печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Києвіклопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001178, -

УХВАЛИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 за погодженням прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001127 від 23.07.2024 про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001127 від 01.10.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 367 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 30.09.2025 внаслідок стихійного лиха - повені, яка сталась на території міста Одеси, Одеської області, загинуло 9 осіб, з них 1 неповнолітня дівчина, 2016 р.н. Можливою причиною, що призвело до загибелі людей, є службова недбалість посадових осіб Одеської міської ради і її структурних та окремих підрозділів, яка виразилась у неналежному утриманні дренажно-водовідвідної системи (зливової каналізації) на території міста та невжиття належних заходів щодо водовідведення.

Встановлено, що загибель 9 осіб 30.09.2025 в результаті стихійного лиха у м. Одесі, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з службовою недбалістю головного інженера КП «Міські дороги» ОМР ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2025 по справі №947/40470/25, слідчим 28.10.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено: флеш носій об`ємом 16 GB, блокнот сірого кольору з чорновими записами, мобільний телефон марки iPhone 16 Pro Max, imei НОМЕР_1 , imei НОМЕР_2 , оснащений сім картою мобільного оператора ТОВ «лайфселл» НОМЕР_3 , пароль НОМЕР_4 .

28.10.2025 слідчим прийнято рішення про визнання вказаних речей та документів речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий зазначає, що накладення арешту на вилучений в ході проведення обшуку мобільний телефон, блокнот з чорновими записами та флеш носій є необхідним у зв`язку з тим, що дана документація потребує проведення детального огляду та подальшого направлення для проведення експертних досліджень.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_14 повідомлена про місце, дату та час розгляду клопотання у спосіб, що відповідає вимогам ст. 135 КК України, в судове засідання не з`явилась, причини неприбуття не повідомила, клопотань на адресу суду не направлено.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчим суддею визнано можливим розглянути клопотання у відсутність нез'явившихся осіб.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Слідчим наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

За таких обставин, клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001178 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 28.10.2025 у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_12 адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- флеш носій об`ємом 16 GB, блокнот сірого кольору з чорновими записами, мобільний телефон марки iPhone 16 Pro Max, imei НОМЕР_1 , imei НОМЕР_2 , оснащений сім картою мобільного оператора ТОВ «лайфселл» НОМЕР_3 , пароль НОМЕР_4 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування означеним майном.

Про накладення арешту повідомити заінтересованих осіб шляхом направлення копії ухвали слідчого судді.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1