Справа № 344/102/26
Провадження № 1-кс/344/269/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в особливо важливих справах 1 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області підполковника юстиції ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000082 від 23.07.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого покликалася на те, що слідчим відділом Управління проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000082 від 23.07.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що майор ОСОБА_5 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України з 28.07.1995, військову присягу прийняв 02.09.1995, та з 09.02.2021 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді льотчика інструктора авіаційної ланки авіаційної ескадрильї.

Слідчим у клопотанні зазначено, що будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ЗС України, майор ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, незважаючи на вимоги вищезазначеного законодавства та військової присяги, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, перебуваючи з 09.02.2021 на посаді льотчика інструктора авіаційної ланки авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 у військовому званні «майор», з метою безпосереднього надання допомоги РФ та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів повномасштабної військової агресії РФ проти України, вчинив державну зраду в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Слідчим у клопотанні вказано, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23.04.2025, о 21 год. 50 хв., у ОСОБА_5 виник умисел на надання допомоги іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, шляхом передачі представникам організації іноземної держави - російської федерації відомостей щодо переміщення озброєння, уразливості об`єктів військової інфраструктури підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_6, координат дислокації підрозділів військових частин ЗСУ.

З цією метою, ОСОБА_5 діючи з прямим умислом на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки наслідки та бажаючи їх настання, організував діяльність, спрямовану на отримання та узагальнення вищевказаних відомостей.

Так, ОСОБА_5 будучи обізнаним про діяльність на території російської федерації так званої загальноросійської суспільно-державної організації «Добровільне сприяння армії, авіації і флоту росії» («общероссийской общественно-государственной организации «Добровольное содействие армии, авиации и флоту россии»), котра використовується представниками організації іноземної держави - російської федерації, в тому числі для залучення добровольців до проведення підривної діяльності проти України, а також участі у проведенні т.зв. «спеціальної військової операції» на території України, використав для передачі вищевказаних відомостей скриньку електронної пошти зазначеної організації - « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Реалізовуючи власний злочинний умисел, у не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23.04.2025, о 21 год. 50 хв., ОСОБА_5 , маючи на меті передавати відомості щодо сил та засобів військових формувань ЗСУ представникам держави-агресора - російської федерації на шкоду державній безпеці та обороноздатності України, отримав доступ до скриньки електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_2 », створеної на поштовому сервісі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що у зв`язку із високим рівнем конфіденційності використовується спеціальними службами російської федерації для зв`язку із агентурним апаратом. В подальшому, ОСОБА_5 , не пізніше 21 год. 57 хв. 04.06.2025, на власному мобільному телефоні «Samsung» (модель Galaxy A-31, IMEI: НОМЕР_2 ), у розділі «Мої нотатки», зберіг у текстовому вигляді найменування вищевказаної електронної скриньки - « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та пароль доступу до неї « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

В подальшому, 11.06.2025, в період часу з 13 год 36 хв. до 15 год. 38 хв. ОСОБА_5 на власному мобільному телефоні «Samsung» (модель Galaxy A-31, IMEI: НОМЕР_2 ), створив нотатку, в якій зазначив опис та аналіз ефективності використання збройними формуваннями рф засобів ураження при обстрілах військових аеродромів, та пропозиції щодо підвищення ефективності вказаних обстрілів. Згодом, ОСОБА_5 здійснив редагування вказаної нотатки 20.06.2025 та 23.06.2025. Так, ОСОБА_5 , 20.06.2025, з 18 год.27 хв. до 18 год. 29 хв., доповнив вищевказану нотатку від 11.06.2025 текстом у вигляді набору цифр, що, згідно відомостей, отриманих в ході досудового розслідування, містить інформацію про переміщення озброєння, (авіаційної техніки) 18.06.2025 на території військового аеродрому « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». В подальшому, ОСОБА_5 , 23.06.2025, в період з 09 год. 01 хв. до 10 год. 39 хв доповнив нотатку від 20.06.2025 текстом у вигляді набору цифр, що, згідно відомостей, отриманих в ході досудового розслідування, містить інформацію про переміщення озброєння, а саме авіаційної техніки 23.06.2025 на території військового аеродрому « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

При цьому, ОСОБА_5 у вищевказаній нотатці обґрунтовував ефективність тактики обстрілів аеродромів ЗСУ, яка полягає у нанесенні початкових ударів бетонобійними снарядами по злітно-посадковій смузі, з метою ускладнення/недопущення виведення авіаційної техніки з-під удару, та подальше продовження обстрілу із використанням БПЛА типу «Герань», які слід наводити на найбільш вразливе, на думку ОСОБА_5 , місце - «створки ЗБУ» (залізобетонне укриття), у якому перебуває авіаційна техніка.

В подальшому, 13.07.2025, о 22 год. 33 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Коломия, використовуючи електронний пристрій на операційній системі «Android», здійснив вхід на електрону скриньку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », створив повідомлення, текст якого аналогічний нотатці, створеної ним 11.06.2025, додавши до нього інформацію в завуальованій формі, що, згідно даних досудового розслідування, містить відомості про місце розташування окремих підрозділів Збройних Сил України.

