Справа №127/1936/26
Провадження №1-кс/127/874/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 , про застосування в рамках кримінального провадження № 0000047 від 28.07.2025, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Тернівка, Крижопільського району, Вінницької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої, яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчими слідчого управління ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000047 від 28.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що головний спеціаліст відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , у порушення Наказу Національного агентства України з питань державної служби «Про затвердження Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування» від 05.08.2016 №158, своїх посадових обов`язків, ст. 68 Конституції України, Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», вчинила вищевказані кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, приблизно в середині квітня 2023 року у невстановлені досудовим розслідуванням точні дату та час, у ході розмови між раніше знайомими ОСОБА_7 та головним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , остання повідомила ОСОБА_7 про наявність можливості за неправомірну вигоду вплинути в її інтересах на відповідних службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою призначення ОСОБА_7 одноразової грошової допомоги як матері загиблого 12.03.2022 у період дії воєнного стану сержанта ОСОБА_8 , яка призначається відповідно до пункту 2 постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, висловивши пропозицію здійснити такий вплив.

Далі 19.04.2023 ОСОБА_5 , на виконання попередньої домовленості із ОСОБА_7 , реалізуючи свої злочинні наміри, з метою отримання можливості вчиняти правочини від імені останньої, організувала видачу довіреності, засвідченої старостою Тернівського старостинського округу, від ОСОБА_7 , якою вона уповноважила ОСОБА_5 бути її представником в усіх установах, підприємствах та організаціях будь-якої форми власності.

Після отримання такої довіреності, ОСОБА_5 , всупереч своїм посадовим обов`язкам, діючи в інтересах третьої особи ( ОСОБА_7 ) зібрала для неї необхідний перелік документів, які у подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням точні дату та час, але не пізніше 05.07.2023, особисто передала їй біля приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Передавши дані документи, ОСОБА_5 надала вказівку ОСОБА_7 самостійно занести їх до посадової особи вказаного територіального центру та далі діяти за її вказівками.

У подальшому, ОСОБА_7 05.07.2023 прибула до головного спеціаліста ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , де в присутності останньої, у встановленому порядку подала заяву про виплату одноразової грошової допомоги та згоду на збір та обробку персональних даних, а також документи, отримані від ОСОБА_5 .

Таким чином ОСОБА_5 своїми діями забезпечила формування повного переліку необхідних документів, підготовку супровідного листа №2/1581 від 05.07.2023 чим вплинула на його подальше підписання начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 , а також скерування вказаних документів до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після цього, у період з 05.07.2023 до грудня 2023 року ОСОБА_5 вживала заходи, спрямовані на переконання ОСОБА_7 у тому, що вона, ОСОБА_5 , здійснює вплив на відповідних службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема на початку грудня 2023 року, використовуючи свої службові повноваження та посаду, дізнавшись про призначення виплати ОСОБА_7 , повідомила останній про вказану подію, після чого, у невстановлений досудовим розслідуванням точні дату та час, але не пізніше 14.12.2023 прибула за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , де у ході особистої розмови повідомила ОСОБА_7 про необхідність надання їй, ОСОБА_5 , неправомірної вигоди у сумі 5000 доларів США у якості оплати за здійснення нею впливу на відповідних службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого надала реквізити банківського рахунку на який необхідно було перерахувати грошові кошти.

Відтак, 14.12.2023 близько 12.45 год. ОСОБА_7 , на виконання вказівки ОСОБА_5 та будучи переконаною у тому, що без втручання ОСОБА_5 вона б не отримала одноразову грошову допомогу, ОСОБА_7 здійснила переказ грошових коштів у сумі 190 000 гривень (на момент висунення незаконної вимоги еквівалентно обумовленій сумі 5000 доларів США) на банківський рахунок АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з номером НОМЕР_1 зареєстрованому на ім`я ОСОБА_5 .

У подальшому, зазначеною неправомірною вигодою ОСОБА_5 розпорядилась на власний розсуд.

