Провадження № 1-кс/344/8984/25
У Х В А Л А

26 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

адвокат звернулась до суду з клопотанням зобов`язати працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 доставити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області; перевірити наявність підстави для затримання ОСОБА_3 ; звільнити з-під варти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться у АДРЕСА_1 , на території, яка охороняється озброєними особами, можливо приміщення ТЦК та СП.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

З аналізу ст. 206 КПК України слідує, що слідчого суддю наділено повноваженнями забезпечити додержання прав особи, за умови тримання такої особи під вартою з порушенням її прав.

Таким чином до повноважень слідчого судді за ч. 1 ст. 206 КПК України належить розгляд питань щодо осіб, які перебувають під вартою.

Взяття особи під варту здійснюється у формі, спосіб та в порядку, що встановлений КПК України.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Водночас слід зауважити, що відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан задля протидії військовослужбовцям російської федерації та на теперішній час продовжено строк проведення загальної мобілізації.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст.64, 65 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

У відповідності до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

За змістом клопотання, заявник не погоджується з діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаними з мобілізаційними заходами щодо ОСОБА_3 .

Здійснення мобілізаційних заходів щодо особи, її огляд, перебування в приміщенні, перевезення транспортом, направлення для здійснення таких заходів не належить до підстав, вказаних в ст. 206 КПК України.

В клопотанні зазначено, що відповідні дії мали місце 12.12.2025 року. Отже з відповідного періоду часу клопотання не розглядалось як таке, що відповідає ст. 206 КПК України.

Однак з відповідно часу і до моменту подання клопотання адвокатом не надано медичних документів для забезпечення їх врахування в мобілізаційних заходах, про які зазначено в клопотанні.

Разом з цим в клопотанні вказано, що адвокатом викликано на місце ІНФОРМАЦІЯ_3 по спецлінії 102 слідчо-оперативну групу. Отже вже було розпочато вжиття дій і заходів правоохоронним органом.

При цьому в клопотанні вказано, що адвокат особисто брала за руху клієнта, відтягувала його, закривала його власним тілом та не зазначено правові підстави таких дій, що самостійно можуть становити неправомірну поведінку.

Надалі в одній частині клопотання вказано, що дії, якими незадоволена адвокат вчинено працівниками ТЦК та СП, в іншій частині цього ж клопотання вказано, що це не працівники ТЦК та СП. Вказана вибірковість свідчить про надання суду неповної та нерелевантної інформації задля введення суду в оману. Таким чином суб`єкт звернення з клопотанням підміняє обов`язок зазначення правдивих фактичних дій власною оцінкою таких дій як зацікавленої сторони.

Однак, оскарження рішень, дій чи бездіяльності службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснюється за встановленою формою і порядком, що визначені Кодексом адміністративного судочинства України, а у разі вчинення щодо скаржника чи інших осіб протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

В клопотання зазначено, що адвокат вже звернулась до правоохоронного органу із заявою за зазначеними нею фактами.

При цьому в клопотанні не вказано на виконання адвокатом обов`язку щодо оскарження дій чи рішень у порядку, що встановлений КАС України.

Разом з цим положеннями Кримінального процесуального кодексу України не передбачено одночасне здійснення двох паралельних юридичних процедур щодо одного й того ж факту та надання їм юридичної оцінки в різних провадженнях.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні від 21 листопада 2019 року у справі «Мельник проти України» (CASEOFMELNYKv.UKRAINE) (заява № 72286/01) Європейський Суд з прав людини наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Отже з підставі в порядку, встановленому в ст. 206 КПК України не підлягають розгляду спори, що підлягають вирішенню за положеннями КАС України, чи ст. 214 КПК України.

Таким чином клопотання не відповідає правовим підставам, що вказані в ст. 206 КПК України.

Положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Таким чином клопотання підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до зазначеного, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання адвоката ОСОБА_2 від 26/12/2026 повернути суб`єкту подання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1