Справа № 496/5463/25
Провадження № 1-кс/496/1768/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000690 від 22.08.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся з клопотанням, в якому просить суд скасувати ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 26.08.2025 року в частині заборони користування автомобілем макри «Toyota camry», д.н.з НОМЕР_1 , рік випуску - 1993 року, згідно свідоцтву про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_5 , знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 26.08.2025 року клопотання слідчого СВ ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження №0000690 від 22.08.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - задоволено.

Накладено арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження до прийняття остаточного законного рішення у кримінальному проваджені №0000690 від 22.08.2025 року на вилучене під час огляду місця події м. Біляївка, вул. Отамана Головатого (головна дорога) майно, а саме: легковий автомобіль марки «Toyota camry», д.н.з НОМЕР_1 , рік випуску - 1993 року, згідно свідоцтву про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_5 , знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка користується мобільним номером телефону НОМЕР_3 ; мотоцикл марки «BMW R125GS Adventure», д.н.з НОМЕР_4 , рік випуску 2023, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який користується мобільним номером телефону НОМЕР_6 , які було поміщено на штрафмайданчик за адресою: Одеська область, Одеський р-н, с. Міжлиманське, вул. Квіткова, 36.

Задовольняючи клопотання слідчого, яке погоджено з прокурором, суд виходив з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування факту дорожньо-транспортної пригоди, а саме збереження речових доказів для проведення судових експертиз, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слід накласти арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження до прийняття остаточного законного рішення у кримінальному проваджені №0000690 від 22.08.2025 року на вилучене під час огляду місця події м. Біляївка, вул. Отамана Головатого (головна дорога) майно.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного рішення слідчий суддя, згідно з ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у справах про арешт майна з метою, наведеною у п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, відповідність майна будь-якому з критеріїв речових доказів перевіряється згідно зі стандартом доведення «достатні підстави». Наведений стандарт не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, але передбачає необхідність наведення достатньо вагомих та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

В свою чергу вимога органів, що здійснюють досудове розслідування про арешт вилученого майна до остаточного законного рішення у кримінальному провадженні суперечить принципу розумності та співрозмірності обмеження права в частині користування майном.

Адвокат зазначає, що водій ОСОБА_4 , яка є учасником ДТП вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнає. Згідно акту освідування особи, в алкогольному, наркотичному сп`янінні або під дією препаратів, що знижують увагу не перебувала. Вперше вчинила кримінальне правопорушення з необережності.

В свою чергу, в частині розумності та співрозмірності обмеження права власності шляхом позбавлення права власника чи користувача транспортного засобу користуватися належним йому на праві власності чи користуванні транспортним засобом веде до упередженого ставлення до дорожньо-транспортної ситуації та носить обвинувальний напрямок, що не допустимо згідно діючого процесуального законодавства. Зазначений автомобіль використовується її володільцем для організації ії побутових потреб та потреб її сім`ї. Зокрема перевезення дітей до дошкільного закладу. Чоловік володільця тимчасово вилученого майна мобілізований та боронить нашу державу від російських загарбників.

Транспортний засіб в результаті ДТП отримав незначні пошкодження, що дає змогу його використовувати без шкоди кримінальному провадженню. Сам транспортний засіб перебуває у технічно справному стані.

08.09.2025 року, за участі представників сторін на підставі рішення слідчого експертом, який є уповноваженим представникам НДІСЄ, було оглянуто транспортний засіб в наслідок чого зафіксовані наявні на них пошкодження.

Згідно абз.2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи проведення огляду автомобіля судовим експертом, беззастережне визнання вини володільцем транспортного засобу, а також відсутності подальшої потреби в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, в частині заборони користування транспортним засобом, сторона захисту вважає, що подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як заборона користування відпала потреба, адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання.

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань не надходило.

Слідчий СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.3 ст. 174 КПК України арешт може бути скасований лише у разі відпадіння підстав для його накладення. Оскільки вказані підстави не відпали, а потреба у збереженні речових доказів є актуальною, клопотання є передчасним і таким, що не підлягає задоволенню.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється, згідно з ч.4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, а також письмові заперечення слідчого, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 26.08.2025 року клопотання слідчого СВ ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження №0000690 від 22.08.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - задоволено. Накладено арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження до прийняття остаточного законного рішення у кримінальному проваджені №0000690 від 22.08.2025 року на вилучене під час огляду місця події м. Біляївка, вул. Отамана Головатого (головна дорога) майно, а саме: легковий автомобіль марки «Toyota camry», д.н.з НОМЕР_1 , рік випуску - 1993 року, згідно свідоцтву про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_5 , знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка користується мобільним номером телефону НОМЕР_3 ; мотоцикл марки «BMW R125GS Adventure», д.н.з НОМЕР_4 , рік випуску 2023, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який користується мобільним номером телефону НОМЕР_6 , які було поміщено на штрафмайданчик за адресою: Одеська область, Одеський р-н, с. Міжлиманське, вул. Квіткова, 36.

Згідно ст. 94 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 94 КПК України містить припис щодо оцінки доказів у кримінальному процесі, який зобов`язує слідчого суддю за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення відповідного процесуального рішення. При цьому для останнього жоден доказ не має наперед установленої сили.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: доведення, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; доведення, що арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя наголошує, що під час розгляду клопотання щодо скасування арешту майна, суд розглядає лише обставини та підстави які були наявні на момент надання такого клопотання, всі інші слідчі дії та документи які були складені чи отриманні після подання клопотання, не можуть бути взяти до уваги при розгляді клопотання.

Аналіз приписів закону про підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, які мають наслідком найбільше обмеження прав і свобод людини, засвідчує, що обов`язковими умовами їх ужиття є доведення належним представником сторони обвинувачення наявності:

1) обґрунтованої підозри щодо вчинення особою кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреб досудового розслідування, що виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) виконання завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається з клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК).

Водночас під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази, що доводять обставини, на які вони посилаються. Кожну з визначених обставин, приводів, підстав потрібно доводити окремо з посиланням на конкретні матеріальні докази. Бездоказову констатацію існування певної обставини слідчий суддя повинен розглядати як припущення.

Узагальнюючи всі дослідженні обставини, доводи учасників розгляду клопотання, суд дійшов до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у володіння заявником майном стосовно користування вказаним в клопотанні автомобілем, доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, встановлено, що, в подальшому, застосуванні арешту в частині користування автомобілем відпала потреба, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт в цій частині, оскільки подальше застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження може порушити право заявника на вільне розпорядження належним йому майном та не може бути підставою для порушення права особи передбаченого ст. 41 Конституції України.

Таким чином, з урахуванням розумності та співмірності, слід застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту щодо вказаного транспортного засобу, передавши на відповідальне зберігання та попередивши особу, якій передано на зберігання речовий доказ про необхідність збереження майна.

Частиною 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166,170-174 цього Кодексу.

Таким чином, дослідивши надані матеріали, приймаючи до уваги те, що накладений арешт перешкоджає законному праву ОСОБА_4 користуватися своїм майном а також те, що ризиків для застосування такого виду заходу забезпечення не має, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосуванні арешту в частині користування автомобілем марки «Toyota camry», д.н.з НОМЕР_1 , рік випуску - 1993 року, згідно свідоцтву про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_5 , знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відпала потреба, а відтак арешт накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 07.07.2025 року підлягає частковому скасуванню, з метою недопущення необґрунтованого порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів осіб, яким належить майно, а також осіб, у фактичному володінні яких воно знаходиться.

Враховуючи викладене, клопотання про скасування арешту майна в частині заборони користування автомобілем, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 132, 174 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000690 від 22.08.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 26.08.2025 року за матеріалами кримінального провадження №0000690 від 22.08.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на вилучене під час огляду місця події м. Біляївка, вул. Отамана Головатого (головна дорога) майно, а саме: легковий автомобіль марки «Toyota camry», д.н.з НОМЕР_1 , рік випуску - 1993 року, згідно свідоцтву про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_5 , знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати в частині користування автомобілем, залишивши арешт щодо заборони відчуження та розпорядження транспортним засобом.

В інший частині ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 26.08.2025 року залишити без змін.

Попередити власника майна про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, передбачену ст. 388 КК України.

Зобов`язати власника надати вищевказаний транспортний засіб для проведення слідчих дій, експертиз - за першою вимогою слідчого, прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1