ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_8 (ЄРДР за № 0000346),

В С Т А Н О В И В:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором в кримінальному провадженні ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000346.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2025 року задоволено клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжено строк тримання під вартою щодо ОСОБА_8 на строк 60 (шістдесят) днів до 05 грудня 2025 року включно.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України, оскільки ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час значно змінилися. Вказує на те, що малолітньому суну підозрюваного критично необхідно проведення оперативного лікування, що створює для ОСОБА_8 найміцніший соціальний та моральний зв`язок із місцем проживання. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, обравши підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, або у разі неможливості застосування цілодобового арешту визначити заставу в розмірі, що відповідає майновому стану підозрюваного.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу і просили скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, міркування прокурора, який апеляційну скаргу заперечував і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, пояснення слідчого, перевіривши матеріали клопотання за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно положень ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Вимоги ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , слідчим суддею були дотримані.

Задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , а також те, що заявлені під час досудового розслідування ризики, передбачені статтею 177 КПК України, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися і виправдовують обраний запобіжний захід, для запобігання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, вважав необхідним продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

При цьому, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Згідно з ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 07 жовтня 2025 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, продовжено до чотирьох місяців, а саме до 14 грудня 2025 року включно.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з таких обставин.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, яка стверджується матеріалами провадження, а метою запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів та інших учасників у цьому провадженні, для зміни їхніх показань на власну користь, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Що ж стосується доводів захисника про можливість визначення ОСОБА_8 застави, то вони є безпідставними, оскільки суперечать вимогам кримінального процесуального законодавства.

Так, положеннями п.5 ч.4 ст.183 КПК України визначено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано та підставно не визначив ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, розміру застави з огляду на приписи п.5 ч.4 ст.183 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що з часу обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та до моменту вирішення клопотання про продовження строку тримання під вартою в даному провадженні, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього вказаного запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку підозрюваного зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, згідно з якими апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що порядок розгляду слідчим суддею клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 відповідає вимогам КПК України та пунктам 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Належного обґрунтування щодо нових обставин, які б свідчили про те, що заявлені ризики зменшились та не виправдовують подальше тримання ОСОБА_8 під вартою, матеріали справи не містять, не надано таких доказів суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: