УХВАЛА

СЛІДЧОГО СУДДІ

Про обрання запобіжного заходу

(повний текст)

24 листопада 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_6 , у рамках кримінального провадження відомості про яке, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003000 від 22.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Керч, АР Крим, громадянина України, що зареєстрований у АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не одружений, із вищою освітою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

Виходячи із змісту поданого клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 21.11.2025 приблизно о 22 год. 32 хв., ОСОБА_5 , маючи при собі предмет ззовні схожий на травматичний пістолет «Форт-9Р», номер НОМЕР_1 , перебуваючи у власному автомобілі марки «Porsche Cayenne» чорного кольору, днз « НОМЕР_2 », за адресою: м. Київ, Солом`янська площа, 1, допустив дорожньо-транспортну пригоду, в`їхавши в ліву задню частину автомобіля «Lada», зеленого кольору, днз « НОМЕР_3 », в середині якого знаходились ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті якої постраждали ще три автомобілі.

В подальшому, ОСОБА_5 почав себе неадекватно поводити, лаятись на всіх людей, що були поруч, чим розпочав конфлікт з ОСОБА_7 .. В цей момент у гр. ОСОБА_5 виник злочинний умисел на вчинення грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням предметів, заздалегідь пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень, у зв`язку із тим, що у потерпілого гр. ОСОБА_9 виникла сутичка з ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, щоб показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та спричинити їм фізичного болю та тілесних ушкоджень публічно, у громадському місці, спочатку наніс один удар рукою в область потилиці потерпілій ОСОБА_8 , заподіявши останній тілесне ушкодження у виді забою м`яких тканин голови. У подальшому,

ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання їх суспільно-небезпечних наслідків, тобто діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, протиставляючи себе оточуючим, показуючи свою зверхність, виражаючи явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки у суспільстві, 22.11.2025 близько о 22 год 32 хв., дістав з кобури, що знаходилася на поясному ремені з правого боку, предмет, ззовні схожий на пістолет «Форт-9Р» номер НОМЕР_1 , для відстрілу патронів, споряджених гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, створивши загрозу для життя та здоров`я скерував у бік ОСОБА_7 та здійснив два постріли в пахову зону потерпілого ОСОБА_10 , заподіявши останньому непроникаюче вогнепальне поранення пахової ділянки справа.

Оцінивши наведені у клопотанні обставини, слідчий суддя виходить з того, що за своїм змістом викладені факти свідчать не про побутовий конфлікт чи випадкову дорожньо-транспортну подію, а про свідоме, демонстративне порушення встановленого правопорядку із застосуванням предмета, заздалегідь пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, у громадському місці, у присутності невизначеного кола осіб, із заподіянням потерпілим тілесних ушкоджень, у тому числі вогнепального характеру. Такий спосіб дій за своїм характером, інтенсивністю насильства, зухвалістю поведінки та наслідками, що настали, об`єктивно свідчить про підвищений рівень суспільної небезпеки інкримінованого ДІЇ підозрюваному ОСОБА_5 діяння та відповідає ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів проти громадського порядку і громадської безпеки.

Слідчий суддя враховує, що 22.11.2025 року підозрюваному вручено письмове повідомлення про підозру, тобто на момент розгляду клопотання досудове розслідування перебуває на первісній, активній стадії, коли орган досудового розслідування ще здійснює збір, перевірку та закріплення доказів, встановлює коло потерпілих та свідків, уточнює роль кожного учасника події, джерело походження та характеристику застосованого предмета, заздалегідь пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Обґрунтованість пред`явленої підозри слідчий суддя оцінює крізь призму стандарту «розумної підозри», сформульованого у практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якого для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не вимагається доведення вини особи поза розумним сумнівом, але необхідно, щоб наявний комплекс фактичних даних переконував об`єктивного, неупередженого спостерігача у тому, що особа могла вчинити інкриміноване їй діяння.

У даному кримінальному провадженні такий стандарт, на переконання слідчого судді, дотримано. Зібрані стороною обвинувачення фактичні дані мають взаємопов`язаний, узгоджений характер, походять з різних, незалежних джерел та виключають версію про випадковість чи помилковість повідомлення про підозру. Зокрема, наявні у матеріалах провадження дані протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 від 22.11.2025 року, які фіксують первинні повідомлення потерпілого про обставини події, опис поведінки невстановленого на той момент чоловіка, застосування ним насильства та предмета, схожого на зброю, а також вказівку на конкретне місце, час та наслідки інциденту.

Ці відомості конкретизуються та деталізуються даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 22.11.2025 року, де інша потерпіла також описує аналогічний розвиток подій, вказує на ті ж самі ознаки зовнішності, поведінки та дій особи, що вчинила напад, а також на характер отриманих тілесних ушкоджень. Об`єктивна картина місця події підтверджується даними протоколу огляду місця події від 22.11.2025 року, з яких убачається наявність пошкоджених транспортних засобів, слідів зіткнення, прострілу, розташування транспортних засобів та інших слідів, що кореспондують описаним потерпілими обставинам, а також дають підстави судити про інтенсивність та небезпечний характер дій нападника.