Окрім того, ОСОБА_5 , діючи всупереч вимогам указаних нормативно-правових актів, після заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_7 , які вона отримала на свій банківський рахунок 14.12.2023 близько 12.45 год., усвідомлюючи і розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, діючи при цьому умисно та цілеспрямовано, достовірно знаючи, що грошові кошти отримані злочинним шляхом, з метою легалізації (відмивання) грошових коштів, одержаних внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що передувало легалізації, та розуміючи, що внаслідок викриття її злочинної діяльності такі грошові кошти можуть бути заблоковані на картковому рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з номером НОМЕР_1 зареєстрованому на ім`я ОСОБА_5 здійснила фінансові операції з подальшого зняття частини таких коштів у вигляді готівки, а саме: 15.12.2023 о 08.59 год. здійснила фінансову операцію з отримання готівки в сумі 100 000 гривень у відділенні АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що розташоване за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, селище Крижопіль, вулиця Героїв України, 46; 16.12.2023 о 09.56 год. здійснила фінансову операцію зняття готівки в банкоматі в сумі 20 000 гривень у відділенні АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що розташоване за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, селище Крижопіль, вулиця Героїв України, 46; 16.12.2023 о 15.13 год. здійснила фінансову операцію зняття готівки в банкоматі в сумі 20 000 гривень за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, селище Крижопіль, вулиця Данила Нечая, 13А; 17.12.2023 о 11.24 год. здійснила фінансову операцію зняття готівки в банкоматі в сумі 20 000 гривень за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, селище Крижопіль, вулиця Данила Нечая, 13А.

У подальшому після проведення вказаних фінансових операцій, ОСОБА_5 розпорядилась зазначеними готівковими коштами на власний розсуд.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці села Тернівка Крижопільського району Вінницької області, громадянці України, проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій, 20.01.2026 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та пропозиції здійснити вплив за надання такої вигоди, а також набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення дій, спрямованих на приховування такого майна або володіння ним, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо, повністю одержано злочинним шляхом.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-Протоколом проведення допиту потерпілої ОСОБА_7 , яка надала показання з приводу обставин, за яких вона спілкувалась із ОСОБА_5 з приводу отримання нею одноразової грошової допомоги, а також з приводу обставин передачі (перерахування) грошових коштів ОСОБА_5 ;

- Протоколом огляду речей та документів (мобільного телефону ОСОБА_7 ) на якому зафіксовано наявність листування між нею та ОСОБА_5 , де остання висловлюється з приводу наданої нею «допомоги», а також згадує про «повернення грошей»;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 (Начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 ), який надав показання з приводу проходження державної служби ОСОБА_5 в ІНФОРМАЦІЯ_5 ) спілкування із ОСОБА_7 , яка повідомила йому про діяльність ОСОБА_5 та з приводу обставин передачі (перерахування) їй грошових коштів;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 (головний спеціаліст ІНФОРМАЦІЯ_4 ), яка надала показання з приводу діяльність спрямовано на забезпечення здійснення виплати ОСОБА_7 як матері загиблого військовослужбовця в межах, передбачених своїми службових повноважень;

- Протоколом тимчасового доступу до речей і документів, що містяться у володінні АТ КБ «Приватбанк», а також протоколом огляду документів, де зафіксовано дані щодо отримання грошових коштів на рахунок ОСОБА_5 , а також дані щодо їх подальшого зняття у вигляді готівки.

Крім того слідчий в клопотанні вказує, що внесення клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_5 викликано наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що вона підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двох років з конфіскацією майна, а тому може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце проживання та під загрозою застосування суворої міри покарання, з метою уникнення покарання може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі за межами України.

Також ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, з якими працює у ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також на потерпілу ОСОБА_7 , оскільки наявність такого впливу зберігається до дослідження їх показань безпосередньо судом під час судового розгляду. Відповідно не можна виключати ймовірності того, що не будучи обмеженою у спілкуванні із свідками та потерпілою, вона може здійснювати на них незаконний вплив, з метою формування певної позиції шляхом викривлення чи надання останніми неправдивих показань.

Саме тому, однією із цілей обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є зведення до мінімуму можливості ОСОБА_5 контактувати з іншими особами, окрім як у межах, достатніх для забезпечення встановлених законом прав підозрюваного.

Вищевикладене свідчить про те, що на даний час існують ризики того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі не буде виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу та матиме можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування справи.

Також, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вищевикладене свідчить про те, що на даний час існують ризики того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, не буде виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу та матиме можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування справи, а тому слідчий за погодженням з прокурором просив суд, застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та у разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язки.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , клопотання підтримав та вказав, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позицію прокурора.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, оскільки в період обставин інкримінованого злочину підозрювана перебувала у відпустці та приступила до роботи після декрету лише в жовтні 2023 року, крім того захисник зазначає, що ризики вважає не доведеними, оскільки підозрювана не затримана, в повній мірі виконує свої процесуальні обов`язки, сама прибула до суду, має двох дітей, перебуває у шлюбі з військовослужбовцем, який на даний час здійснює оборону України, та раніше не судима. З огляду на викладене просила суд, відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби.

Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засідання підтримала позицію свого захисника. На запитання суду повідомила, що в неї на утриманні перебуває двоє її неповнолітніх дітей, вона перебуває у шлюбі, чоловік служить в підрозділі К2 та є учасником бойових дій, підозрювана раніше не судима, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнає, додатково повідомила, що вказані в клопотанні грошові кошти в потерпілої позичила та станом на день розгляду даного клопотання позичені кошти повернула, що можуть підтвердити свідки.

Дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000047 від 28.07.2025, заслухавши думку прокурора, підозрюваної та її захисника, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять наданні сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що слідчими слідчого управління ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000047 від 28.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

20 січня 2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та пропозиції здійснити вплив за надання такої вигоди, а також набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення дій, спрямованих на приховування такого майна або володіння ним, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо, повністю одержано злочинним шляхом.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 369-2 КК України обґрунтована.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна (ч. 1 ст. 209 КК України), та за яке законом передбачено покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років (ч. 2 ст. 369-2 КК України), а тому враховуючи обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за злочини по яким оголошено підозру, особу підозрюваної, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрювана ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у зазначеному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Однак, прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки ОСОБА_5 зареєстрована та має постійне місце проживання, у неї на утриманні перебуває двоє її неповнолітніх дітей, вона перебуває у шлюбі, чоловік служить в підрозділі К2 та є учасником бойових дій, підозрювана раніше не судима, що свідчить про наявність у останньої міцних соціальних зв`язків, крім того вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнає, додатково повідомила, що вказані в клопотанні грошові кошти в потерпілої позичила та станом на день розгляду даного клопотання позичені кошти повернула, що можуть підтвердити свідки.

Останні з наведених обставин потребують перевірки під час подальшого досудового розслідування та таким висловленим доводам та повідомленим підозрюваною фактам, має бути надана належна правова оцінка.

Відповідно до статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, на утриманні перебуває двоє її неповнолітніх дітей.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що події інкримінованих підозрюваній кримінальних правопорушень мали місце у 2023 року, тобто станом на дату розгляду вказаного клопотання пройшло два з половиною роки, при цьому підозрювана, не будучи затриманою в порядку ст. 208 КПК України та будучи без запобіжного заходу, самостійно з`явилась на розгляд вказаного клопотання, що свідчить про зменшення ризиків, зокрема ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Таким чином, оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, беручи до уваги міцність соціальних зв`язків підозрюваної, наявність постійного місця проживання, наявність родини, відсутність судимостей, слідчий суддя дійшов висновку про достатніcть підстав для переконання про можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (справа «Мамедова проти Росії»).

Так, на думку суду, та обставина, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, які відносяться до нетяжких та тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна (ч. 1 ст. 209 КК України), та у вигляді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років (ч. 2 ст. 369-2 КК України), розуміючи, що за скоєне їй може загрожувати міра покарання у виді позбавлення волі, має значення при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, а відтак слідчий суддя дійшов до переконання про доцільність відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до частини першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи вимоги статті 181 КПК України, вважає за можливе та необхідне застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, так як даний запобіжний захід зможе запобігти ризикам зазначеним у ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 179, 181, 184, 186, 193, 196, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 20 березня 2026 року.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою у визначений ними час;

- не відлучатись з населеного пункту, де вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які є свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорта) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії ухвали, в межах строку досудового розслідування, тобто до 20 березня 2026 року.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Направити ухвалу для виконання органу Національної поліції України за місцем проживання ОСОБА_5 для негайної постановки на облік підозрюваної, про що повідомити слідчого і прокурора.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя