У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

копія
Справа № 401/832/25 Провадження № 1-кс/401/1140/25

06 грудня 2025 року м. Світловодськ

Слідчий суддя Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 4 статті 152 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 4 статті 152 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні відділення №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області знаходиться кримінальне провадження за №0000181 від 14.03.2025 року за фактом замаху на вчинення дій сексуального характеру щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, тобто в умисному вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 4 статті 152 КК України.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що 13 березня 2025 року, в обідній час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 перебував в гостях у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , де він відпочивав та вживав алкогольні напої.

Близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи на подвір`ї, виходячи з території вищезазначеного домоволодіння, звернув увагу на малолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 як на об`єкт сексуального задоволення.

В цей час, батьки ОСОБА_9 перебували в приміщенні будинку та у ОСОБА_5 виник умисел направлений на порушення статевої недоторканості малолітньої ОСОБА_9 , вчинення відносно неї дій сексуального характеру, які були спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті, достовірно знаючи про те, що вона являється малолітньою та не досягла статевої зрілості.

З метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, посягнувши на охоронювані законом суспільні відносини, що забезпечують статеву недоторканість малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що остання не досягла чотирнадцяти років, використовуючи безпорадний стан дитини та користуючись фізичною перевагою над потерпілою, яка через свій вік не могла чинити йому активного опору, взяв її за руку та повів до свого домоволодіння де в подальшому наказав їй сісти до належного йому легкового транспортного засобу та відвіз її ставка, розташованого неподалік села Зибкове Онуфріївської селищної територіальної громади Олександрійського району Кіровоградської області.

В подальшому, перебуваючи на вказаній вище відкритій ділянці місцевості доводячи свій злочинний намір до кінця, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ОСОБА_5 зняв з себе штани та нижню білизну.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру щодо малолітньої ОСОБА_9 , яка через свій вік не могла усвідомлювати характер вчинюваних щодо неї дій, та чинити опір, діючи умисно, використовуючи безпорадний стан малолітньої внаслідок малолітнього віку потерпілої, ОСОБА_5 , з метою подальшого проникнення своїм статевим органом у тіло малолітньої ОСОБА_9 , почав намагатися здійснити орогенітальний контакт, чим посягнув на статеву недоторканість, нормальний фізичний, а також психічний розвиток малолітньої ОСОБА_9 .

В цей час, малолітня ОСОБА_9 , почала сильно плакати та відмовлятись від статевого контакту з ОСОБА_5 та останній, побоюючись, що його злочинні дії буть викриті виконавши усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, не здійснив орогенітальний контакт з причини що не залежали від його волі.

Слідчий обґрунтовує клопотання наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме тим, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та зазначив, що в обґрунтування ризику «переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду» наявні об`єктивні відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_5 чітко усвідомлює, що він вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

У період часу з 15 березня 2025 року підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину переховувався від органів досудового розслідування та суду, виїхав за кордон, та 17 березня 2025 був оголошений у міжнародний розшук.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та зазначив, що жоден з більш м?яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти встановленим у справі ризикам, тому просив клопотання задовольнити.

Зазначив, що підозрюваний в Україні офіційно не працює, джерел заробітку не має, усвідомлюючи, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості відносно малолітньої особи з метою уникнення від відповідальності за злочин, за вчинення якого, передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, на значний строк від 10 до 15 років, що дає підстави вважати, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тобто має місце ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду.

В обґрунтування ризику «незаконний вплив на потерпілого чи свідків у кримінальному провадженні» в матеріалах справи наявні об`єктивні відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_5 знає точне місце мешкання малолітньої потерпілої ОСОБА_9 та законного представника потерпілої ОСОБА_7 та може чинити психологічний тиск на останніх, внаслідок чого потерпіла чи законний представник може зміни свої покази на досудовому розслідування та в подальшому у судовому розгляді, що мають значення для встановлення всіх обставин події. На підставі вищевикладеного, наведені дані є достатніми для підтвердження ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, «незаконний вплив на потерпілого чи свідків у кримінальному провадженні».

Крім того, прокурор зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні проти статевої свободи та недоторканності відносно малолітньої особи, тому є достатні підстави вважати підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити злочинну діяльність. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання вчинення іншого кримінального правопорушення.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 повідомив, що він зареєстрований у с. Зибкове Онуфріївської ТГ, де до березня 2025 року постійно проживав з дружиною і дітьми. Дійсно, 13 березня 2025 року після відпочинку в гостях у ОСОБА_10 , зустрівши на дворі її доньку ОСОБА_9 , 2016 року народження, яка доводиться йому племінницею, він підвозив її на автомобілі ВАЗ 2107, який перебував в його розпорядженні. Він заперечує свою причетність до інкримінованого йому злочину. 14 березня 2025 року він виїхав у м. Кременчук де переночував у готелі, та наступного дня поїхав до кордону, де виїхав за межі України у Словакію на заробітки. Він знаходився на заробітках у Польщі. У Німеччині від матері у квітні 2025 року він дізнався, що його розшукують в Україні за підозрою у вчиненні інкримінованого злочину. У квітні 2025 року він повідомив слідчому ОСОБА_4 , що приїде в Україну, та доведе що не причетний до інкримінованого злочину. Його дійсно затримали на кордоні України 05 грудня 2025 року близько 01 години 40 хвилин, та привезли до відділу поліції м. Світловодська 06 грудня 2025 року близько 03 години ранку. Його права не порушувалися, він не має претензій до працівників поліції, розуміє чому його затримали, бажає сприяти досудовому розслідуванню, та просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як він не буде переховуватися від слідства та суду, та не буде впливати на потерпілу і свідків.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечив проти клопотання слідчого, вказав, що слідчим не надано до клопотання доказів в обгрунтвання пред`явленої ОСОБА_5 підозри, та не доведено наявність заявлених у клопотанні ризиків для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім цього захисник зазначив, що його підзахисний має постійне місце мешкання, в зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні клопотання, а в разі задоволення, обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши аргументи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділення Відділення № 1 (м.Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області знаходиться кримінальна справа за №0000181 від 14.03.2025 року за фактом замаху ОСОБА_5 на вчинення дій сексуального характеру щодо малолітньої ОСОБА_9 , яка не досягла чотирнадцяти років, тобто в умисному вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 4 статті 152 КК України.

З наданих слідчим матеріалів вбачається, що 13 березня 2025 року, в обідній час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 перебував в гостях у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , де він відпочивав та вживав алкогольні напої.

Близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи на подвір`ї, виходячи з території вищезазначеного домоволодіння, звернув увагу на малолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 як на об`єкт сексуального задоволення.

В цей час, батьки ОСОБА_9 перебували в приміщенні будинку та у ОСОБА_5 виник умисел направлений на порушення статевої недоторканості малолітньої ОСОБА_9 , вчинення відносно неї дій сексуального характеру, які були спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті, достовірно знаючи про те, що вона являється малолітньою та не досягла статевої зрілості.

З метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, посягнувши на охоронювані законом суспільні відносини, що забезпечують статеву недоторканість малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що остання не досягла чотирнадцяти років, використовуючи безпорадний стан дитини та користуючись фізичною перевагою над потерпілою, яка через свій вік не могла чинити йому активного опору, взяв її за руку та повів до свого домоволодіння де в подальшому наказав їй сісти до належного йому легкового транспортного засобу та відвіз її ставка, розташованого неподалік села Зибкове Онуфріївської селищної територіальної громади Олександрійського району Кіровоградської області.

В подальшому, перебуваючи на вказаній вище відкритій ділянці місцевості доводячи свій злочинний намір до кінця, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ОСОБА_5 зняв з себе штани та нижню білизну.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру щодо малолітньої ОСОБА_9 , яка через свій вік не могла усвідомлювати характер вчинюваних щодо неї дій, та чинити опір, діючи умисно, використовуючи безпорадний стан малолітньої внаслідок малолітнього віку потерпілої, ОСОБА_5 , з метою подальшого проникнення своїм статевим органом у тіло малолітньої ОСОБА_9 , почав намагатися здійснити орогенітальний контакт, чим посягнув на статеву недоторканість, нормальний фізичний, а також психічний розвиток малолітньої ОСОБА_9 .

В цей час, малолітня ОСОБА_9 , почала сильно плакати та відмовлятись від статевого контакту з ОСОБА_5 та останній, побоюючись, що його злочинні дії буть викриті виконавши усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, не здійснив орогенітальний контакт з причини що не залежали від його волі.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні зазначили, що причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 152 КК України на даній стадії досудового розслідування підтверджується зібраними належними та допустимими доказами: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 14.03.2025; протоколом огляду місця події від 14.03.2025 року, в ході слідчої дії встановлено та оглянуто місце вчинення злочину; протоколом огляду місця події від 14.03.2025 в ході проведення якого було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_1 ; протоколом огляду місця події від 14.03.2025 в ході проведення якого було оглянуто автомобіль ОСОБА_5 ; протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 14.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 14.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.03.2025; довідка від психолога щодо психологічного стану потерпілої; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 15.03.2025.

15 березня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 4 статті 152 КК України.

З 15 березня 2025 року підозрюваний ОСОБА_5 переховувався від органів досудового слідства, вжитими розшуковими заходами встановити його місце знаходження не було можливим.

15.03.2025 слідчим було надано доручення в порядку ст. 40 КПК України на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 .

На виконання доручення надійшов рапорт про те, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 не відоме, засоби для зв`язку відсутні, зі слів місцевих мешканців села сели Зибкове Онуфріївської ТГ, Олександрійського району Кіровоградської області,підозрюваний відсутній в с. Зибкове з 14.03.2025 року.

Проведеними оперативно-розшуковими заходами точне місце знаходження підозрюваного ОСОБА_5 не було встановлено, проте відповідно даних системи «Аркан», стосовно перетину державного кордону підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 о 02:20 год., перетнув державний кордон у бік країн Євросоюзу через пропускний пункт «Устилуг», Волинської області, тобто здійснив виїзд за межі України.

17.03.2025 року постановою слідчого СВ ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.

Ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 березня 2025 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому начальником третьої групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (тип Б» лейтенантом ОСОБА_12 05.12.2025 о 01 годині 35 хвилин в пункті пропуску «Шегині» було затримано ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

05 грудня 2025 року о 01 годині 35 хвилин підозрюваного ОСОБА_5 затримано у пункті пропуску «Шегені» Львівської області.

Постановою слідчого від 05 грудня 2025 року відновлено досудове розслідування у кримінальній справі.

06 грудня 2025 року співробітниками СКП ВП №1 (м. Світловодськ) було доставлено підозрюваного ОСОБА_5 до ВП №1 (м. Світловодськ) ГУНП в Кіровоградській області до місця кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, суд не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

На підставі досліджених вищевказаних доказів вважаю, що під час досудового розслідування кримінального провадження здобуто інформацію про факти, які містять достатні дані, та доводять про існування обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.15, ч.4 ст.152 КК України.

Під час розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу слідчий суддя встановлює, чи доводять надані стороною обвинувачення докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також, чи доводять надані стороною обвинувачення докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню шляхом здійснення незаконного впливу на свідків та потерпілого, та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Вивченням особи підозрюваного встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець міста Кіровоград, українець, громадянин України, із середньою освітою, одружений з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , маючий на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

При цьому, ОСОБА_5 за місцем реєстрації не проживає тривалий час. З його слів слідує, що він проживав без реєстрації у Словакії, Німеччині, Польщі, та 05 грудня 2025 року в Львівській області його затримали прикордонники при перетині кордону України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який відповідно до ч.4 ст.152 КК України карається виключно позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років.

При цьому, суд враховує, що 15 березня 2025 року ОСОБА_5 через його рідних було вручено повідомлення про підозру та повістку про виклик для проведення подальших слідчих дій по кримінальному провадженню. За викликом підозрюваний не з`явився, перестав виходити на зв`язок з органами досудового розслідування та родиною, встановити його місце знаходження в Україні не було можливим, у зв`язку з чим 17 березня 2025 року ОСОБА_5 було оголошено у міжнародний розшук та 18 березня 2025 року слідчим суддею Світловодського міськрайонного суду підозрюваному ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

05 грудня 2025 року місце знаходження підозрюваного ОСОБА_5 було встановлено в Львівській області у прикордонній зоні, де і було затримано.

Наведене свідчить про те, що у період часу з 14 березня 2025 року по 05 грудня 2025 року підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину переховувався від органів досудового розслідування, що у свою чергу дає підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний продовжить переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тобто має місце обґрунтований ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом враховується, що стан здоров`я підозрюваного задовільний, офіційно не працює, одружений, на утриманні зі слів має неповнолітніх дітей. Відомостей щодо позитивної репутації підозрюваного стороною захисту до суду не надано.

Окрім цього суд зазначає, що у зв`язку із військовою агресією рф проти України частина територій України є тимчасово окупована та відповідно непідконтрольна правоохоронним органам України, тому підозрюваний усвідомлюючи тяжкість скоєного злочину, відсутність досить стійких соціальних зав`язків, має реальну можливість виїхати на непідконтрольну територію, навіть за умови відсутності в нього належних документів.

Суд враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину щодо малолітньої особи, наведене свідчить про його суспільну небезпечність. Підозрюваний ОСОБА_5 обізнаний про місце проживання потерпілої та свідків у кримінальному провадженні, оскільки разом з клопотання йому було вручено копії матеріалів кримінального провадження в яких зазначені відомості про потерпілу та свідків, їх місце проживання. Таким чином, суспільна небезпечність підозрюваного та обізнаність про конкретних учасників кримінального провадження підтверджує наявність ризиків, передбачених п.3, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілого чи свідків у кримінальному провадженні, в тому числі і спроба вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя визнає переконливими доводи слідчого та прокурора, що будучи підозрюваним у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину за який передбачено кримінальне покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, ОСОБА_5 , якщо відносно нього не буде обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, знаходячись на волі, реально може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тим самим перешкодить кримінальному провадженню, а тому буде ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Також, враховуючи суспільну небезпечність підозрюваного та тяжкість вчиненого злочину, у якому він підозрюється, обізнаність ОСОБА_5 про свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, доведено наявність ризиків, передбачених п.3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілого чи свідків у кримінальному провадженні, в тому числі і спроба вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказане свідчить про недостатність для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, менш суворого ніж тримання під вартою, так як воно буде недієвим.

Беручи до уваги викладене, враховуючи характер та ступінь небезпеки протиправних дій в яких підозрюється ОСОБА_5 , та недостатність застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання встановлених ризиків, знаходжу клопотання слідчого доведеним в судовому засіданні прокурором, і вважаю за необхідне його задовольнити.

У зв`язку в викладеним, слід застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк запобіжного заходу повинен бути визначений з урахуванням 2- х місячного строку закінчення досудового слідства, який обраховується з часу оголошення особі про її підозру у скоєному кримінальному правопорушенні, з урахуванням часу фактичного затримання.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Також, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі положень п.п.1, 2 ч.4 ст.183 КПК України, а також враховуючи що постановою слідчого від 17 березня 2025 року було оголошено міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_5 , розмір застави не визначається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 197, 206 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який народився у місті Кіровоград, громадянина України, не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, починаючи з моменту його затримання, а саме з 05 грудня 2025 року 01 години 35 хвилин.

Дата закінчення дії ухвали про застосування у даній справі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 01 година 02 лютого 2026 року.

Копії ухвали направити слідчому СВ ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, начальникові ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області для виконання, та прокурору для нагляду за виконанням.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_1

Згідно з оригіналом