ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3503/25
У Х В А Л А

"19" грудня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004438,

В С Т А Н О В И В:

10.12.2025 прокурор Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про арешт нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 .

Клопотання подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2025 під № 0004438 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203-2 КК України, та обґрунтоване такими обставинами.

Група невстановлених осіб в порушення вимог Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» з метою отримання незаконного прибутку організувала мережу гральних закладів на території м. Києва.

Гральні заклади мережі у більшості випадків є відокремленими приміщеннями малих архітектурних форм та інших нежитлових приміщень, у яких розміщені персональні комп`ютери із встановленим програмним забезпеченням симуляції азартних ігор від 15 до 50 одиниць, розташовані у різних районах м. Києва.

До Дарницького УП ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення про те, що один з таких гральних закладів розташований у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 .

08.12.2025 в період часу з 12-43 год. по 13-43 год. за вищевказаною адресою було проведено невідкладний обшук, в ході якого виявлено та вилучено: клавіатури комп`ютерні проводні - 26 шт.; миші комп`ютерні проводні - 22 шт; системні блоки - 21 шт.; монітори комп`ютерні - 27 шт.; столи ком`ютерні - 16 шт.; стільці - 14 шт.; крісла - 4 шт.; мобільний телефон у чохлі чорного кольору - 1 шт.; мобільний телефон «Самсунг» фіолетового кольору - 1 шт.; мобільний телефон світлого кольору у силіконовому чохлі - 1 шт.; ключ від приміщення.

Клопотання мотивоване тим, що постановою слідчого від 09.12.2025 заявлений до арешту об`єкт нерухомого майна визнаний речовим доказом та наявні визначені законом підстави для його арешту з метою запобігання продовження незаконної діяльності з проведення азартних ігор та попередження настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Від прокурора ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд клопотання без її участі.

Оскільки прокурор ставить питання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, власник майна ОСОБА_4 про розгляд клопотання не повідомлялась.

Дослідивши клопотання та подані на обгрунтування його вимог копії матеріалів досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.

Порядок кримінального провадження врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України, відповідно до положень якого зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; забезпечення права на свободу та особисту недоторканість; недоторканість житла та іншого володіння особи; таємниця спілкування; невтручання у приватне життя; недоторканість права власності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо (статті 1, 7 КПК України).

В основу засади законності покладена вимога нормативного характеру, що зобов`язує усіх осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, у своїй процесуальній діяльності неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (стаття 9 КПК України).

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (частина перша статті 131 КПК України).

За правилами, установленими частиною третьою статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, не доведе, зокрема, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Одним із визначених процесуальним законом заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з частиною другою цієї норми завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правого характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (частина третя статті 170 КПК України).

Частина друга статті 173 КПК України визначає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За змістом клопотання підставою арешту майна у даному випадку є необхідність забезпечення збереження речових доказів, а відтак відповідно до частини третьої статті 170 КПК України таке майно повинно відповідати критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України дає визначення речових доказів як матеріальних об`єктів, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів досудового розслідування убачається, що обшук заявленого до арешту об`єкта нерухомого майна проводився без ухвали слідчого судді як невідкладний.

З метою легалізації цього обшуку слідчий ОСОБА_5 за погодженням з процесуальним керівником відповідно до частини третьої статті 233 КПК України звернулась до слідчого судді з клопотанням про обшук (про визнання законним обшуку).

Ухвалою слідчого судді від 17.12.2025 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено у зв`язку з недоведеністю підстав для проникнення до володіння особи без ухвали слідчого судді.

За змістом наведеної норми кримінального процесуального закону наслідком постановлення слідчим суддею ухвали про відмову задоволенні клопотання про невідкладний обшук є недопустимість доказів, встановлених внаслідок такого обшуку, та знищення отриманої інформації в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Жодних інших доказів, які б підтверджували існування обґрунтованої підозри в організації азартних ігор без ліцензії на провадження такого виду діяльності та проведення азартних ігор в заявленому до арешту нежитловому приміщенні матеріали досудового розслідування не містять.

Отже ураховуючи, що прокурор не довів обставини, які він зобов`язаний довести згідно з вимогами кримінального процесуального закону при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, правові підстави для задоволення клопотання відсутні.

Керуючись статтями 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004438.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: