Справа № 202/4879/25
Провадження № 1-кс/202/9141/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.07.2023 за № 0000071,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Дніпро, українки, громадянки України, яка працює на посаді заступника директора ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, депутатом та адвокатом не являється.

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч.2 ст.27 ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурором відділом Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч.2 ст.27 ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що засновник та директор ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_7 підозрюється у тому, що з червня 2023 року по червень 2025 року, будучи службовою особою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та всі обставини, що характеризують об`єктивні ознаки кримінального правопорушення (об`єкт і предмет посягання, характер діяння, спосіб вчинення), діючи свідомо й цілеспрямовано з чітко визначеним прямим умислом та переслідуючи корисливий мотив спрямований на заволодіння бюджетними коштами, створив і керував організованою групою, до складу, якої залучив заступника директора ІНФОРМАЦІЯ_2 (по тексту підозри Департамент) ОСОБА_4 , а також ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діяли в якості бухгалтерів групи підконтрольних ОСОБА_7 товариств ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_8 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 », для маскування походження матеріалів і коштів, вчинення фінансових операцій з ними та їх подальшої легалізації. Так, ОСОБА_7 зорганізував учасників утвореної ним організованої групи, об`єднавши їх спільною метою, направленою на систематичне заволодіння бюджетними коштами ІНФОРМАЦІЯ_10 , виділеними Департаменту з питань самоорганізації населення під час виконання робіт з усунення аварій житлового фонду (поточний ремонт - заміна вікон і дверей на металопластикові), в умовах воєнного стану, у особливо великому розмірі.

Так, ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що у період з червня 2023 по червень 2025, діючи у складі організованої групи, разом з учасниками групи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленими особами, умисно та з корисливих мотивів, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та шляхом складання завідомо неправдивих офіційних документів, та внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, у межах договорів №18 від 12.01.2024, №22 від 23.01.2024, №26 від 24.01.2024, укладених між Департаментом та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », предметом яких визначено «Усунення аварій в житловому фонді (поточний ремонт вікон та дверей із заміни на металопластикові, у житлових будинках, розташованих у місті Дніпрі, за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , відповідно), в умовах воєнного стану, заволоділи коштами ІНФОРМАЦІЯ_10 в сумі 3 323 092,95 грн, що у 1238 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є особливо великим розміром

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.27 ч. 5 ст. 191 КК України, а саме:

- заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене в особливо великих розмірах, вчинене організованою групою.

Крім того, умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані ч.2 ст.27 ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, а саме:

- складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, вчинені організованою групою.

За сукупністю, умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані ч.2 ст.27 ч.5 ст.191, ч.2 ст.27 ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України.

16.12.2025, у порядку ст. ст. 276-278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч.2 ст.27 ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Дніпро, українка, громадянка України, працює на посаді заступника директора ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, депутатом та адвокатом не являється.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, у ході досудового розслідування, належними та допустимими доказами у їх сукупності.

У ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

Так, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, мають враховуватись вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є особливо тяжким, та за вчинення якого кримінальним кодексом передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Знаходячись на свободі, підозрювана ОСОБА_4 , усвідомлюючи факт повідомлення їй про підозру у вчиненні особливо тяжкого корупційного злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та реальну можливість призначення їй покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із додатковими видами покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням не застосовується до осіб, засуджених за корупційні кримінальні правопорушення. Тобто у разі визнання ОСОБА_4 винуватою покарання у виді позбавлення волі матиме для неї реальний, а не умовний характер, що істотно підвищує ризик її ухилення від правосуддя.

Окрім того, попередньо встановлена сума збитків у розмірі більше 3 млн грн, частину з яких, за матеріалами провадження, було отримано безпосередньо підозрюваною, що дає підстави вважати, що вона має у своєму розпорядженні значний розмір грошових коштів. Наявність таких коштів створює реальну можливість тривалого переховування від органів досудового розслідування та суду шляхом постійної зміни місця проживання, транспортних засобів тощо.

Крім того, підозрювана ОСОБА_4 , може покинути територію України. Маючи у розпорядженні значні грошові кошти, вона здатна тривалий час переховуватись за межами України. З огляду на те, що в Україні триває режим воєнного стану, у разі виїзду ОСОБА_4 за кордон іноземні держави в подальшому можуть відмовити в її екстрадиції, посилаючись на можливу небезпеку для її життя чи здоров`я у зв`язку з активними бойовими діями на території України. Це додатково посилює ризик її ухилення від кримінальної відповідальності.

Слід також відзначити підвищений суспільний резонанс у даному кримінальному провадженні. Так, злочинні дії підозрюваних виразились у неодноразовому заволодінні грошовими коштами в особливо великому розмірі, які були виділені ІНФОРМАЦІЯ_11 для виконання робіт з усунення пошкоджень багатоквартирних житлових будинків, які виникли внаслідок агресії російської федерації.

Вагомою підставою для застосування попереднього ув`язнення є ризик переховування особи від правосуддя. Небезпека такого переховування у даному випадку зумовлена поєднанням суворості можливого покарання (у тому числі неможливістю застосування до підозрюваного звільнення від відбування покарання з випробуванням за ст. 75 КК України), значним матеріальним становищем підозрюваного, його можливими корупційними зв`язками та потенційними міжнародними контактами, що у сукупності створює реальний ризик його ухилення від органів досудового розслідування та суду.

Знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризику того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ризик знищення, приховування або спотворення речей та документів у даному кримінальному провадженні обумовлений, зокрема, способом вчинення злочину шляхом систематичного внесення недостовірних відомостей до офіційних документів, у тому числі іншими співучасниками, які передавали відповідні документи безпосередньо підозрюваній ОСОБА_4 . Зазначені документи використовувалися як при підготовці до вчинення злочину, так і під час реалізації злочинного алгоритму заволодіння бюджетними коштами та маскування протиправної діяльності шляхом надання їй зовнішніх ознак легітимності.

Так, під час досудового розслідування проводились численні слідчі дії, направлені на встановлення місцезнаходження документів бухгалтерського обліку, які складались учасниками групи під час вчинення злочину, і які мають істотне значення для кримінального провадження, і для встановлення всіх обставин злочину. Слідчими оголошувались ухвали про тимчасовий доступ до вказаних документів підозрюваному ОСОБА_7 , а також службовим особам Департаменту у тому числі директору ОСОБА_10 , однак вказані особи відмовились видати зазначені в ухвалі слідчого судді документи. Крім того, проводились обшуки за місцем знаходження офісних приміщень ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та Департаменту, місцями мешкання підозрюваних, однак документів також виявлено не було, хоча вказані документи повинні зберігатись, як у Замовника робіт, так і у Підрядника робіт, і навіть у випадку пошкодження, або втрати, вказані документи повинні були бути відновлені протягом 6-ти місяців з дня виявлення вказаного факту. Однак, станом на теперішній час, підозрювані та інші співучасники злочину, продовжують переховувати документи, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин злочину, а саме документи щодо виконання вищевказаних договорів, у тому числі оригінали Актів Кб-2в, довідок Кб-3, та інших документів, які складались у процесі проведення робіт.

Таким чином є всі підстави вважати, що вказані особи, у тому числі підозрювана ОСОБА_4 переховують від органів досудового розслідування документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та/або знищили вказані документи, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Так, отримавши повідомлення про підозру та розуміючи, у межах яких саме договорів підозрюваній інкримінуються події, і які саме документи створювались і підписувались нею у процесі вчинення злочину, і які перебувають у її володінні, підозрювана ОСОБА_4 має реальну можливість: знищити чи приховати такі документи, позбавивши орган досудового розслідування важливих доказів, та/або виготовити інші, завідомо неправдиві офіційні документи з метою штучного виправдання своєї діяльності та діяльності співучасників.

Указане свідчить про реальність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який не може бути нівельований шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

3. Незаконно впливати на свідків чи інших осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризику того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, потерпілих чи експертів у кримінальному провадженні.

Вказаний ризик у даному кримінальному провадженні підтверджується відомостями, отриманими під час проведення слідчих (розшукових) дій. Так, встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 тривалий час працює у Департаменті, перебуває у робочих дружніх відносинах із іншими працівниками, у тому числі із тими, які у теперішній час не допитані.

За таких умов, перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 має реальну можливість незаконно впливати на свідків у провадженні, а також на осіб, які наразі не допитані, але можуть бути залучені до участі у кримінальному провадженні в якості свідків у подальшому.

Підозрюваній відомі місця проживання, контактні дані та способи зв`язку з іншими співучасниками злочину й потенційними свідками. Це створює реальну загрозу того, що вона: організовуватиме їхнє переховування від органів досудового розслідування; шляхом погроз, шантажу, підкупу чи інших незаконних засобів схилятиме таких осіб до надання завідомо неправдивих, узгоджених між собою показань, вигідних стороні захисту; спонукатиме їх до відмови від дачі показань або зміни раніше наданих свідчень.

Перебуваючи під вартою, можливість підозрюваної ОСОБА_4 безперешкодно впливати на інших осіб є мінімальною. Натомість, залишаючись на свободі, або навіть під домашнім арештом, підозрюваний матиме реальну змогу: особисто спілкуватися з особами, які можуть бути причетні до вчинення злочину, за місцем свого проживання чи в інших місцях; безконтрольно контактувати з ними засобами мобільного та інтернет-зв`язку (дзвінки, месенджери тощо), у тому числі з метою узгодження позицій, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні та уникнення кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, ризик незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження є реальним, триваючим і не може бути усунутий шляхом застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно з п.5 ч.1 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризику того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Під час проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що злочинна діяльність підозрюваної ОСОБА_4 носила системний і повторюваний характер. Після заволодіння бюджетними коштами по першому об`єкту будівництва підозрювана не припинила протиправні дії, а, діючи з корисливих мотивів, продовжила реалізацію тієї ж злочинної схеми на інших об`єктах. Це свідчить про сформовану злочинну модель поведінки, спрямовану на систематичне незаконне збагачення за рахунок бюджетних коштів.

Крім того, встановлено, що підозрювана схильний до вчинення кримінальних правопорушень із метою приховування вже вчинених злочинів та уникнення викриття і притягнення до кримінальної відповідальності. Зокрема, йдеться про складання та видачу завідомо неправдивих офіційних документів, які покликані створити видимість правомірного використання бюджетних коштів.

Таким чином, є підстави вважати, що протиправна діяльність підозрюваної є: умисною, систематичною, безпосередньо пов`язаною з бажанням швидкого незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів.

За таких умов, перебуваючи на свободі, підозрювана ОСОБА_4 може: продовжити реалізацію аналогічних злочинних схем на інших об`єктах чи в інших організаційно-правових формах, вчинити нові умисні злочини, спрямовані на приховування вже вчинених правопорушень, у тому числі пов`язані з фальсифікацією документів, впливом на свідків, перешкоджанням досудовому розслідуванню.

Отже, наявність реального ризику вчинення підозрюваною інших кримінальних правопорушень підтверджується характером та системністю її попередньої злочинної діяльності й не може бути нейтралізована застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, є вимушеною необхідністю, яка зумовлена необхідністю забезпечення виконання покладених на підозрювану процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання спробам останньої переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, приховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків у цьому кримінальному провадженні та інших осіб, вчинити нові кримінальні правопорушення.

Водночас, застосувати інші, більш м`які запобіжні заходи (особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт) ніж взяття під варту.

Водночас слід зазначити, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, встановлюються всі обставини вчинення кримінального правопорушення, а також всі особи, причетні до його вчинення, що може суттєво вплинути на подальшу поведінку підозрюваної. Дані обставини також вказують на необхідність застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, у слідства є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Виходячи з того, що злочин, інкримінований ОСОБА_4 носить матеріальний характер і корисливий мотив, та полягає у нанесенні збитків місцевому бюджету у розмірі 3 323 092,95 грн, що у 1238 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є особливо великим розміром, скоєний організованою групою, шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем, у період дії воєнного стану, під час активної фази воєнних дій, вказаний злочин має значний суспільний резонанс.

У зв`язку з чим, вказаний розмір застави не зможе забезпечити виконання покладених на підозрювану ОСОБА_4 обов`язків, та запобігти настанням ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Так, при застосуванні як альтернативи такого запобіжного заходу як застава необхідно виходити у тому числі з майнового стану підозрюваного та розміру отриманої в результаті вчинення злочину неправомірної нагороди. Оскільки не завжди розмір застави, передбачений кримінальним процесуальним кодексом, є вагомим для підозрюваного, і надасть можливість забезпечити його належну процесуальну поведінку. У даному випадку можливість звернення застави, у розмірі, передбаченому КПК України, жодним чином не вплине на матеріальний стан підозрюваного, і тому звернення застави у такому розмірі не зможе виступати стримуючим фактором від вчинення вищевказаних незаконних дій, та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Разом з тим, суспільний резонанс у даному кримінальному провадженні викликан тим, що злочинні дії підозрюваної ОСОБА_4 , направлені на заволодіння бюджетними коштами, вчинені під час широкомастабної збройної агресії з боку російської федерації, і в тому числі в особливо великому розмірі. Суспільство заінтересовано в тому, щоб особа, яка підозрюється у заволодінні бюджетними коштами в особливо великому розмірі, понесла відповідне справедливе покарання. А в даному випадку, провести швидке, повне досудове розслідування, у розумні строки, а також в подальшому судовий розгляд, можна лише забезпеченням належної поведінки підозрюваної, та її участі у слідчих діях, що в даному випадку можна забезпечити лише застосуванням до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Саме через вказані обставини, необхідно в даному випадку застосувати в якості альтернативи заставу в розмірі, що перевищує розмір встановлений кримінально процесуальним кодексом.

На підставі ст.182 КПК України в даному випадку є обґрунтовані підстави вважати, що необхідно визначити підозрюваній ОСОБА_4 можливість внесення застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на теперішній час становить 3028 гривень та складає 908 400 гривень.

Таким чином, запобіжний захід у виді тримання під вартою повинен забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків шляхом убезпечення від справдження хоча б одного з вищевказаних ризиків, визначених ст. 177 КПК України або стягнення внесених (у разі внесення застави) коштів за невиконання підозрюваною обов`язків.

На підставі викладеного, слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

В ході розгляду клопотання прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної, з визначенням застави в розмірі в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч.2 ст.27 ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, -

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків, просив застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід, або визначити помірний розмір застави.

Підозрювана ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання та підтримала позицію захисника.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України,на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: протоколом про результати аудіо контролю особи №3829т/55/103-2024 від 21.05.2024; протоколом про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем №3821т/55/103-2024 від 21.05.2024; протоколами про результати зняття інформації з транспортних комунікаційних мереж №5520т/55/103-2023 від 13.10.2023, ?№3810т/55/103-2024 від 21.05.2024, №45т/55/103-2025 від 03.01.2025, 1557т/55/103-2024 від 20.02.2024; протоколом про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем №5646т/55/103-2023 від 20.10.2023, ?№1560т/55/103-2024 від 20.02.2024; протоколами обшуків від 06.06.2025 за місцями здійснення діяльності Департаменту, ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_12 », офісних приміщень, місцями мешкання ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_8 від 10.06.2025; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_9 від 09.06.2025; протоколом огляду комп`ютерної техніки від 11.06.2025; протоколом тимчасового доступу до документів в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_13 »; висновком судової економічної експертизи №375 від 30.11.2025; висновком судової економічної експертизи №374 від 03.12.2025; висновком судової економічної експертизи №376 від 05.12.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

При цьому слідчий суддя враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Таким чином на думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч.3 ст.27 ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 177 КПК України, в саме: можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч.3 ст.27 ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, в зв`язку з чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема знищення, приховування або спотворення речей та документів, а саме систематичним внесенням недостовірних відомостей до офіційних документів, у тому числі за участю інших співучасників, які передавали такі документи безпосередньо підозрюваній ОСОБА_4 .. Вказані документи використовувалися як при підготовці, так і під час реалізації злочинного механізму заволодіння бюджетними коштами та маскування протиправної діяльності. Під час досудового розслідування органом досудового розслідування вживались заходи щодо отримання документів бухгалтерського обліку, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема шляхом надання тимчасового доступу та проведення обшуків у ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », Департаменті та за місцями проживання підозрюваних.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, потерпілих чи експертів у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає доведеним, оскільки підозрюваний знайомий з іншими підозрюваними, а також йому відомі анкетні дані свідків у даному кримінальному провадженні, в зв`язку з чим, він шляхом погроз, шантажу або підкупу може схилити вказаних осіб надання неправдивих показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Інші ризики стороною обвинувачення не обґрунтовані та належним чином не доведені.

