Номер провадження 1-кс/205/2026/25
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

15 жовтня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погодженого першим заступником керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001276 від 14.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2025 року на адресу суду надійшло вищезазначене клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Копія клопотання та додані до нього матеріали вручені підозрюваному 15 жовтня 2025 року о 10 годині 40 хвилин.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у ОСОБА_5 , 12.10.2025 у вечірній час (більш точний час досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим), перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , на ґрунті ревнощів, виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на нанесення останній тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій прямий протиправний умисел, 12.10.2025 в період часу з 18 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин (більш точний час досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим), ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи неминучість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення шкоди здоров`ю потерпілої та свідомо бажаючи їх настання, наніс численні удари в область голови та тулубу потерпілої ОСОБА_10 , прикладаючи значну силу для досягнення мети.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11 години 42 хвилин 13.10.2025, померла. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 2127 від 14.10.2025 смерть ОСОБА_10 настала внаслідок шоку, інших уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла, сумісної тупої травми тіла, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом невизначеного наміру.

14.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:

- протокол огляду місця події від 13.10.2025;

- постанова про визнання речовими доказами від 14.10.2025;

- протокол огляду місця події від 13.10.2025;

- постанова про визнання речовими доказами від 14.10.2025;

- постанова про призначення судово-медичної експертизи;

- протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 14.10.2025;

- лікарське свідоцтво про смерть № 2127 від 14.10.2025;

- повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 14.10.2025;

- протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 14.10.2025;

- протокол огляду від 14.10.2025;

- інші матеріалами кримінального провадження.

У клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України може переховуватись від суду та органу досудового розслідування, так ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, під загрозою застосування реальної міри покарання, може переховуватись від суду або органу досудового розслідування. Даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків. Хоча останній перебуває у шлюбі з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , він з останньою не проживає спільно та не має спільного побуту протягом тривалого проміжку часу. Неповнолітня донька підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також проживає окремо, разом з матір`ю, та батько ОСОБА_5 її не утримує. Підозрюваний офіційно не працевлаштований, на утриманні не має малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб. Крім того, внаслідок збройної агресії російської федерації та злочинного повномасштабного вторгнення на територію України 24.02.2022, Україною, згідно з загальнодоступними даними, на близько 26% міжнародно визнаної території України не поширюється фактичний контроль української влади внаслідок її окупації загарбником та активних бойових дій, що створює додаткові можливості для виїзду з території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску. В сукупності, це посилює ризик наміру підозрюваного переховуватись від суду та органу досудового розслідування, виїхавши за межі підконтрольних Україні територій.

п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний зареєстрований та проживає у будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому вказаний будинок є місцем вчинення злочину, яке, зокрема, може містити речові докази. Повідомивши оператору швидкої медичної допомоги про виявлення співмешканки ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями, підозрюваний ОСОБА_5 не повідомив про настання її смерті та водночас заявив, що не знає, коли і де було вчинено побиття. Така поведінка свідчить про усвідомлене ухиляння від надання правдивих відомостей про обставини події та породжує обґрунтований ризик того, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на знищення, приховування або спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (зокрема: одягу та інших предметів, що могли містити сліди злочину, мобільних пристроїв, паперових або електронних носіїв інформації, а також речей на місці події). Така поведінка вказує на наявність обґрунтованої підстави вважати, що без застосування запобіжного заходу існує реальна загроза втрати доказів та перешкоджання проведенню належного досудового розслідування.

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України може незаконного впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком підозрюваного, вони мають спільне місце проживання, таким чином, шляхом погроз або вмовлянь підозрюваний може впливати на зміну або відмову від показань, які надано під час розслідування. Також слідчий зазначає, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої рішення лише тими показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на етапі досудового розслідування кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Таким чином, шляхом погроз або вмовлянь підозрюваний може впливати на зміну або відмову від показань, які надано під час кримінального провадження.

п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки девіантна поведінка підозрюваного свідчить про його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень. Окрім того, свідок ОСОБА_11 вказує на те, що також потерпає від насильства з боку підозрюваного ОСОБА_5 . Виходячи з зібраних матеріалів провадження та з урахуванням характеру вчинених дій, способу їх реалізації й наявності особистих неприязних відносин між підозрюваним і його батьком, існує обґрунтований ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, зокрема спрямованих на заподіяння шкоди здоров`ю його батька, з огляду на безперешкодний доступ до останнього (вони проживають спільно в одному будинку) та можливість повторного контакту.

