життєвий уклад обвинуваченої чи її дитини. Застосування таких обов`язків є розумним і співмірним втручання в її права, враховуючи завдання кримінального провадження.

За таких обставин, клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченої обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керую чись ст.ст. 194, 201, 331, главою 18 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 60 днів до 14 березня 2026 року (включно).

Клопотання прокурора про продовження дії обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах дії запобіжного заходу у вигляді застави, строком на 2 місяці до 14 березня 2026 року (включно) обов`язки:

прибувати до суду за кожним викликом;

не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

утримуватись від спілкування із потерпілою і свідками за межами судового засідання у цій справі до їх допиту в суді;

носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_11 , що в разі не виконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Копію ухвали для її виконання в частині тримання ОСОБА_8 під вартою надіслати начальнику установи тримання під вартою.

Виконання ухвали в частині покладання на обвинувачену ОСОБА_11 обов`язків доручити начальнику ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора процесуального керівника у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суду м. Запоріжжя протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3