КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 з доповненнямина ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської областівід 29.07.2025 задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 25.09.2025 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити йому заставу у виді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

____________________________________________________________________________________

Справа № 357/8613/25 Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/6213/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Апелянт зазначав, що слідством не зібрано належних та допустимих

доказів, які б вказували на наявність вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підстав обрання останньому міри запобіжного заходу саме у вигляді застави.

Крім того, стороною обвинувачення не доведено жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею не враховано міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання. ОСОБА_6 раніше не судимий, є законослухняним громадянином, характеризується за місцем проживання виключно з позитивної сторони.

07.08.2025 надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 із подальшими доповненнями від 14.08.2025, в яких він просив скасувати оскаржувану ухвалу, та зазначав, що зазначені у клопотанні ризики не підтверджуються жодними доказами.

Крім того, ОСОБА_6 підозрюється лише у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 УК України, інше повідомлення про підозру, зокрема за ч. 3 ст. 110-2 КК України, в матеріалах кримінального провадження відсутнє.

Відтак, слідчий суддя при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу без застави, безпідставно послався на положення ст. 183 КПК України та на ту обставину, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за двома статтями: ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 та ч. 3 ст. 110-2 КК України.

Таким чином, на переконання захисника, слідчий суддя незаконно прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_6 , підозрюваного в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначивши розмір застави.

28.10.2025 від захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він посилався на необгрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри за ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України, та зазначав, що у справі відсутні факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення при вказаних у підозрі обставинах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку), які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який в режимі відеоконференцзв`язку заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги з доповненнями підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідується у кримінальному провадженні 0000063 від 11.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 110-2 КК України.

Згідно даних протоколу затримання від 28.07.2025, цього ж дня о 15 год. 25 хв. ОСОБА_6 затримано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.

28.07.2025 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України.

29.07.2025 старший слідчий слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із клопотанням, погодженим прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_12 , в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2025 задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 25.09.2025 року включно, без визначення розміру застави.

З такими висновками колегія суддів погоджується частково, виходячи з наступного.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як убачається із матеріалів судового провадження, станом на день апеляційного розгляду закінчився строк дії оскаржуваної ухвали про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк дії якої було визначено до 25.09.2025.

Крім того, як зазначив підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні під час апеляційного розгляду, станом на сьогоднішній день щодо нього діє запобіжний захід у виді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 гривень у національній грошовій одиниці, застосований на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2025 року.

Разом з тим, предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення 29.07.2025 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України, що підтверджується фактичним даними, які містяться у матеріалах клопотання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України, за яким йому повідомлено про підозру, є обґрунтованою.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеним існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; впливати на свідків, потерпілого та інших учасників у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя станом на день постановлення оскаржуваної ухвали дійшов правильного висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1-3, 5 ст. 177 КПК України.

Даних, які б унеможливлювали тримання ОСОБА_6 під вартою станом на день розгляду клопотання слідчого, матеріали судового провадження не містили.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, тяжкістю злочину та його наслідками, даними про особу підозрюваного, є обґрунтованим.

При цьому, колегія суддів вважає передчасними викладені в апеляційних скаргах доводи захисників в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 доводи про недоведеність обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України, з посиланням на відсутність у справі достатніх належних та допустимих доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 .

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій та наявність або відсутність у його діях складу інкримінованого злочину, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Посилання апелянтів на дані про особу підозрюваного, зокрема міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, ті обставини, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не спростовують правильність висновків суду про існування у кримінальному провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не врахував положення ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до яких, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною ч. 4 ст. 183 КПК Українивизначено перелік випадків, за наявності яких слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Обгрунтовуючи висновок про відсутність доцільності для визначення ОСОБА_6 розміру застави у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя посилався на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000063 здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 110-2 КК України, та врахував положення абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до яких, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402, 405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Однак у даному випадку слідчий суддя дійшов помилкового висновку про застосування положень абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України та без наявності законних на те підстав не визначив підозрюваному розмір застави, залишивши поза увагою, що у межах кримінального провадження № 0000063 ОСОБА_6 повідомлено про підозру лише за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України, про що обгрунтовано зазначили захисники в апеляційних скаргах.

Даних про повідомлення ОСОБА_6 про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, матеріали клопотання не містили, що виключало можливість застосування щодо підозрюваного положень абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відомостей про наявність інших обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, на підставі яких слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, матеріали клопотання та додані до нього матеріали не містили, та слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не наведено.

За таких обставин, застосувавши щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя без законних на те підстав не визначив розмір застави, чим допустив істотне порушення вимог Кримінального процесуального закону.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

З урахуванням наведеного, враховуючи обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України, майновий стан підозрюваного, дані про його особу, та наявність ризиків, передбачених п.п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_6 у порядку ч. 3 ст. 183 КПК України застави у виді 200 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 гривень у національній грошовій одиниці, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, саме такий розмір застави буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому, ураховуючи, що на даний час підозрюваний ОСОБА_6 перебуває під дією запобіжного заходу у виді застави в сумі 605 600 гривень, внесеної на виконання ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2025 року, якою йому було продовжено строк тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000063 до 28.10.2025 із визначенням застави у виді 200 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 гривень у національній грошовій одиниці, колегія суддів при постановленні нової ухвали вважає за необхідне врахувати сплачену за підозрюваного ОСОБА_6. заставу на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2025 року.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КПК України дату закінчення дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує положення ч. 1 ст. 197 КПК України, відповідно до яких строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у межах даного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру 28.07.2025, а тому, з урахуванням положень п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, станом на день постановлення слідчим суддею оскаржуваної ухвали граничним днем закінчення строку досудового розслідування було 28.09.2025.

За таких обставин, при постановленні нової ухвали, колегія суддів може визначити строк дії такої ухвали лише до граничного дня закінчення строку досудового розслідування, який існував на час постановлення оскаржуваної ухвали, тобто до 28.09.2025, та позбавлена можливості вирішувати питання про застосування запобіжного заходу на інший строк.

Визначаючи строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на підозрюваного у разі внесення застави, колегія суддів вважає за необхідне визначити такий строк відповідно до вимог ч. 7 ст. 194 КПК України на два місяці також у межах строку досудового розслідування кримінального провадження, який існував на час постановлення оскаржуваної ухвали, тобто до 28.09.2025.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого слід задовольнити частково, та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, із визначенням застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 гривень, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, з урахуванням суми застави, сплаченої за підозрюваного ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2025 року.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 з доповненнямизадовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської областівід 29 липня 2025 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування кримінального провадження, а саме до 25 вересня 2025 включно.

Визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 гривень у національній грошовій одиниці, з урахуванням сплаченої застави за підозрюваного ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду у кримінальному провадженні;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави до 28 вересня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3