Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/636/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 26.08.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 . Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною підозрюваному залишати житло у певний період доби на строк дії ухвали, а саме до 22 вересня 2025 року. Заборонено підозрюваному ОСОБА_7 залишати місце проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 із 22 години до 06 години у понеділок, вівторок, середу, четвер, п`ятницю, а також у вихідні - суботу, неділю, святкові дні, протягом строку тримання під домашнім арештом без застосування електронних засобів контролю. Зобов`язано ОСОБА_7 за кожною вимогою прибувати до слідчих слідчої групи, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001140, та прокурорів, котрі здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва в зазначеному кримінальному провадженні, а також покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися за межі м. Житомира без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обов`язки на ОСОБА_7 покладено на строк до 22 вересня 2025 року.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_8 про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу. При цьому, звертає увагу, що основним доводом в заперечення клопотання слідчого є незаконність оголошеної підозри ОСОБА_7 . Так, слідчим ОСОБА_9 , в провадженні якої раніше перебували матеріали досудового розслідування, 22.07.2025, під час того, як ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні КНП «Міська клінічна лікарня ім. В. П. Валусенка», була проведена дія, щодо оголошення останньому повідомлення про підозру. Натомість, стороною захисту категорично заперечувалась законність такої дії як процесуальної у кримінальному провадженні № 0001140, оскільки на час її здійснення ОСОБА_7 перебував у тяжкому стані та не сприймав обставини що відбувалися на той момент. Як зазначалось раніше, ОСОБА_7 був госпіталізований до лікарні у тяжкому стані з відкритою черепно-мозковою травмою. Згідно медичної документації останньому проводилось лікування щодо зменшення наслідків отриманої травми, а саме зменшення набряку окремих ділянок головного мозку. Лікування проводилось медикаментозно із застосуванням сильнодіючих, в тому числі седативних препаратів, які по суті зменшували мозкову активність. В зв`язку з цим, очевидно, ОСОБА_7 не міг адекватно та реально сприймати все що відбувалось з ним на той момент. Зазначає, що спроба оголосити підозру ОСОБА_7 слідчою ОСОБА_10 також була здійснена 17.08.2025, разом з тим, через очевидну неадекватність поведінки, а також категоричне протипоказання лікуючого лікаря така дія не відбулася. Стороною обвинувачення стверджувалось, що на момент оголошення ОСОБА_7 підозри від 22.07.2025 останній перебував у стані чіткого та тверезого розуміння, в обґрунтування чому прокурором ОСОБА_11 був наданий для огляду відеозапис, на якому зафіксовано, як слідчою ОСОБА_9 разом з іншим працівником поліції був зачитаний текст підозри та пам`ятки про права та обов`язки підозрюваного. При цьому, як стверджував прокурор, під час оголошення підозри, ОСОБА_7 спілкувався зі слідчими та адекватно відповідав на їх запитання. Дана обставина не відповідає дійсності. Вважає, що в зв`язку із порушенням процедури та порядку оголошення підозри, дії слідчих щодо її повідомлення ОСОБА_7 є протиправними, а саме повідомлення про підозру останньому - незаконними. Звертає увагу, що стороною обвинувачення не було надано жодного підтвердження наявності заявлених у клопотанні ризиків. Наголошує, що лише одне перелічення визначених ст.177 КПК України та посилання на нібито їх існування є формальним, не має жодного фактичного обґрунтування та документального підтвердження. Звертає увагу, що одним із аргументів прокурора, який фактично без піддання правовій оцінці та критиці був прийнятий слідчим суддею було твердження про негативну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , з урахуванням того, що останній нібито відмовився в отриманні письмового повідомлення про підозру та його твердження про те, що моменту її оголошення він не пам`ятає. Крім того, мотивуючи прийняте оскаржуване рішення слідчий суддя зазначив, що наявність можливості настання такого негативного ризику як вплив на свідків у кримінальному провадженні, посилаючись лише на припущення. При цьому, зазначає, що саме зі сторони захисту вже на початку досудового розслідування були проведені заходи по встановленню додаткових свідків, про що було заявлено ряд клопотань, які наявні в матеріалах провадження. Також стороною захисту були заявлені і інші клопотання щодо здобуття (отримання) додаткових доказів для встановлення об`єктивних обставин по справі. Тому, твердження про гіпотетичну (імовірну) можливість наявності такого ризику є безпідставним.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду на розгляд провадження, призначеного на 25.09.2025 року, не з`явився, будучи повідомлений належним чином згідно вимог ст.135 КПК України. Разом з тим надіслав заяву в якій просив проводити розгляд даного кримінального провадження у його відсутність, оскільки приймає участь в судовому розгляді в іншому кримінальному провадженні. При цьому, заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 та просив відмовити в її задоволенні, оскільки завершено строк дії оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд вказаного кримінального провадження у відсутність прокурора, який належним чином повідомлений. Захисник не заперечував щодо розгляду провадження у відсутність прокурора.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Судом першої інстанції, наведених положень закону дотримано в повній мірі.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001140 від 15.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно змісту клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу досудовим розслідуванням встановлено, що 15.07.2025 року близько 07 години 05 хвилин водій ОСОБА_7 керував автомобілем Chevrolet Bolt, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався ним по вулиці Покровській, що в місті Житомирі, зі сторони вулиці Домбровського в напрямку проспекту Незалежності. Рухаючись у вказаний день, час та місці зазначеним транспортним засобом водій ОСОБА_7 у порушення вимог пунктів 2.3.б), 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України), в світлу пору доби, в умовах достатньої видимості, по вулиці Покровській в місті Житомирі зі сторони вулиці Домбровського в напрямку проспекту Незалежності, проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував дорожню обстановку, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого допустив некерований рух транспортного засобу та, як наслідок, його виїзд за межі проїзної частини вулиці та зіткнення з деревом. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Chevrolet Bolt, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді системних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, від яких загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди. Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3.б), 12.1 ПДР України знаходиться у причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

15.07.2025 року по даному факту внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001140 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а 22.07.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, повідомленої 22.07.2025 ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України, колегія суддів вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_7 , і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Колегія суддів визнає безпідставними посилання апелянта, що оголошення підозри ОСОБА_7 є незаконним, оскільки останній перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні КНП «Міська клінічна лікарня ім. В. П. Валусенка» у тяжкому стані та не сприймав обставини, що відбувалися на той момент та без участі захисника.

Як убачається з оскаржуваного рішення вказаний довід був предметом розгляду слідчого судді та на нього надано обґрунтовану та мотивовану відповідь.

Так, слідчий суддя, врахувавши та проаналізувавши вимоги ч.1 ст.278, ч.ч.1,3 ст.111, ч.1 ст.136 КПК України, прийшов до обґрунтованих висновків, що положення кримінального процесуального закону, які регламентують процедуру повідомлення учасника провадження про здійснену процесуальну дію або про прийняте процесуальне рішення, в тому числі й вручення письмового повідомлення про підозру, спрямоване на те, щоб адресат такого повідомлення був поінформований про факт прийнятого рішення або вчинення процесуальної дії. Тобто основною метою передбаченого законом алгоритму здійснення такого повідомлення є доведення до відома адресата певної інформації, яка має процесуальне значення у провадженні. Законодавець також передбачив певні запобіжники, які дозволяють з одного боку зафіксувати небажання особи, яка є адресатом повідомлення, його отримати, а з іншого - є способом фіксації факту повідомлення. Таким способом повідомлення є відеозапис вчинення певної процесуальної дії.

У тому випадку, коли особа відмовляється від вручення їй письмового повідомлення про підозру, сторона обвинувачення може здійснити відеозапис такого вручення, і такий відеозапис проведеної процесуальної дії є достатнім засобом фіксації належного повідомлення адресата.

При цьому, слідчим суддею встановлено, що у день складення повідомлення про підозру слідчою в лікарні, за місцем перебування гр. ОСОБА_7 , останньому вголос оголошено зміст письмового повідомлення про підозру із застосуванням відеофіксації цієї дії.

Посилання апелянта на відсутність захисника під час повідомлення ОСОБА_7 про підозру, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що вказана обставина не впливає на законність цієї процесуальної дії. Зазначене підтверджується сформованою правовою позицією Верховного Суду, відповідно до якої КПК України не містить жодних застережень про необхідність залучення захисника при повідомленні особу про підозру (напр., постанова ККС ВС від 05 серпня 2025 року у справі № 711/171/24).

Колегія суддів також визнає безпідставними посилання апелянта, що ОСОБА_7 не міг розуміти та усвідомлювати факт повідомлення йому про підозру і здобуття ним у зв`язку із цим відповідного процесуального статусу, оскільки докази, які підтверджують дану обставину в матеріалах клопотання відсутні та учасниками провадження не надано, а наявні відеозаписи вручення повідомлення про підозру такі апеляційні доводи також не підтверджують.

Встановивши вказані обставини, слідчий суддя прийшов до обґрунтованих висновків, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 було вручено належним чином без порушень положень КПК України.

З журналу судового засідання та технічного запису судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи перевірялись судом при його розгляді. При цьому, був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисника, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчим суддею було встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно нього.

Слідчий суддя, застосовуючи такий вид запобіжного заходу як домашній арешт, виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, викладених у клопотанні слідчого аргументів щодо можливості підозрюваного переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та належним чином обґрунтував їх, з чим погоджується й апеляційний суд.

Апеляційні посилання захисника на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

Отже, вирішуючи питання про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, слідчий суддя, враховував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про його особу, у зв`язку із чим вважав за доцільне застосувати до нього передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло у визначений період доби в межах строку досудового розслідування, а саме до 22.09.2025р.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального законодавства, які могли б стати підставою для її скасування та зміни щодо підозрюваного запобіжного заходу. За наведених вище обставин, саме запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту може запобігти наведеним вище ризикам в кримінальному провадженні, відповідає особі підозрюваного та може забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 26.08.2025, якою застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 години до 06 години, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, строком до 22 вересня 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :