ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2410/25 Справа № 242/1657/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпро від 13 травня 2025 року відносно ОСОБА_8 ,

В СТ А Н О В И Л А:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпро від 13 травня 2025 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гірник Донецької обл., яка є пенсіонеркою, вдова, раніше не судима, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою та засуджено за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України до покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна. Стягнуто з неї процесуальні витрати. Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду першої інстанції, 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН). До складу ООН увійшли Українська Радянська Соціалістична Республіка (з 24 серпня 1991 року змінено назву на Україна), Союз Радянських Соціалістичних Республік (з 24 грудня 1991 року змінено назву на Російська Федерація) та ще 49 країн-засновниць, а в подальшому до вказаної міжнародної організації прийняті інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі Члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 16 грудня 1970 року №2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21 грудня 1965 року №2131 (XX), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету та від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX), що містить визначення агресії, установлено, що ні одна з держав не має право здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Декларації Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX) серед іншого визначено:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної та політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою першою в порушення Статуту ООН є перш за все свідченням акту агресії.

Будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за згодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, що дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно наведеним вище актам.

Жодні міркування будь-якого характеру, з політичних, економічних, військових чи інших причин не можуть бути виправданням агресії.

Статтями 1 та 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій (Гаага, 18 жовтня 1907 року), яка вступила в дію 26 січня 1910 року, яку 7 березня 1955 року визнано Союзом Радянських Соціалістичних Республік, правонаступником якого є Російська Федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього і недвозначного попередження, яке буде мати форму мотивованого оголошення війни або форму ультиматуму з умовним оголошенням війни. Стан війни повинен бути без уповільнення оповіщений нейтральним державам і буде мати для них дійсну силу лише після одержання оповіщення.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Згідно з п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язались утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

31 травня 1997 року відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року ШЗ/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 2 березня 1999 року № 42 ФЗ). Відповідно до ст.ст. 2-3 зазначеного Договору Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та будівництво відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або загрози силою, включаючи економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які с додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований Російською Федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно із статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус,

Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Таким чином, із зазначених міжнародних нормативно-правових актів, а також актів національного законодавства, яке визначає основні засади державної політики, спрямованої на захист національних інтересів і гарантування в Україні безпеки особи, суспільства і держави від зовнішніх і внутрішніх загроз в усіх сферах життєдіяльності, випливає, що дії РФ на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України створюють реальні загрози національній безпеці та є проведенням підривної діяльності проти України. Її результатом стала в 2014 році анексія Криму, окупація території Донецької та Луганської областей, масштабні руйнування провідних промислових бюджетоутворюючих підприємств на сході держави, що призвело до загострення суспільно-політичної обстановки в Україні, падіння економіки держави та інших вкрай негативних для України наслідків.

Наведені вище факти розв`язання та ведення Російською Федерацією агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, в тому числі, і шляхом вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію півострова Крим, захоплення державних установ, організацій та військових частин із 27 лютого 2014 року широко висвітлювалися більшістю засобів масової інформації України та іноземних держав, у зв`язку з чим є фактом загальновідомим і таким, що не потребує доказування.

Постановою Ради Федерації Федеральних Зборів РФ «Про використання Збройних Сил Російської Федерації на території України» від 01 березня 2014 року № 48-СФ за результатами звернення Президента РФ, виходячи з інтересів безпеки життя громадян РФ, особового складу військового контингенту ЗС РФ, що дислокується на території України (АР Крим), надано згоду Президенту РФ на використання ЗС РФ на території України.

06 березня 2014 року Верховною Радою АР Крим прийнята Постанова «Про проведення загальнокримського референдуму». Указом Президента України від № 261/2014 від 07 березня 2014 року дія цієї Постанови Верховної Ради АР Крим була зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України № 2-рц/2014 від 14 березня 2014 року визнана неконституційною.

11 березня 2014 року Постановою Верховної Ради АР Крим прийнята «Декларація», якою проголошено АР Крим «суверенною державою» - «Республікою Крим». Указом Президента України від 14 березня 2014 року № 296/2014 дія цієї Постанови Верховної Ради АР Крим була зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України № З-рп/2014 від 20 березня 2014 року визнана неконституційною.