В судовому засіданні прокурори наполягали на задоволенні поданого клопотання, надавши обґрунтування необхідності його задоволення аналогічні тим, що викладені в клопотанні слідчого. При цьому прокурор вважає що більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Він зазначив, що від завданих ним тілесних ушкоджень потерпіла не могла померти. За його словами, він завдав їй декілька ударів по обличчю ввечері 12.10.2025 року. В цей час вони разом вживали алкогольні напої, після чого ОСОБА_10 вжила наркотичні засоби. Наступного дня, 13.10.2025 року, ОСОБА_5 прокинувся близько 10:00. Потерпілу він знайшов сплячою та почув її дихання. Він не розбудив її, пішов до іншої кімнати, а через кілька хвилин повернувся і почав розмовляти з нею, проте вона не відповідала. ОСОБА_5 розвернув її обличчям до себе та помітив, що одне око було відкритим і виглядало «як скляне», з іншого ока стікала сльоза з кров`ю. Він намагався будити потерпілу дотиками до плеча та легким потряхуванням, але вона не реагувала, хоча ще дихала. Пізніше він помітив зупинку її дихання, почав викликати швидку медичну допомогу та намагався здійснювати штучний масаж серця та штучне дихання, проте його зусилля не дали результату.

Захисник ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 заперечила проти клопотання прокурора, вказавши що зазначені ризики є необґрунтованими, ОСОБА_13 є раніше не судимою особою і за доцільним би було б застосувати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши сторони кримінального провадження дійшов до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001276 від 14.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

14.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Таким чином, слід визнати підозру щодо ОСОБА_5 обґрунтованою та достатньою для того, щоб прийти до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України, а тому приходить до переконання про необхідність вирішувати питання про обрання певного виду запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_5 .

Разом з тим, за положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно з ч.1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні .

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, підозрюваної у вчинені злочину, за який Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

При вирішенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Слідчий суддя берe до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Отже, існує ризик, що ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчинити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також суд враховує, що ОСОБА_5 має неповнолітню дитину, яка не перебуває у нього на утриманні, не має на утриманні інших неповнолітніх або недієздатних осіб, не працевлаштований, перебуває у шлюбі, однак спільно з дружиною не проживає.

Разом з тим, слідчий суддя не приймає до уваги ризик знищення, сховання або спотворення доказів підозрюваним, оскільки протокол огляду місця події від 13.10.2025 та інші матеріали кримінального провадження підтверджують, що всі об`єкти та предмети, які могли містити сліди злочину або інші речові докази, були оглянуті та зафіксовані слідчим у встановленому порядку, визнані речовими доказами передані на зберігання до ВП№1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області.

Крім того, слідчий суддя не приймає до уваги ризик, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, оскільки він не знайшов свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження. Посилання слідчого на те, що ОСОБА_5 нібито має девіантну поведінку, яка свідчить про схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, є голослівним, оскільки встановлено, що підозрюваний раніше не судимий, а до матеріалів справи не долучено жодних відомостей щодо притягнення його до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Враховуючи доведеність зазначених ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, а також тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, слідчий суддя доходить висновку, що застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу є обґрунтованим, необхідним та пропорційним поставленим завданням кримінального провадження.

Натомість, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою щодо ОСОБА_5 для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, оскільки в ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, за яким останній проживає тривалий час, відсутні відомості про його негативні характеристики.

Відповідно до частин першої та другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки домашній арешт є менш суворою мірою, пов`язаною з позбавленням свободи особи, і в даній справі прокурором у достатній мірі обґрунтовано необхідність застосування цих заходів, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно вказаної особи саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням на підозрюваного обов`язків, визначених ст.194 КПК України, зокрема, прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання чи перебування, утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 176-178, 181,183, 193-196, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погодженого першим заступником керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001276 від 14.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відносно ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 , цілодобово залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім випадків необхідності прибуття до слідчого, прокурора, суду, закладу охорони здоров`я для планового лікування, або до безпечного місця (укриття) на час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати на виклик до органу досудового розслідування, прокурора, суду за першою вимогою, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомити про це посадову особу або орган що здійснив виклик;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання чи перебування,

- утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим.

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає виконанню після її проголошення.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання СВ ВП №1 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

Строк дії ухвали до 13 грудня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_14