Показання потерпілих знаходять своє підтвердження в даних протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 22.11.2025 року та даних протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 від 22.11.2025 року, в яких детально відтворено перебіг конфлікту з підозрюваним, зафіксовано характер застосованого насильства, спосіб використання предмета, схожого на зброю, наслідки для потерпілих, їх фізичний стан після події, а також реакцію оточуючих. Дані протоколів допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 від 22.11.2025 року, які перебували поблизу місця події, спостерігали дії підозрюваного, його конфлікт з потерпілими, застосування насильства та предмета, схожого на зброю, додатково зміцнюють версію обвинувачення, будучи незалежними одне від одного джерелами інформації.

Істотне значення мають дані протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 22.11.2025 року, з яких убачається, за яких обставин, в який час і де саме був затриманий ОСОБА_5 , у якому стані він перебував, чи виявлено при ньому предмети, що мають значення для кримінального провадження. Дані протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 22.11.2025 року дозволяють слідчому судді оцінити позицію підозрюваного щодо пред`явленої підозри, співвіднести її з відомостями, отриманими з інших джерел, встановити, чи є його пояснення послідовними, логічними та чи узгоджуються вони із об`єктивними обставинами події.

Крім того, вирішальне значення для індивідуалізації підозрюваного мають дані протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_7 від 22.11.2025 року та потерпілої ОСОБА_8 від 22.11.2025 року, з яких убачається, що обидва потерпілі впевнено впізнають у ОСОБА_5 особу, яка вчинила щодо них насильницькі дії, що свідчить про наявність прямого зв`язку між підозрюваним та інкримінованим йому діянням. Сукупність наведених фактичних даних, доповнена іншими матеріалами кримінального провадження, на думку слідчого судді, є достатньою на цьому етапі для висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати чи спотворити будь-яку з речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, вчинити інше кримінальне правопорушення тощо. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не можуть бути усунуті шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Із змісту клопотання та доданих до нього матеріалів убачається, що стороною обвинувачення вказано на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду, ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків, а також ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Щодо ризику переховування від суду слідчий суддя виходить з того, що підозрюваному інкримінується тяжкий умисний злочин проти громадського порядку, вчинений із застосуванням предмета, заздалегідь пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, із заподіянням потерпілим тілесних ушкоджень, у тому числі вогнепального характеру. За такі дії законом передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, що об`єктивно створює у підозрюваного мотивацію уникнути кримінальної відповідальності та реального відбування покарання. Така вірогідність підтверджується даними протоколів допитів потерпілих та свідків, які описують агресивну, зухвалу поведінку підозрюваного одразу після події, його намагання протиставити себе оточуючим, демонстративну зневагу до вимог закону та представників правоохоронних органів, що свідчить про відсутність у нього внутрішнього стримуючого фактору перед можливістю ухилитися від правосуддя. Додатково, як убачається з клопотання, у сторони обвинувачення відсутні дані про наявність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, що могли б слугувати гарантією його належної процесуальної поведінки, навпаки, дані протоколу затримання підозрюваного свідчать про його мобільність, можливість швидко змінювати місце перебування, користуючись транспортними засобами.

Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків убачається з того, що у даному кримінальному провадженні наявні щонайменше двоє потерпілих та значна кількість свідків, які безпосередньо спостерігали за розвитком подій, можуть надати ключові показання щодо ролі підозрюваного, характеру застосованого ним насильства, обставин використання предмета, схожого на зброю. Дані протоколів їхніх допитів, а також протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідчать про те, що потерпілі та свідки одностайно вказують саме на ОСОБА_5 як на особу, яка вчинила хуліганські дії, що створює для нього очевидний мотив впливати на цих осіб з метою зміни їхніх показань, відмови від раніше даних свідчень або пом`якшення опису застосованого ним насильства. З огляду на те, що, як убачається з матеріалів клопотання, не всі свідки події на даний час встановлені та допитані, а також ще не вжито всіх можливих слідчих дій для фіксації їхніх показань, перебування підозрюваного на волі створює реальний, а не гіпотетичний ризик впливу на цих осіб, що прямо суперечитиме завданням кримінального провадження.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення пов`язаний з тією обставиною, що, як убачається з наведеного вище викладу фактичних обставин та даних протоколів допитів потерпілих і свідків, поведінка підозрюваного носила не ситуативний, а демонстративно зухвалий, агресивний характер, під час конфлікту він використовував предмет, заздалегідь пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, не зупинився навіть після того, як заподіяв потерпілим тілесні ушкодження, у тому числі вогнепальне поранення. Такий рівень зневаги до суспільних норм і правил, продемонстрований у громадському місці, у присутності значної кількості людей, свідчить про схильність підозрюваного до насильницької, конфліктної поведінки, що у разі перебування на волі створює реальну небезпеку повторного вчинення аналогічних або інших умисних злочинів проти життя, здоров`я чи громадського порядку. Цей висновок ґрунтується на даних протоколу огляду місця події, протоколів допитів потерпілих та свідків, які вказують на інтенсивність застосованого насильства, безпідставність конфлікту та відсутність у підозрюваного будь-яких ознак самоконтролю.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я особи, її сімейний та майновий стан, рід занять, наявність постійного місця проживання, інші обставини, що її характеризують, а також наявність інших кримінальних проваджень, у яких особа є підозрюваною, обвинуваченою чи засудженою. З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 раніше не судимий, є громадянином України, має зареєстроване місце проживання у м. Києві.

