Провадження № 1-кс/638/2536/25
УХВАЛА

Іменем України

03 жовтня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання т.в.о. слідчого Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001177 від 30.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , про арешт майна, в якому просила накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, на вилучений 29.09.2025, автомобіль «FORD RANGER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який був отриманий в якості гуманітарної допомоги благодійною організацією «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД ПІДТРИМКИ ССО», та переданий для використання у заходах необхідних для оборони України, військовій частині НОМЕР_3 в особі командира ОСОБА_5 .

В обгрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001177 від 30.09.2025 за ч. 1 ст. 286-1 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснює Ізюмська окружна прокуратура.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.09.2025 року близько о 15 години 30 хвилин в м. Ізюм Харківської області в районі перехрестя: автодорога «Київ-Харків-Довжанський» - вул. 24-го Серпня сталося зіткнення автомобіля «KIA CARENS», реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6 з автомобілем «FORD RANGER», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 . Внаслідок події пасажир автомобіля «FORD RANGER», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження.

В період часу з 19 години 15 хвилин по 19 годину 37 хвилин 29.09.2025 проведено огляд місця події, в м. Ізюм Харківської області в районі перехрестя: автодорога «Київ-Харків-Довжанський» - вул. 24-го Серпня, де було виявлено автомобіль «FORD RANGER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пошкодженнями характерними для ДТП, який вилучено до Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області (Харківська область, м. Ізюм, площа Садова, 18/75).

Згідно акту приймання-передачі, автомобіль «FORD RANGER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який був отриманий в якості гуманітарної допомоги благодійною організацією «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД ПІДТРИМКИ ССО», та переданий для використання у заходах необхідних для оборони України, військовій частині НОМЕР_3 в особі командира ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 автомобіль «FORD RANGER», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД ПІДТРИМКИ ССО».

30.09.2025 постановою слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області вилучений транспортний засіб визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню.

Вищевказаний транспортний засіб має доказове значення за даним кримінальним провадженням, визнані речовими доказами, можуть сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності, а також мають значення для встановлення істини під час досудового розслідування.

Т.в.о. слідчого зазначає, що повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, оскільки у разі повернення зазначеного майна, можуть бути вжиті заходи та вчинені дії, направленні на його знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливити встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також проведення необхідних слідчих дій.

На підставі викладеного т.в.о. слідчого просить накласти арешт на вилучений автомобіль під час проведення огляду місця події.

Прокурор ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Надала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі.

Т.в.о слідчого ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Надала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому засіданні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання з додатками, доходить висновку про необхідність задоволення клопотання, виходячи з наступного.

30.09.2025 року т.в.о. слідчого Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_3 були внесені відомості про кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001177 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В період часу з 19 год 15 хв по 19 год 37 хв 29.09.2025 року проведено огляд місця події, в м. Ізюм Харківської області в районі перехрестя: автодорога «Київ-Харків-Довжанський» - вул. 24-го Серпня, де було виявлено автомобіль «FORD RANGER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пошкодженнями характерними для ДТП, який вилучено до Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області (Харківська область, м. Ізюм, площа Садова, 18/75).

Постановою від 30.09.2025 року, т.в.о. слідчого Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , визнано речовим доказом автомобіль «FORD RANGER», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до положень статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 6 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Після з`ясування обставин, які підтверджені відповідними доказами, слідчий суддя дійшов висновку про доведення т.в.о слідчого того, що зазначене в клопотанні майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення, як арешт вказаного майна надалі може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України т.в.о слідчого, у своєму клопотанні, довів слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті та не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання т.в.о слідчого.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 174, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. слідчого Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001177 від 30.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, на вилучений 29.09.2025, автомобіль «FORD RANGER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який був отриманий в якості гуманітарної допомоги благодійною організацією «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД ПІДТРИМКИ ССО», та переданий для використання у заходах необхідних для оборони України, військовій частині НОМЕР_3 в особі командира ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1