Єд. унік. № 1-841-2010
Провадження № 1-в/243/201/2025
УХВАЛА

Іменем України

30 жовтня 2025 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника відділу № 12 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 14 вересня 2010 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за часиною 3 статті 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі статті 75, статті 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.09.2010 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно зі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 був звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки. Суд зобов`язав засудженого повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації та не виїжджати за межі України без погодження.

Вирок набрав законної сили 29.09.2010 року прийнятий до виконання Відділом №12 30.09.2010, заведена особова справа № 158/2010.

24.10.2025 року начальник відділу № 12 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях звернулася до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.09.2010, оскільки ОСОБА_4 зобов`язання, покладенні на нього судом, виконав, повторно злочини не вчиняв, до адміністративної відповідальності не притягувався, іспитовий строк при звільненні від покарання з випробуванням сплив.

Прокурор Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 заперечував проти звільнення ОСОБА_4 від покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку, зазначив, що підстави для його задоволення відсутні, оскільки минули строки давності обвинувального вироку.

Представник відділу № 12 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд подання без її участі, подання підтримала, просила його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання, осіб які були належним чином повідомленні про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання як звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9,133 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.09.2010 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно зі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 був звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки.

Згідно з положеннями статті 80 КК особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Зазначена норма кримінального процесуального закону передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. ККС ВС неодноразово зазначав, що правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання (постанова від 20.10.2021 у справі № 487/3326/15-к).

Застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності. Проте ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми, а саме лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що факт ухилення ОСОБА_4 від виконання покарання, призначеного за вироком суду від 14.09.2010 встановлено не було, а тому підстави для зупинення перебігу строку виконання зазначеного вироку відсутні. З урахуванням наведеного, оскільки з дня набрання вироком законної сили минуло більше п`яти років, наявні підстави для звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності обвинувального вироку.

Таким чином, підстави для задоволення подання про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 78, 80 КК України, п. 9 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Подання начальника відділу № 12 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях відносно ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 30.10.2025 о 14-55 год.

Суддя ОСОБА_1