Разом з тим, ці обставини самі по собі не нівелюють встановлені слідчим суддею ризики, оскільки тяжкість інкримінованого злочину, спосіб його вчинення, насильницький характер дій, використання предмета, заздалегідь пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень, у тому числі вогнепального поранення, суттєво підвищують імовірність ухилення від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, а також повторного вчинення насильницьких дій.

Оцінюючи можливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт у певний період доби чи цілодобовий домашній арешт, слідчий суддя виходить з того, що зазначені заходи не забезпечують належного рівня ізоляції підозрюваного від потерпілих та свідків, не унеможливлюють його безпосередніх чи опосередкованих контактів з ними, у тому числі через третіх осіб, та не перекривають доступ підозрюваного до засобів і ресурсів, які можуть бути використані для переховування від суду. Заходи, не пов`язані з триманням під вартою, за своїм змістом передбачають значний ступінь довіри до підозрюваного, передбачають самоконтроль останнього за своєю поведінкою, добросовісне виконання ним покладених обов`язків. Однак, як убачається з обставин інкримінованого діяння та даних протоколів допитів потерпілих і свідків, підозрюваний уже продемонстрував зневажливе ставлення до закону, норм моралі та безпеки оточуючих, свідомо вдавшись до насильства із застосуванням предмета, схожого на зброю, що не дає підстав вважати, що він добровільно утримуватиметься від протиправної поведінки лише під загрозою зміни запобіжного заходу.

Домашній арешт, навіть цілодобовий, не позбавляє підозрюваного можливості спілкуватися з третіми особами, використовувати засоби зв`язку, соціальні мережі, приладдя, що фактично унеможливлює ефективний контроль за його спробами впливати на потерпілих та свідків чи організовувати переховування. Особисте зобов`язання або порука є ще менш інтенсивними за змістом заходами та очевидно не здатні нейтралізувати виявлені ризики. Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку, що у даному кримінальному провадженні лише найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає завданням кримінального процесу, є пропорційним з огляду на тяжкість інкримінованого злочину та характер встановлених ризиків, а також узгоджується з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 29 Конституції України.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, зобов`язаний, за винятком випадків, передбачених ч. 4 цієї статті, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Стаття 182 КПК України передбачає, що застава є запобіжним заходом, спрямованим на забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, і полягає у внесенні грошових коштів, що є суттєвими для нього та спонукають утримуватися від порушення покладених обов`язків, оскільки в іншому разі внесена сума може бути звернена в дохід держави.

Слідчий суддя враховує, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , не належить до категорії злочинів, щодо яких ч. 4 ст. 183 КПК України прямо забороняє визначення застави. Водночас сама лише тяжкість інкримінованого діяння та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не звільняє слідчого суддю від обов`язку надати підозрюваному реалістичну можливість звільнення з-під варти за умови внесення застави у розмірі, який, з одного боку, буде для нього істотним та відчутним, а з іншого не набуде характеру фактичного позбавлення права на звільнення через очевидну непропорційність. Саме інститут застави покликаний забезпечити баланс між конституційним правом особи на свободу та необхідністю захисту суспільства, потерпілих і забезпечення належного ходу кримінального провадження.

Беручи до уваги тяжкість інкримінованого злочину, насильницький характер дій підозрюваного, застосування предмета, заздалегідь пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, наявність декількох потерпілих, у тому числі такого, якому спричинено вогнепальне поранення, характер та обсяг встановлених ризиків, а також дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, слідчий суддя доходить висновку, що саме поєднання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням значного, але співмірного розміру застави відповідно до вимог ст. 182, 183 КПК України є тим процесуальним механізмом, який у цій справі дозволяє, з одного боку, ефективно нейтралізувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а з іншого - забезпечити дотримання принципу пропорційності втручання у право на свободу та особисту недоторканність підозрюваного.

Саме тому у даному випадку застосування застави як альтернативи триманню під вартою є необхідним та таким, що відповідає як вимогам національного законодавства, так і стандартам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи із зазначеного, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн., 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний рахунок:

код отримувача за ,

банк отримувача: ДКСУ, м. Київ,

МФО 820172,

рахунок отримувача UA1012089.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду на їх першу вимогу

2) не відлучатися із населеного пункту, де останній постійно проживає, а саме з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, суду;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Строк дії ухвали визначити до 22.01.2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити Солом`янському УП ГУНП у м. Києві.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_17 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту оголошення, а підозрюваним, що тримається під вартою - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошується 01 грудня 2025 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1