КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №372/3661/23 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1 апеляційне провадження №11-сс/824/7155/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваної: ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 03 вересня 2025 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, громадянки України, яка працює директором ТОВ «Футбольна академія Бенфіка Україна», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 271 КК України, у кримінальному провадженні №0001806 від 03 серпня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 03 вересня 2025 року клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, погоджене прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Обрано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 271 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснено, що згідно з положеннями частини шостої статті 193 КПК України після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з положеннями частини шостої статті 193 КПК України зобов`язано компетентних службових осіб органу досудового розслідування після затримання обвинуваченого і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця кримінального провадження звернутися до суду для розгляду питання за участю обвинуваченого про застосування обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 відмовити.

Уважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ОСОБА_7 не може бути суб`єктом за статтею 271 КК України, не могла вчинити даний вид злочину, так як жодних відносин з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та скеровані до суду з обвинувальним актом, стосовно організації та перебування дітей на території СОК з 30 липня 2023 року по день нещасного випадку (03 серпня 2023 року) не мала, як особисто, так і як керівник ТОВ «Футбольна академія Бенфіка Україна», територія та об`єкти нерухомого майна, де стався нещасний випадок не є її власністю, не орендується і не використовується (станом на момент нещасного випадку), жодні кошти батьками дітей не сплачувались за жодні послуги та/або роботи, ні особисто їй, ні на рахунки ТОВ «ФАБУ».

Зазначає, що матеріали кримінального провадження містять докази відсутності руху грошових коштів на рахунках ТОВ «ФАБУ» за цей період, так як ТОВ «ФАБУ» офіційно призупинила свою господарську діяльність з початком повномасштабного вторгнення рф в Україну, про що офіційно повідомила на своїй сторінці у Фейсбук.

Зауважує, що ОСОБА_7 на день загибелі дитини, а саме з 06 лютого 2022 року, знаходиться за межами України, разом зі своїми дітьми перебуває під програмою захисту громадян України у Французькій Республіці з лютого 2022 року.

Вказує, що підозрювана ОСОБА_7 повідомляла суд, що двічі надавала покази органу досудового слідства саме у даному кримінальному провадженні, постійно на зв`язку, її місцезнаходження відомо, вона не переховується, надавала відповіді на запити органу досудового розслідування, її місцеперебування відоме, знаходиться за межами України, оскільки перебуває під захистом іншої держави.

На підставі викладеного вважає, що постанова про оголошення у міжнародний розшук підозрюваної є незаконною, ОСОБА_7 не може вважатись такою, що оголошена у міжнародний розшук.

Посилається на те, що повідомлення про підозру у порядку частини сьомої статті 135 КПК України відсутні, докази того, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих заходів для вручення їй повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, відсутні.

Звертає увагу суду на те, що до клопотання прокурора не приєднано жодного належного та допустимого доказу (повістки, повідомлення) про ухилення ОСОБА_7 від участі у будь-яких слідчих (процесуальних) діях, її взагалі ніхто і ніяким чином не викликав, а тому обрання запобіжного заходу є передчасним і необґрунтованим.

Уважає, що під час розгляду вказаного клопотання в суді першої інстанції слідчим суддею не взято до уваги, що ризики відповідно до статті 177 КПК України щодо підозрюваної ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні відсутні.

Також з апеляційною скаргою на вказану ухвалу слідчого судді звернувся захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , в якій просить поновити процесуальний строк на оскарження; ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 відмовити.

Уважає ухвалу слідчого судді такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає доводи, аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 .

Додатково зауважує, що на даний час не існує загрози, ризиків, що підозрювана ОСОБА_7 буде намагатись уникнути покладених на неї процесуальних обов`язків і не збирається: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищувати, спотворювати будь-яку з речей, документів, які мають істотне значення по справі; незаконно впливати на потерпілого (потерпілий у даній справі відсутній); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, крім того ОСОБА_7 має офіційний статус особи, яка перебуває під захистом Республіки Франція; на її утриманні знаходяться четверо дітей та двоє непрацездатних батьків, тобто наявні дуже міцні соціальні зв`язки; раніше не судима.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що 03 вересня 2025 року судом було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, адвокатом ОСОБА_9 була подана заява про отримання повного тексту оскаржуваної ухвали та лише 12 вересня 2025 року адвокатом було отримано повний текст ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 03 вересня 2025 року.

24 жовтня 2025 року до апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційні скарги від заступника керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , в яких остання зазначає, що твердження сторони захисту щодо перебування ОСОБА_7 за кордоном у день трагедії з малолітнім ОСОБА_11 відповідає дійсності, разом з тим те, що ОСОБА_7 не перебувала на території України немає жодного значення, оскільки факт організації літнього табору в «Olimpic Village» останньою підтверджується зібраними стороною обвинувачення доказами.

Зокрема зазначає, що у протоколі огляду від 03 серпня 2023 року слідчим оглянуто інтернет-сторінку сайту Olimpic Village, що за посиланням Olympic-village.com.ua та встановлено, що на вказаному сайті розміщена інформація про роботу, розташування, діяльність комплексу Olympic Village, проте у протоколі огляду від 08 серпня 2023 року слідчою повторно оглянуто інтернет-сторінку сайту Olympic Village, що за посиланням Olympic-village.com.ua, та встановлено, що при переході на сайт футбольної академії у розділі Тренера Києва будь-якої інформації не міститься, хоча 03 серпня 2023 року вказаний розділ було наповнено інформацією.

Вказує, що відповідно до інформації, зазначеної на сайті Olympic Village, встановлено, що на території комплексу здійснює діяльність футбольна академія Benfica та на сайті Olympic Village мається посилання на сайт футбольної академії Benfica.com.ua, при переході на сайт футбольної академії у розділі Тренера Києва мається запис про здійснення тренерської діяльності тренером ОСОБА_12 , тренерська ліцензія УЄФА-Б.

Зауважує, що згідно протоколу огляду предмета від 08 серпня 2025 року, а саме мобільного телефону ОСОБА_12 , встановлено, що у телефоні міститься особиста переписка ОСОБА_12 з ОСОБА_7 , зокрема з приводу організації літнього табору та тренувань дітей по футболу, окрім того ОСОБА_12 у день загибелі малолітнього 03 серпня 2023 року після того, як виявив відсутність хлопчика, здійснив перший дзвінок саме абоненту «Марія», який є номером телефону ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваної ОСОБА_7 , її захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, уважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Слідчим відділом Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001806, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 271 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 21 січня 2019 року зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Футбольна академія Бенфіка Україна» (далі - ТОВ «ФАБУ»), , за місцезнаходженням: місто Київ, вулиця Назарівська, 13-А.

Основним видом економічної діяльності ТОВ «ФАБУ» відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є освіта у сфері спорту та відпочинку.

Згідно наказу №01/ОС від 18 січня 2019 року ОСОБА_7 призначено на посаду директора ТОВ «ФАБУ» з 23 січня 2019 року.

Відповідно до Статуту ТОВ «ФАБУ» Директор є одноосібним виконавчим органом Товариства, якому належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю Товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції Загальних зборів Учасників Товариства та Наглядової ради Товариства (у разі її утворення).

Директор:

- без довіреності представляє інтереси Товариства в органах державної влади, в суді, в господарському та третейському судах, в арбітражі, в органах місцевого самоврядування, а також на підприємствах, в установах та організаціях, у т.ч. за кордоном;

- без довіреності вчиняє правочини та інші дії від імені Товариства;

- має право першого підпису фінансових документів, відкриття, використання та закриття рахунків Товариства в банківських установах у національній та іноземній валюті;

- здійснює керівництво та управління поточною діяльністю Товариства та відповідає за її результати;

- розробляє структуру та чисельність працівників (штатний розпис), розподіляє обов`язки між працівниками Товариства, затверджує посадові інструкції, правила внутрішнього трудового розпорядку та положення про підрозділи;

- розробляє, розглядає та затверджує документи та інші локальні акти, що регламентують діяльність Товариства (в межах компетенції);

- здійснює прийом та звільнення працівників Товариства, застосовує до них засоби заохочення та накладає на них стягнення відповідно до трудового законодавства України;

- видає обов`язкові для виконання всіма працівниками Товариства накази, вказівки та розпорядження як усні так і письмові;

- організовує належне ведення діловодства, а також оперативного, бухгалтерського, податкового обліку результатів діяльності Товариства відповідно до вимог законодавства України;

- здійснює інші дії, що випливають із статутних завдань Товариства в межах прав, що надані йому Загальними Зборами Учасників.

Частиною третьою статті 18 КК України визначено, що службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_7 відповідно до частини третьої статті 18 КК України є службовою особою, яка займає на підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Також установлено, що ОСОБА_7 , будучи службовою особою підприємства, перебуваючи на посаді директора ТОВ «ФАБУ», порушила вимоги законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці, що спричинило загибель людини, за наступних обставин.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Частиною четвертою статті 24 КЗпП України передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини сьомої статті 153 КЗпП України на роботодавця покладається обов`язок проведення інструктажу (навчання) працівників з питань охорони праці, протипожежної безпеки.