Постановою Верховної Ради України від 15 березня 2014 року № 891- VII Верховна Рада АР Крим була розпущена.

17 березня 2014 року представники розпущеної «Верховної Ради АР Крим» прийняли Постанову № 1745-6/14 «Про незалежність Криму», за якою створено нелегітимне державне утворення «Республіка Крим», а також Постанову 1748-6/14 «Про правонаступництво Республіки Крим», за якою вищим органом влади «Республіки Крим» є «Державна рада Республіки Крим».

18 березня 2014 року «Державна рада Республіки Крим» підписала «Договір» між РФ та «Республікою Крим» про прийняття до РФ «Республіки Крим» та утворення, у складі РФ нових суб`єктів, який вже 19 березня рішенням Конституційного Суду РФ визнаний таким, що відповідає Конституції РФ, 20 березня 2014 року його ратифікувала більшістю голосів Держдума РФ, а 2 березня 2014 року - Рада Федерації Федеральних Зборів РФ, відтак цей «Договір» набрав чинності 21 березня 2014 року.

21 березня 2014 року прийнятий Закон РФ № 6-ФКЗ (т. 4 а. 175-214), яким прийнято до РФ «Республіку Крим» та утворені в складі РФ нові суб`єкти. «Республіка Крим» вважається прийнятою до РФ з дати підписання «Договору» (ст. 1 Закону РФ № 6-ФКЗ).

11 квітня 2014 року «Державна рада Республіки Крим» прийняла «Конституцію Республіки Крим» як суб`єкта РФ.

Надалі, продовжуючи підривну діяльність проти України, РФ утворила на окупованій території України в АР Крим федеральні органи державної влади РФ, правоохоронні органи та органи судової системи, місцевого самоврядування, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади РФ та недопущення контролю України над цією територією.

Верховною Радою України 15 квітня 2014 року прийнято Закон України № 1207-УІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VI1), за яким перебування підрозділів ЗС РФ на території України з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також всупереч міжнародно-правовим актам, визнано окупацією частини території суверенної держави Україна, а територію АР Крим, відповідні води, територіальне море України, територію виключної (морської) економічної зони України, а також повітряний простір над цими територіями визнано тимчасово окупованими територіями України внаслідок збройної агресії з боку РФ.

Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН «Територіальна цілісність України» від 27 березня 2014 року № 68/262, «референдум», проведений в АР Крим 16 березня 2014 року, визнано таким, що не має законної сили і не може бути основою для зміни статусу АР Крим.

Реакцією на такі дії Російської Федерації, стало прийняття Верховною Радою України 21 квітня 2015 року постанови № З3 7-VIII «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», згідно з якою констатовано початок такої агресії з боку РФ на території АР Крим 20 лютого 2014 року, яка завершилася воєнною окупацією та подальшою незаконною анексією цієї частини території України.

Резолюціями Генеральної Асамблеї ООН «Стан у сфері прав людини в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Україна)» від 19 грудня 2016 року № 71/205 та від 19 грудня 2017 року № 72/190, «Проблема мілітаризації Автономної Республіки Крим та міста Севастополь, Україна, районів Чорного та Азовського морів» від 17 грудня 2018 року, «Ситуація з правами людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополь, Україна» від 22 грудня 2018 року послідовно засуджено тимчасову окупацію з боку РФ внаслідок військової агресії частини території України - АР Крим - підтверджено невизнання анексії.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України Російської Федерації та світовою спільнотою, 21 лютого 2022 року Російською Федерацією визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому, Збройними силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам зброї та підрозділам ЗСУ, також військовими формуваннями РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

Відповідно до п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Тимчасово окупована територія - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Згідно ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: положення про закони і звичаї війни на суходолі (1907 року) територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.

Внаслідок розв`язання і ведення агресивної війни, починаючи з 24.02.2022 збройними формуваннями Російської Федерації тимчасово окуповано частини території Дніпропетровської, Донецької, Запорізької, Луганської, Миколаївської, Сумської, Харківської, Херсонської областей.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №341/2022 від 17 травня 2022 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06 лютого 2023 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №254/2023 від 01 травня 2023 року.