Слідчий суддя також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваної ОСОБА_4 , але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Окремо необхідно зазначити, що згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення підозра достатньо обґрунтована;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 є особою молодого віку та має задовільний стан здоров`я;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців підозрюваний заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину;

5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи - підозрювана працює на посаді заступника директора ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

6) репутацію підозрюваного - підозрювана має позитивні характеристики;

7) майновий стан підозрюваного підозрювана працює, має стабільний дохід;

8) наявність судимостей у підозрюваного даних не надано;

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше відомості відсутні;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення дані відсутні;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини розмір майнової шкоди складає 3 323 092, 95 грн.

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї не встановлено.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З урахуванням особи підозрюваного, який раніше не судимий, але ж підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, фактично не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо запобіжного заходу у вигляді особистої поруки слідчий суддя виходить з наступного.

Так, до суду було подано клопотання директора ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 про взяття підозрюваної ОСОБА_4 на особисту поруку.

Особиста порука полягає у наданні особами, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу (ч. 1 ст. 180 КПК України).

Особиста порука, як і особисте зобов`язання, належить до тієї категорії запобіжних заходів, у ході яких використовується моральний (психічний) метод впливу на поведінку обвинуваченого.

Довіра до поручителя перш за все полягає в усвідомленні суду того факту, що поручитель зможе сприяти досягненню мети запобіжних заходів та виконанню обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Згідно ч. 2 ст.180 КПК України кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Особиста порука як запобіжний захід застосовується з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його своєчасної участі в кримінальному провадженні. Вона обирається за наявності загальних підстав (ст. 177 КПК), і, крім того, особливих підстав. Особиста порука основана на довірі до поручителя з боку суду, яка, в свою чергу, ґрунтується на особливих моральних якостях поручителя, його авторитеті, зокрема, для обвинуваченого, що робить можливим для поручителя забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та у разі потреби - доставку його до органу розслідування чи в суд на першу вимогу.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку обвинуваченого, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Відповідно до клопотань директора ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 про взяття підозрюваної ОСОБА_4 на особисту поруку та ручаються за його належну поведінку, зобов`язуючись забезпечити явку і при необхідності доставку до суду на першу вимогу.

Суд, визначаючи одного поручителя - особу, яка заслуговує на особливу довіру, повинен встановити чи заслуговує поручитель на його довіру, чи здатний поручитель (в силу особливих моральних якостей, авторитету, фізичного і психічного стану здоров`я тощо) достатньо впливати на обвинуваченого, щоб забезпечити його належну процесуальну поведінку. Авторитет поручителя визначається його службовим становищем, поведінкою в колективі, побуті, його особистими якостями.

Слідчий суддя зазначає, що до суду не надано достатніх доказів, що характеризують поручителя, з яких би суд міг встановити, чи заслуговує поручитель на його довіру, чи здатний поручитель достатньо впливати на підозрюваної ОСОБА_4 , щоб забезпечити її належну процесуальну поведінку та реально забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, з врахуванням обставин інкримінованих кримінальних правопорушень.

З урахуванням усіх обставин, встановлених на цьому етапі здійснюваного кримінального провадження, та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, даний захід, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, наразі, на думку слідчого судді, не здатна належним чином впливати на процесуальну поведінку ОСОБА_4 ..

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, а також встановлений судом ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на переконання слідчого судді є найбільш вагомим, що в свою чергу приводить слідчого суддю до переконання, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваної ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується при наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, можливості ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги особу підозрюваної ОСОБА_4 , тяжкість вчинення ним кримінальних правопорушень, враховуючи особу підозрюваної, зокрема те, що вона офіційно працює, раніше не судима, заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, слідчий суддя вважає за доцільне визначити підозрюваній розмір застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 454 200 грн. 00 коп., оскільки саме такий розмір застави, з урахуванням відомостей про особу підозрюваної, характеру інкримінованих кримінальних правопорушень, на переконання слідчого судді, здатна забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, по 15 лютого 2026 року включно.

Встановити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 454 200 (чотириста п`ятсот чотири гривень двісті) гривень 00 копійок, які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ІНФОРМАЦІЯ_14 , банк отримувача: ІНФОРМАЦІЯ_15 , рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, ЄДРПОУ НОМЕР_1 , Код банку отримувача (МФО) НОМЕР_2 .

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави вона буде вважатися такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду;

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

У задоволенні клопотання директора ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 про взяття підозрюваної на поруки відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала слідчого судді діє по 15.02.2026 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1