Частиною першою статті 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на роботодавця.

Відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме:

- створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов`язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання;

- забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються;

- забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин;

- розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства (далі - акти підприємства), та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами та актами підприємства з охорони праці;

- здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці;

- вживає термінових заходів для допомоги потерпілим, залучає за необхідності професійні аварійно-рятувальні формування у разі виникнення на підприємстві аварій та нещасних випадків.

Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до частин першої, шостої статті 18 Закону України «Про охорону праці» працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці.

Необхідність проведення працівником інструктажу, навчання та перевірку знань з питань охорони праці передбачено також пунктом 3.1 Розділу 3 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці.

Так, ОСОБА_7 , будучи службовою особою підприємства, перебуваючи на посаді директора ТОВ «ФАБУ», у порушення вищевказаних вимог законодавства, не виконала покладені на неї обов`язки, які зобов`язана була виконувати, а саме - допустила до виконання робіт працівника, особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та скеровано до суду з обвинувальним актом, без укладання з ним жодних трудових договорів, без проведення інструктажів, навчань та перевірки знань з питань охорони праці, а також не здійснила контроль за виконанням останнім робіт, що призвело до настання нещасного випадку.

Так, починаючи з 2017 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 без укладення трудового договору влаштувала особу, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження та скеровано до суду з обвинувальним актом, на посаду тренера у спортивно-оздоровчому комплексі (надалі - СОК) «Олімпік Вілледж», що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Ходосівка, вул. Олімпійська, 1, де здійснює свою господарську діяльність ТОВ «ФАБУ».

За усною домовленістю, ОСОБА_7 покладено на особу, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження та скеровано до суду з обвинувальним актом, обов`язки щодо розроблення графіку тренувань з футболу, визначення вікових груп, безпосереднє тренування дітей з футболу, а також організація дозвілля дітей, які перебували під його доглядом та, без проведення працівнику інструктажу (навчання) з питань охорони праці допущено його до роботи.

У подальшому, 03 серпня 2023 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за адресою: с. Ходосівка Обухівського району, вул. Олімпійська, 1, за місцезнаходженням СОК «Олімпік Вілледж», особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження та скеровано до суду з обвинувальним актом, разом із сімома малолітніми дітьми, серед яких був ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою відпочинку відправились на пляж із озером, дозвільні документи на які відсутні, де діти без належного догляду та контролю зі сторони особи, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження та скеровано до суду з обвинувальним актом, щодо часу перебування, а також збереження безпечної відстані від берега та глибини, знаходились у водоймі.

У подальшому, того ж дня, приблизно о 13 годині 50 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, під час перебування на пляжі СОК «Олімпік Вілледж», особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та скеровано до суду з обвинувальним актом, залишив вищевказаних дітей без допомоги та нагляду, внаслідок чого малолітній ОСОБА_13 , який перебував у водоймі, під час купання, потрапив у стан, в якому був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, що призвело до його смерті, яка настала від механічної асфіксії внаслідок утоплення у воді.

Таким чином, ОСОБА_7 , будучи службовою особою підприємства та особою, яка зобов`язана дотримуватися вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці, неналежно виконуючи свої службові обов`язки, через несумлінне ставлення до них, в порушення вимог: пункту 6 частини першої статті 24 Глави 111 КЗпП України в частині не укладення трудового договору з працівником; частини четвертої статті 24 Глави 111 КЗпП України в частині допущення до роботи працівника без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; частини сьомої статті 153 Глави XI КЗпП України в частині не проведення працівнику інструктажу (навчання) з питань охорони праці; частини першої статті 160 Глави XI КЗпП України в частині не здійснення контролю за додержанням працівником вимог нормативних актів про охорону праці; частини першої статті 18 Розділу III Закону України «Про охорону праці» в частині не проведення працівнику інструктажу (навчання) з питань охорони праці; частиною шостою статті 18 Розділу III Закону України «Про охорону праці» в частині допущення до роботи працівника, який не пройшов навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці; пунктом 3.1 Розділу 3 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці в частині не проведення працівнику інструктажу (навчання) з питань охорони праці, не бажаючи та не передбачаючи можливості настання нещасного випадку, хоча повинна була і могла його передбачити, не виконала покладені на неї обов`язки, допустила до виконання робіт працівника, особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та скеровано до суду з обвинувальним актом, без укладання з ним жодних трудових договорів, без проведення інструктажів, навчань та перевірки знань з питань охорони праці, а також не здійснила контроль за виконанням останнім робіт, що призвело до загибелі малолітнього ОСОБА_13 .

Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у порушенні вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, що спричинило загибель людей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 271 КК України.

01 вересня 2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 271 КК України.

01 вересня 2025 року у зв`язку із не встановленням місця знаходження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 271 КК України, направлено поштовим зв`язком, у спосіб, передбачений статями 135, 278, глава 6, 11 КПК України, за останнім відомим місцем її проживання, дорослому члену сім`ї та житлово-експлуатаційній організації.

Так, повідомлення про підозру скеровано Укрпоштою за останніми відомими адресами, а саме, реєстрації ( АДРЕСА_1 ) та місцезнаходження ТОВ «ФАБУ» (м. Київ, вулиця Назарівська, 13А), місцезнаходження СОК «Олімпік Вілледж» (с. Ходосівка, вулиця Олімпійська, 1), реєстрації батьків ( АДРЕСА_2 ).

Повідомлення про підозру також скеровано на електронні адреси: ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також на мессенджер ВатсАп на номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , а також на мобільний телефон захисника ОСОБА_7 НОМЕР_2 .

Відповідно до інформації з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи здійснення контрою осіб, які перетинають державний кордон (система «Аркан») встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04 серпня 2024 року перетнула державний кордон України в пункті пропуску «Чоп» та назад не поверталася.

Допитати батьків ОСОБА_7 - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не видалося за можливе, оскільки останні, відповідно до інформації з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи здійснення контрою осіб, які перетинають державний кордон (система «Аркан»), 24 серпня 2025 року перетнули державний кордон України в пункті пропуску «Чоп» та назад не поверталися.

На даний час місцезнаходження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органу досудового розслідування не відомо.

Також з документів встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , користується паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , виданим 04 червня 2019 року.

Постановою заступника начальника СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_16 про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук від 02 вересня 2025 року підозрювану ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук.

03 вересня 2025 року до Обухівського районного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, погоджене прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 271 КК України, у кримінальному провадженні №0001806 від 03 серпня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 03 вересня 2025 року клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, погоджене прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Обрано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 271 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснено, що згідно з положеннями частини шостої статті 193 КПК України після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з положеннями частини шостої статті 193 КПК України зобов`язано компетентних службових осіб органу досудового розслідування після затримання обвинуваченого і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця кримінального провадження звернутися до суду для розгляду питання за участю обвинуваченого про застосування обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно пункту 9 частини другої статті 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

За змістом частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

За змістом частин першої, шостої статті 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97 ВР (далі - Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до пункту «с» частини першої статті 5 Конвенції законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Обираючи підозрюваній ОСОБА_7 у порядку частини шостої статті 193 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 271 КК України.

На підставі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів установила, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності, а саме: протоколами проведених слідчих дій, протоколами допитів свідків та потерпілих, протоколами огляду веб-ресурсів та технічних приладів, протоколами проведених обшуків.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Зокрема, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та суворість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватості, дані про особу підозрюваної, відсутність її за місцем реєстрації та місцем свого проживання, у зв`язку з чим остання була оголошена у міжнародний розшук, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки їй було повідомлено про підозру за частиною другою статті 271 КК України у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, а тому ризик переховування є цілком реальним; незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки усвідомлюючи міру покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, шляхом умовлянь, підкупу та погроз може схиляти свідків до дачі неправдивих показів, відмові від участі в кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення, адже і надалі продовжує надавати підприємницькі послуги на території України; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; іншим способом перешкоджати повному, всебічному проведенню досудового розслідування, що може призвести до невиправних наслідків по кримінальному провадженню, а саме в прийнятті процесуальних рішень.

З урахуванням указаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність обрання виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_7 , оскільки при розгляді клопотання, поданого у порядку частини шостої статті 193 КПК України, слідчий суддя перевіряє лише можливість обрання єдиного запобіжного заходу - тримання під вартою, відсутня необхідність оцінювати питання щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

Крім того, слідчим суддею враховано, що згідно наявних у матеріалах судового провадження відомостей, ОСОБА_7 перетнула державний кордон України в пункті пропуску «Чоп» та назад не поверталася, місцезнаходження останньої на даний час не відоме, у зв`язку з чим 02 вересня 2025 року підозрювану ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук.