Громадянка України, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, починаючи з серпня 2022 року (більш точна дата та час розслідування не встановлені) по серпень 2023 року, знаходячись на території рф (більш точне місце не встановлено), діючи умисно в умовах воєнного стану на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, достовірно усвідомлюючи, що військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, та здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народно господарче та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, з метою окупації України, за попередньою змовою групою осіб, добровільно погодилась надавати допомогу представникам іноземної організації - співробітнику фсб рф ОСОБА_9 та представнику непередбаченого законом збройного формування пвк «вагнер» - ОСОБА_10 в проведенні підривної діяльності проти України, шляхом надання вказаним особам інформації, щодо місць дислокації підрозділів та військової техніки Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

З цією метою, особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, знаходячись на території рф, починаючи з серпня 2022 року (більш точна дата, час та місце не встановлені), діючи за вказівками та завданнями представників іноземної організації - співробітника фсб рф ОСОБА_9 та представника непередбаченого законом збройного формування пвк «вагнер» - ОСОБА_10 , за допомогою належного їй мобільного телефону, використовуючи месенджер «Telegram» зареєстрований на номер телефону НОМЕР_1 під іменем користувача « ОСОБА_11 », встановила та налагодила зв`язок з раніше знайомими мешканками м. Гірник Покровського району Донецької області, яким запропонувала через неї надавати допомогу представникам іноземної організації в проведенні підривної діяльності проти України, а саме: повідомляти про місця розташування, дислокації та переміщення військовослужбовців та військової техніки ЗС України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань у м. Гірник Покровського району Донецької області та Покровському районі Донецької області, На вказану пропозицію добровільно погодились громадянка України ОСОБА_8 .

На виконання вищевказаного плану та завдань представників іноземної організації, громадянка України ОСОБА_8 , діючи умисно, відповідно до розробленого плану, у період з серпня 2022 року по серпень 2023 року, перебуваючи на території Покровського району Донецької області, збирала інформацію про місця розташування, дислокації та переміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань на території вказаного району та за допомогою належного їй мобільного телефону, використовуючи месенджер «Telegram», зареєстрований на номер телефону НОМЕР_2 під іменем користувача « ОСОБА_12 » отриману інформацію поширювала на мобільний телефон особи, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, і яка використовує для вказаних цілей месенджер «Telegram» зареєстрований на номер телефону НОМЕР_1 під іменем користувача « ОСОБА_13 ».

Зокрема, ОСОБА_8 , 06 липня 2023 року, у період часу з 18 год. 47 хв. по 19 год. 26 хв., знаходячись за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, на виконання заздалегідь розробленого з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, плану, з особистих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи, що вона діє на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, в умовах воєнного стану, за допомогою аккаунту в месенджері «Telegram» з ім`ям користувача « ОСОБА_12 », зареєстрованого на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , шляхом відправлення текстових повідомлень про розміщення Збройних Сил України та техніки ЗСУ в лісопосадці, розташованій в районі Курахівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 22 Селидівської міської ради Донецької області, за адресою: вул. Миру, б. 17, м. Курахівка Донецької область, користувачу «ОСОБА_13» в месенджері «Telegram», зареєстрованого на номер телефону НОМЕР_1 , яким користується особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, надала через останню представнику іноземної організації - співробітнику фсб рф ОСОБА_9 допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Окрім цього, 11 липня 2023 року, о 08 год. 30 хв., ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з особистих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи, що вона діє на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, в умовах воєнного стану, за допомогою аккаунту в месенджері «Telegram» з ім`ям користувача « ОСОБА_12 », зареєстрованого на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , шляхом відправлення власноручно зробленого фото,-відеокамерою належного їй смартфону фотознімку із зображенням гвинтокрилу Збройних Сил України, який на той час пролітав біля вказаного будинку, та текстового повідомлення «срочно - полетел в сторону Марьинки, будет бомбить» користувачу « ОСОБА_13 » в месенджері «Telegram», зареєстрованого на номер телефону НОМЕР_1 , яким користується особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, надала через останню представнику іноземної організації - співробітнику фсб рф ОСОБА_9 допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Також, ОСОБА_8 , 23 липня 2023 року, у період часу з 21 год. 45 хв. по 21 год. 49 хв., знаходячись за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, на виконання заздалегідь розробленого з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, плану, з особистих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи, що вона діє на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, в умовах воєнного стану, за допомогою аккаунту в месенджері «Telegram» з ім`ям користувача « ОСОБА_12 », зареєстрованого на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , шляхом відправлення текстових повідомлень про ротацію в м. Гірник Донецької області військовослужбовців Збройних Сил України, користувачу « ОСОБА_13 » в месенджері «Telegram», зареєстрованого на номер телефону НОМЕР_1 , яким користується особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, надала через останню представнику іноземної організації - співробітнику фсб рф ОСОБА_9 допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

На вказане рішення подана апеляційна скарга обвинуваченою ОСОБА_8 , в якій вона просить вирок відносно неї скасувати та направити справу на новий судовий розгляд. Зазначає, що суд першої інстанції не дотримався вимог КПК України та виніс незаконне та необґрунтоване рішення відносно ОСОБА_8 .. Судом першої інстанції не в повній мірі вивчені всі докази по справі та не надано їм належної оцінки. Вся інформація яка була знайдена в її телефоні, сфабрикована, та вже внесена після конфіскування робітниками поліції телефона. Вказує, що з іноагентами знайома не була, жодних контактів не мала.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, при викладених у вироку обставинах, підтверджені наявністю зібраних у встановленому законом порядку доказами, перевіреними у суді та докладно наведеними у вироку.

Так, ОСОБА_8 пояснила, що 11 липня 2023 року зранку перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , на свій власний телефон зробила фотознімок будинку батьків ОСОБА_14 , якій одразу відправила останній через месенджер «Telegram». На фотознімок випадково потрапив гвинтокрил. Заперечує факт відправлення разом з фотознімком текстового повідомлення: «срочно - полетел в сторону марьинки, будет бомбить».

Відповідно до протоколу за результатами проведення НСРД від 26 липня 2023 року, здійснено зняття інформації з електронних інформаційних систем щодо громадянки України ОСОБА_14 , а саме акаунту в месенджері «Telegram», що закріплений за номером ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 . За результатами НСРД зафіксоване листування останньої з абонентом, підписаним в її контактах, як « ОСОБА_15 », месенджер якого зареєстрований на мобільний номер оператору «Фенікс»: НОМЕР_3 , в період з 26 лютого 2023 року по 21 червня 2023 року, за змістом якого ОСОБА_14 надавала останньому інформаційну допомогу щодо переміщення, руху або розташування ЗСУ, у веденні бойових дій проти ЗСУ та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, а саме: передавала дані стосовно розташування та переміщення підрозділів ЗСУ на території Покровського р-ну, Донецької області. Також, за результатами НСРД зафіксоване листування останньої з абонентом, підписаним в її контактах, як « ОСОБА_16 », месенджер якого зареєстрований на мобільний номер російського оператору ПАО «МЕГАФОН»: НОМЕР_4 , в період з 08 червня 2023 року по 06 липня 2023 року, за змістом якого ОСОБА_14 надавала останньому інформаційну допомогу щодо переміщення, руху або розташування ЗСУ, у веденні бойових дій проти ЗСУ та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, а саме: передавала дані стосовно розташування та переміщення підрозділів ЗСУ на території Покровського р-ну, Донецької області. Окрім цього, за результатами НСРД зафіксоване листування останньої з абонентом, підписаним в її контактах, як « ОСОБА_17 », месенджер якої зареєстрований на мобільний номер українського оператору ПрАТ «ФВ Україна»: НОМЕР_2 , за змістом якого ОСОБА_14 отримувала від вказаного абонента дані стосовно розташування підрозділів ЗСУ на території Покровського р-ну, Донецької області.

06 липня 2023 року у період часу з 18 год. 47 хв. по 19 год. 26 хв. «ОСОБА_17» надсилала ОСОБА_14 повідомлення щодо розташування мінометного підрозділу в лісопосадці, розташованій в районі Курахівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 22 Селидівської міської ради Донецької області, за адресою: вул. Миру, б. 17, м. Курахівка Донецької область. При цьому обговорювалася необхідність подальшого видалення відповідних повідомлень;

12 липня 2023 року обговорюють необхідність «чистки» телефону а також «клацать все укр.чати, так нужно» (мовою оригіналу);

15 липня 2023 року обговорюють забезпечення конфіденційності спілкування з метою попередження їх прослуховування;

18 липня 2023 року обговорюють швидку «перемогу» РФ, допомогу «нашим мальчикам» (мовою оригіналу) та розправу після «перемоги» над зрадниками;

23 липня 2023 року у період часу з 21 год. 45 хв. по 21 год. 49 хв. «ОСОБА_17» надсилала ОСОБА_18 текстові повідомлення про ротацію в м. Гірник Донецької області військовослужбовців Збройних Сил України, мовою оригіналу: «У тараканов прошла ротация, новые желторотые приехали. А те твари нас кошмарили неделю перед свои отъездом. Сейчас тишина. Те уехали, а новенькие молодняк приехали. Твари»;

В папці «Избранное» 11 липня 2023 року о 08:30 год. збережено файл формату jpg, що має посилання на абонента «ОСОБА_17» з фотознімком гелікоптеру на фоні житлових будинків.

Відповідно до протоколу за результатами проведення НСРД від 26 липня 2023 року, здійснено зняття інформації з електронних інформаційних систем щодо громадянки України ОСОБА_8 , а саме акаунту в месенджері «Telegram», що закріплений за номером ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_2 . За результатами НСРД зафіксоване листування останньої з абонентом, підписаним в її контактах, як « ОСОБА_13 », месенджер якої зареєстрований на мобільний номер оператору ПрАТ «ФВ УКраїна» НОМЕР_1 . Зокрема зафіксовано, як 11 липня 2023 року о 08:30 год. ОСОБА_8 надіслала абоненту «ОСОБА_13» фотознімок гелікоптеру на фоні житлових будинків та тестове повідомлення (мовою оригіналу): «срочно - полетел в сторону марьинки, будет бомбить». Зафіксовано наявність в папці «Контакти» збереженого номеру ОСОБА_19 НОМЕР_5 .

Відповідно до протоколу обшуку, 03 серпня 2023 року в період часу з 09:00 год. до 09:45 год. слідчим СБУ в присутності понятих проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого в коридорі на тумбі було виявлено та вилучено мобільний телефон «Самсунг А10», системний блок комп`ютера з надписом «BRAVO», особистий блокнот ОСОБА_8 синього кольору, чотири флеш-носія та планшет марки Леново ТАВ 4 10.

Відповідно до висновку комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/113-23/2949-КТ від 15 вересня 2023 року, наданий на дослідження мобільний телефон «Samsung». В результаті пошуку серед інформаційного наповнення мобільного телефону «Samsung» були виявлені програмні додатки для передачі/отримання даних і спілкування через мережу Інтернет: «Gmail», « Почта Mail.ru », «Viber», «Facebook Messenger», «WhatsApp», «Telegram» та встановлено, що у програмному додатку «Gmail» наявне ім`я користувача « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у програмному додатку «Почта Mail.ru» наявне ім`я користувача « ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_2 », у програмному додатку «Viber» наявне ім`я користувача « ОСОБА_22 НОМЕР_2 », у програмному додатку «Facebook Messenger» наявне два імені користувача « ОСОБА_23 » та « ОСОБА_17 », у програмному додатку «WhatsApp» виявлено ім`я користувача « ОСОБА_22 » телефон « НОМЕР_2 ». Інформації щодо паролів доступу до вищевказаного програмного забезпечення не виявлено. Виявлено сліди з`єднання з мережею Інтернет, та листування у програмних додатках: «Gmail», «Viber», «Facebook Messenger», «WhatsApp», «Telegram». В результаті пошуку серед інформаційного наповнення мобільного телефону «Samsung» була виявлена збережена телефонна книга з контактами у кількості 887 шт., вхідні та вихідні дзвінки, збережена історія SMS. В результаті пошуку серед інформаційного наповнення мобільного телефону «Samsung» було виявлено сліди використання програмних додатків «Chrome» та «Viber». Історії відвідування та листування у програмного додатку «Telegram» за 06 липня 2023 року, 11 липня 2023 року та 23 липня 2023 ороку не виявлено. В результаті пошуку серед інформаційного наповнення мобільного телефону «Samsung» листування з абонентом з мобільним номером « НОМЕР_1 » не виявлено. В результаті пошуку серед інформаційного наповнення мобільного телефону «Samsung» було виявлено збережений контакт з ім`ям « ОСОБА_13 » мобільний номер « НОМЕР_1 ». В результаті пошуку серед інформаційного наповнення мобільного телефону «Samsung» наданого на дослідження, були виявлені графічні файли у кількості 20734 шт; аудіо файлі у кількості 9 шт; відеофайлі у кількості 115 шт, текстові документи у таких форматах: TXT, PDF у кількості 1317 шт.

Відповідно до висновку комп`ютерно-технічної експертизи № Д-19/113-23/2950-КТ від 25 вересня 2023 року, надан на дослідження об`єкти - планшет «Lenovo» та чотири флеш-накопичувачі мapoк_«TEAMGROUP», «Transcend», «Kingston», «Silicon Power». В результаті пошуку серед інформаційного наповнення планшета «Lenovo» було виявлено програмні додатки для передачі/отримання даних і спілкування через мережу Інтернет: «Gmail», «Viber», «Facebook Messenger» та встановлено, що у додатках «Gmail», «Viber», «Facebook Messenger», імен користувача та інформації щодо паролів доступу до вищевказаного програмного забезпечення, не виявлено. Виявлено сліди з`єднання з мережею Інтернет, та відвідування електронних поштових скринь, соціальних мереж, електронного листування у програмних додатках: «Viber», «Facebook Messenger». Виявлена інформація, записана до каталогів «:Lenovo», «:LenovoMessenger Messages». В результаті пошуку серед інформаційного наповнення планшета «Lenovo» було виявлено збережена книга з контактами у кількості 10 шт., а також вхідні та вихідні дзвінки з додатка «Facebook Messenger». Виявлена інформація, записана до каталогів «:LenovoContacts», «:LenovoMessenger Calls». В результаті пошуку серед інформаційного наповнення планшета «Lenovo», історії SMS та мультимедійних повідомлень не виявлено. В результаті пошуку серед інформаційного наповнення планшета «Lenovo» було виявлено листування у програмному додатку «Viber» за дати 06 липня 2023 року та 11 липня 2023 року. Виявлена інформація, записана до каталогу «:Lenovo». Історії відвідування та листування у програмного додатку «Telegram» не виявлено. В результаті пошуку серед інформаційного наповнення планшета «Lenovo» листування з абонентом з мобільним номером « НОМЕР_1 » не виявлено. В результаті пошуку серед інформаційного наповнення планшета «Lenovo» абонентського номера « НОМЕР_1 » не виявлено.

Відповідно до висновку комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/113-23/2951-КТ від 22 вересня 2023 року, в результаті дослідження було встановлено, що системний блок «BRAVO». В результаті дослідження інформаційного наповнення файл-образу HDD були виявлені інтернет браузери: «Google Chrome», «Opera», за допомогою яких можливо вихід в мережу Інтернет. Також були виявлені сліди використання браузерів «Google Chrome», «Internet Explorer», «Mozilla Firefox», «Opera», «Safari», «WebKit Browser». Виявлена історія інтернет-браузерів була записана до каталогу «:/» на носій інформації, який додається до висновку експерта. Серед слідів користування браузером «Opera» та «Google Chrome» були знайдені збережені електронні імена поштових скриньок і сайтів. Виявлена інформація була записана до каталогу «:/» на носій інформації, який додається до висновку експерта. Крім того, були виявлені програмні забезпечення для передачі/отримання даних і спілкування через мережу Інтернет: «Viber», «Skype». У встановленому програмному забезпеченні «Viber» було виявлено листування, вхід до акаунту «Viber» здійснюється за логіном: «ОСОБА_22» ( НОМЕР_2 ). Також були виявлені сліди використання програмного забезпечення «Skype» серед яких було виявлено листування. Вхід до акаунту «Skype» здійснюється за логіном: «ОСОБА_25». Паролів доступу не виявлено. В результаті дослідження інформаційного наповнення файл-образу HDD були виявлені вхідні та вихідні дзвінки у програмних забезпеченнях «Skype» та «Viber». Виявлена інформація знаходится у файлах «Windows Viber Calls.xlsx», «Skype Calls.xlsx», які записані на носій інформації, який додається до висновку експерта). У цих файлах наявна інформація стосовно часу та тривалості дзвінка, контактів, які його здійснювали та інше. Історії SMS та мультимедійних повідомлень на наданому на дослідження системному блоці не виявлено. Дата і час виявленої інформації залежить від дати та часу, які були встановлені користувачем у момент проведення операції або встановлені за замовчуванням на даному обладнанні. В результаті дослідження інформаційного наповнення файл-образу HDD були виявлені сліди використання програмних додатків: «Viber» за 06 липня 2023 року та «WebKit Browser» за 11 липня 2023 року. Виявлене листування та історія інтернет-браузеру знаходиться у файлах «:/Viber Messages 06.07.2023.xlsx», «:/Browser Web History 11.07.2023.xlsx» на носії інформації, який додається до висновку експерта. Будь-яких слідів користування програмним забезпеченням «Telegram», у тому числі взаємодії з профілем «Доброта» за 06 липня 2023 року, 11 липня 2023 року, 23 липня 2023 року не виявлено.

Відповідно до проколу проведення слідчого експерименту від 14 серпня 2023 року, ОСОБА_8 показала місце в кухні, з якого вона зробила фотознімок гелікоптеру

Відповідно до протоколу тимчасово доступу до речей і документів від 23 серпня 2023 року, слідчим поліції на підставі ухвали слідчого судді від 09 серпня 2023 року в ПрАТ «ВФ Україна» отримано інформацію про з`єднання по телефонному номеру НОМЕР_2 за період з 05 липня 2023 року по 03 серпня 2023 року.

Отримана інформація оглянута за протоколом огляду від 31 серпня 2023 року, та встановлено, що абонентський термінал з зазначеним номером мобільного оператора перебував:

-06 липня 2023 року, у період часу з 18 год. 47 хв. по 19 год. 26 хв. в зоні дії базових станцій в м. Гірник по вул. Свердлова, 2, та вул. Шевченка, 71, з/б стовп;

-11 липня 2023 року о 08 год. 30 хв. в зоні дії базової станції в м. Гірник по вул. Свердлова, 2;

-23 липня 2023 року, у період часу з 21 год. 45 хв. по 21 год. 49 хв. в зоні дії базової станції в м. Гірник по вул. Свердлова, 2.

Відповідно до листа керівника СіЗ ДВКР СБ України ОТУ «Донецьк» ОСУВ «Таврія» від 31 липня 2023 року:

-станом на 23 липня 2023 року проводилися заходи з часткової ротації підрозділів ЗСУ, що розміщені в м. Гірник, Покровського р-ну, Донецької обл.;

-06 липня 2023 року артилерійськими підрозділами ЗСУ використовувалася місцевість в районі лісопосадки, розташованої поблизу вулиці Миру, буд 17, м. Курахівка, Донецької обл.;

-11 липня 2023 року проводилися польоти військової авіації ЗСУ (гелікоптерів) над м. гірник, Донецької обл., з метою вогневої підтримки сил оборони України в районі н.п. Мар`їнка.

Таким чином, наведені вище докази у сукупності з іншими, що містяться в матеріалах кримінального провадження свідчать про доведеність вини ОСОБА_8 у інкримінованому кримінальному правопорушенні поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що події кримінального правопорушення мали місце, вина обвинуваченої повністю доведена, а дії обвинуваченої ОСОБА_8 , правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: надання представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року)

Обговорюючи доводи апелянта, щодо незаконного обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_8 та застосування до неї недозволених методів, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на відеозаписі обшуку квартири, зафіксовано, зокрема, відсутність будь яких тілесних ушкоджень в області голови ОСОБА_8 , куди за твердженням останньої її вдарили озброєні люди, а також відсутність неприродності або скутості її рухів ОСОБА_8 , які моли би бути наслідком ударів в область тазу. Також не фіксувалася наявність у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень і під час поміщення до слідчого ізолятору. Після роз`яснення ОСОБА_8 права на захист остання недвозначно та усвідомлено відмовилася від необхідності участі захисника під час проведення обшуку. При цьому ОСОБА_8 , під час проведення обшуку не лише почувалася вільно та невимушено, а фактично керувала його проведенням, вказуючи слідчому куди далі проходити та самостійно демонструючи йому усі частини квартири.

Твердження ОСОБА_8 про те, що слідчий до офіційного початку проведення обшуку ознайомився зі змістом її мобільного телефону, на допустимість вказаного доказу не впливає, оскільки будь-яке листування з іншим співучасником злочину на час проведення обшуку в телефоні було відсутнє (зі слів ОСОБА_8 , вона телефон періодично «чистила») і при цьому ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила, що через застосунок «Telegram», встановлений на вказаний мобільний телефон, акаунт якого був прив`язаний до її мобільного номеру НОМЕР_2 , вона спілкувалася з ОСОБА_14 . Так само, під час слідчого експерименту ОСОБА_8 хоча і підтвердила факт відправки ОСОБА_14 через застосунок «Telegram» фотознімку гвинтокрилу, однак заперечувала умисність такої дії.

Колегія суддів вважає, що суду не були надані докази, які могли б бути отримані внаслідок застосування недозволених методів досудового розслідування і підстави для визнання доказів недопустимими з цих підстав відсутні.

Також, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції для повного та ефективного розслідування, було направлено заяву обвинуваченої ОСОБА_8 про жорстоке поводження та застосування недозволених методів ведення досудового розслідування з боку співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3. Як вбачаться з матеріалів справи, досудове розслідування Державним бюро розслідувань в особі його Територіального управління, розташованого у місті Полтаві було зареєстроване та розпочате ЄРДР № 0006066.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зафіксований під час НСРД зміст листування між ОСОБА_8 і ОСОБА_14 поза всяким розумним сумнівом доводить, що ОСОБА_8 усвідомлено, а не випадково, пересилала ОСОБА_14 зазначені вище відомості, оскільки ОСОБА_8 неодноразово висловлювала в листування свою прихильність до окупаційних військ, чекала окупації та виявляла негативне ставлення до ЗСУ. При цьому, ОСОБА_8 і ОСОБА_14 обговорювали методи конспірації та приховування факту передачі ОСОБА_24 такої інформації ОСОБА_14 .

Крім того, слід зазначити, що обшук проведено з дотриманням вимог ст.ст. 234, 236 КПК України, слідчий експеримент було проведено з дотриманням вимог ст. 240 КПК України, відповідні протоколи з додатками відповідають вимогам ст.ст. 104-106, 107 КПК України і фактичні дані, отримані під час вказаних слідчих дій, визнаються колегією суддів допустимими доказами.

Наведені обставини в своїй сукупності також поза всяким розумним сумнівом доводять наявність попередньої змови між ОСОБА_8 і ОСОБА_14 .

Призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченій відповідає вимогам ст.65 КК України, є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував, що скоєне обвинуваченою правопорушення відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, проти національної безпеки, особу винної, який раніше не судимий, є особою похилого віку.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

В цьому контексті суд апеляційної інстанції приймає до уваги правову позицію, викладену в постанові ККС ВС від 11.05.2021 по справі №336/4259/18 (провадження №51-6029км20), відповідно до якої при визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з того, що вказаний чинник має оціночний характер та залежить від індивідуальних особливостей встановлених обставин конкретного кримінального правопорушення у взаємозв`язку з системним тлумаченням положень ст.ст. 65, 66, 69 КК України та з урахуванням ролі, яку виконувала особа, визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінки та характеру дій під час його вчинення, негативних наслідків спричинених кримінальним правопорушенням та вжитих заходів по їх усуненню, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного.

Судова дискреція у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо

Враховуючи вищевикладене, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах апеляційної вимоги, колегія суддів, підстав для його скасування або зміни, передбачених ст. 409 КПК України, не вбачає, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 - 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпро від 13 травня 2025 року відносно ОСОБА_8 , залишити без змін, а її апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення їй копії ухвали.

Судді