Справа №293/494/25
Провадження № 1-кп/293/72/2026
УХВАЛА

09 лютого 2026 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілих осіб ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000469 від 29.03.2025 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду перебуває вказане кримінальне провадження.

09.02.2026 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання від представника потерпілих осіб адвоката ОСОБА_6 , за змістом якого просить, з метою забезпечення цивільного позову у вказаному кримінальному провадженні, накласти арешт у межах суми позовних вимог 1 200 000,00 грн, на грошові кошти, що знаходяться на всіх банківських рахунках, відкритих на ім`я обвинуваченого ОСОБА_7 , у банківських установах України. Також просить заборонити здійснення будь-яких видаткових операцій за рахунками обвинуваченого в межах суми арешту, за винятком операцій із зарахування коштів. В обґрунтування клопотання зазначає, що позивачами у зв`язку з загибеллю їх матері, заявлено до відшкодування моральну шкоду, загальний розмір якої становить 1200000,00 грн. Під час судового розгляду справи в підготовчому провадженні обвинувачений заявив, що позов визнає частково в сумі 500000,00 грн. Однак станом на 09.02.2026 ОСОБА_7 не вчинено жодних дій, спрямованих на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

09.02.2026 в судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах цивільних позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Присутній в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтримав клопотання свого представника, просив його задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про необґрунтованість та безпідставність заявленого клопотання адвоката ОСОБА_6 , оскільки останнім не вказано конкретних рахунків, на які потрібно накласти арешт, а також у разі задоволення клопотання, виконавча служба в порядку виконання судового рішення накладе арешт на всі рахунки обвинувачено, що призведе до порушення його прав щодо розпорядження його коштами. В такому разі забезпечення прав одного учасника неспівмірно порушуватиме права іншого учасника. З вказаних підстав просив відмовити у задоволенні клопотання.

Обвинувачений в судове засідання не з`явився. Відповідно до листа командира в/ч НОМЕР_1 від 27.01.2026 № 324 ОСОБА_7 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 та на даний час безпосередньо задіяний до виконання бойових завдань. Забезпечити його явку в судове засідання, що призначено на 09.02.2026 на 14.00 год , є неможливим.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання про арешт коштів її підзахисного ОСОБА_7 . Вказала, що обвинувачений перебуває на військовій службі за контрактом, на даний час знаходиться в зоні бойових дій, та грошове забезпечення, яке він отримує як військовослужбовець, є єдиним його доходом. До того ж, у нього на утриманні перебуває мати інвалід І-ої групи та її шестеро дітей, тому накладання арешту на кошти ОСОБА_7 , утруднить надання допомоги своїм рідним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України неявка учасників не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

Згідно ч.ч. 6,8 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 КПК України права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Згідно ч. 3 ст. 174 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Конституцією України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації правомочностей щодо таких прав, такий захід є тимчасовим. Отже, при вирішенні питання про накладення арешту враховується розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При цьому представник цивільних позивачів адвокат ОСОБА_6 , вказує на необхідність накладання арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку обвинуваченого, з метою забезпечення цивільного позову на загальну суму 1 200 000 гривень, пред`явленого в межах кримінального провадження, оскільки обвинуваченим ОСОБА_7 не вчинено жодних дій, спрямованих на відшкодування заподіяної шкоди, не зважаючи на часткове визнання ним цивільного позову.

Судом відмічається, що в цьому випадку необхідність арешту майна повинна бути зумовлена обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення цивільного позову.

Також, частина 4 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язує слідчого суддю або суд при арешті майна застосовувати найменш обтяжливий спосіб. Арешт не повинен зупиняти правомірну підприємницьку діяльність особи чи надмірно обмежувати її, а також суттєво впливати на інтереси третіх осіб..

Таким чином, з урахуванням доводів захисника обвинуваченого та прокурора, не доведення представником цивільних позивачів тих обставин, що застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження може унеможливити або значно утруднити виконання вироку в частині цивільного позову, виходячи із розумності та співмірності обмеження права власності та зважаючи на те, що накладення арешту на майно (грошові кошти) обвинуваченого суттєво впливатиме на інтереси третіх осіб, суддя приходить переконання, що в клопотанні про арешт майна слід відмовити.

Керуючись статтями 170-173, 175, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника цивільних позивачів - адвоката ОСОБА_6 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000469 від 29.03.2025 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений та проголошений 12.02.2026 о 12 год 00 хв.

Суддя ОСОБА_9