З наведеного вбачається, що слідчим суддею при розгляді клопотання у порядку частини шостої статті 193 КПК України, враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваної, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю та конкретними ознаками інкримінованого їй кримінального правопорушення, є обґрунтованим та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 271 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисників, викладені в апеляційних скаргах про те, що ОСОБА_7 не може бути суб`єктом за статтею 271 КК України, не могла вчинити даний вид злочину, так як жодних відносин з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та скеровані до суду з обвинувальним актом, стосовно організації та перебування дітей на території СОК з 30 липня 2023 року по день нещасного випадку (03 серпня 2023 року) не мала, як особисто, так і як керівник ТОВ «Футбольна академія Бенфіка Україна», територія та об`єкти нерухомого майна, де стався нещасний випадок не є її власністю, не орендується і не використовується (станом на момент нещасного випадку), жодні кошти батьками дітей не сплачувались за жодні послуги та/або роботи, ні особисто їй, ні на рахунки ТОВ «ФАБУ»; матеріали кримінального провадження містять докази відсутності руху грошових коштів на рахунках ТОВ «ФАБУ» за цей період, так як ТОВ «ФАБУ» офіційно призупинила свою господарську діяльність з початком повномасштабного вторгнення рф в Україну, про що офіційно повідомила на своїй сторінці у Фейсбук, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваної запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Посилання захисників підозрюваної в апеляційних скаргах на відсутність у матеріалах справи достатніх даних на підтвердження дотримання порядку повідомлення ОСОБА_7 про підозру є надуманими.

Згідно частини першої статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру згідно вимог частини першої статті 278 КПК України вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлення, передбачено статтею 135 КПК України, згідно частини першої якої, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 01 вересня 2025 року у зв`язку із не встановленням місця знаходження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 271 КК України, направлено поштовим зв`язком, у спосіб, передбачений статями 135, 278, глава 6, 11 КПК України, за останнім відомим місцем її проживання, дорослому члену сім`ї та житлово-експлуатаційній організації.

Так, повідомлення про підозру скеровано Укрпоштою за останніми відомими адресами, а саме, реєстрації ( АДРЕСА_1 ) та місцезнаходження ТОВ «ФАБУ» (м. Київ, вулиця Назарівська, 13А), місцезнаходження СОК «Олімпік Вілледж» (с. Ходосівка, вулиця Олімпійська, 1), реєстрації батьків ( АДРЕСА_2 ).

Повідомлення про підозру також скеровано на електронні адреси: ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також на мессенджер ВатсАп на номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , а також на мобільний телефон захисника ОСОБА_7 НОМЕР_2 .

Допитати батьків ОСОБА_7 - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не видалося за можливе, оскільки останні, відповідно до інформації з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи здійснення контрою осіб, які перетинають державний кордон (система «Аркан»), 24 серпня 2025 року перетнули державний кордон України в пункті пропуску «Чоп» та назад не поверталися.

Самого факту виїзду ОСОБА_7 за межі України не є достатнім для висновків про те, що вона змінила своє місце проживання, згідно із законодавством України, а також про те, що повідомлення про підозру та виклики до слідчого ОСОБА_7 мало бути направлено виключно у спосіб, передбачений частиною сьомою статті 135 КПК.

Таким чином, органом досудового розслідування були вчинені всі можливі та необхідні дії щодо повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого шляхом направлення повідомлення про підозру, повісток про виклик ОСОБА_7 для допиту в якості підозрюваної всіма можливими способами, у зв`язку з чим ОСОБА_7 у повній відповідності до частини першої статті 42 КПК України набула статусу підозрюваної у цьому кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, органом досудового розслідування дотримано вимоги статей 135, 278 КПК України та вжито відповідних заходів для повідомлення ОСОБА_7 про підозру у кримінальному провадженні №0001806 від 03 серпня 2023 рокуу спосіб, передбачений КПК України, для вручення повідомлень, а тому посилання апелянтів у цій частині є необґрунтованими.

Порушень органом досудового розслідування встановленого законом порядку оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук, колегією суддів не встановлено.

Викладені в апеляційних скаргах доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, колегія суддів уважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваної ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків можливості підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; іншим способом перешкоджати повному, всебічному проведенню досудового розслідування.

Істотних порушень слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Інші доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують та не є самостійною підставою для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 .

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 03 вересня 2025 року.

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 03 вересня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4