Вищевказане повідомлення ОСОБА_5 відправив, на електрону скриньку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка використовується представниками російської федерації, чим надав іноземній державі та її представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Передача ОСОБА_5 іноземній стороні вищевказаних відомостей підриває основи національної безпеки України та завдає істотної шкоди обороноздатності України, оскільки, вони містять інформацію, що описує дійсний та актуальний досвід застосування зразків озброєння російської федерації по об`єктах військової інфраструктури, а також призводить до розкриття перед російською стороною окремих положень оборонної стратегії держави в умовах воєнного стану та, як наслідок, може призвести до завдання вогневого удару як по об`єктах зберігання військової техніки та озброєння так і по місцях базування живої сили Збройних Сил України, спричинити настання тяжких наслідків у вигляді постраждалих та загиблих військовослужбовців Збройних Сил України.

При цьому, інформація щодо переміщення та місць розташування авіаційної техніки Збройних Сил України, що міститься у переданому 13.07.2025 ОСОБА_5 повідомленні, на електрону скриньку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у відкритому доступі не розміщувалась.

Слідчий у клопотанні зазначає, що 30 липня 2025 року ОСОБА_5 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Цього ж дня, ОСОБА_5 затримано на підставі ч. 1 ст. 615 КПК України: обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом проведення НСРД № 17/6/3-2167 від 15.07.2025, протоколом огляду від 18.07.2025, відповідями на доручення оперативного підрозділу, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

31 липня 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 27 вересня 2025 року, який в подальшому продовжено в межах строку досудового розслідування - до 17.01.2026.

Для забезпечення повного і неупередженого розслідування кримінального правопорушення, встановлення всіх фактичних обставин вчинення злочину, необхідно провести ряд додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на збір доказів, а саме: отримати висновки 16 комп`ютерно-технічних експертиз вилученої в ході проведення обшуків комп`ютерної техніки; комісійної судової військової експертизи; оглянути матеріалів комп`ютерно-технічних експертиз з метою отримання додаткових відомостей, що мають значення для досудового розслідування; провести тимчасові доступи до банківської таємниці в банківських установах та оглянути вилучені матеріали; допитів свідків, в тому числі в інших регіонах України; провести інші слідчі та процесуальні дії, у яких виникне необхідність; вирішити питання про зміну або повідомлення про нову підозру ОСОБА_5 .

Здійснення вказаних слідчих (розшукових) і процесуальних дій під час досудового розслідування має суттєве значення для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин вчиненого підозрюваними кримінального правопорушення та об`єктивного судового розгляду, дотримання основних засад кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з причин особливої складності кримінального провадження, тривалого розсекречення матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій.

Слідчим у клопотанні вказано, що враховуючи те, що у 2-х місячний строк, який завершувався 30.09.2025, закінчити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було неможливо внаслідок його складності та значної кількості слідчих і процесуальних дій, які у ньому необхідно провести, ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 19.09.2025, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000082 продовжено до 30.01.2026.

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України є особливо тяжким злочином. Санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

На думку сторони обвинувачення у клопотанні зазначено, що згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

п. 1 - може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки усвідомлює, що санкція ч. 2 ст. 111 ККУ передбачає позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, у зв`язку із чим останній може ухилитися від покарання можливим виїздом за межі України або переховуватися всередині держави;

п. 2 - знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, зокрема знищити мобільні телефони, ноутбук, планшет, флеш картки, флеш носії, жорсткі диски, блокноти й інші речі та документи;

п. 3 - незаконно впливати на свідків, якими потенційно можуть бути військовослужбовці із кола його оточення та у яких останній вивідував відомості та інформацію військового характеру;

п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом розголосу стороннім особам відомостей щодо ходу досудового розслідування або приховувати/знищувати докази його злочинних дій;

п. 5 - вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжувати передавати відомості представникам спецслужб російської федерації або вчинити інші злочини основ національної безпеки України.

Стороною обвинувачення у клопотанні вказано, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, однак жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, просили клопотання задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник просили визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той же час згідно з ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

30 липня 2025 року ОСОБА_5 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Цього ж дня, ОСОБА_5 затримано на підставі ч. 1 ст. 615 КПК України: обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом проведення НСРД № 17/6/3-2167 від 15.07.2025, протоколом огляду від 18.07.2025, відповідями на доручення оперативного підрозділу, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно з нормами ст. ст. 219, 294 - 295 КПК України строк досудового розслідування кримінального провадження (кримінального правопорушення) обчислюється з дня повідомлення особі про підозру.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 31 липня 2025 року щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 27 вересня 2025 року, який в подальшому продовжено в межах строку досудового розслідування - до 17.01.2026 року..

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 19.09.2025 року продовжено строк досудового розслідування до 6-ти місяців, тобто до 30 січня 2026 року.

Строк дії ухвали про тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 17.01.2026 року, однак завершити досудове розслідування у вказаний строк не представляється можливим, оскільки для забезпечення повного і неупередженого розслідування кримінального правопорушення, встановлення всіх фактичних обставин вчинення злочину, необхідно провести ряд додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на збір доказів, а саме: отримати висновки 16 комп`ютерно-технічних експертиз вилученої в ході проведення обшуків комп`ютерної техніки; комісійної судової військової експертизи; оглянути матеріалів комп`ютерно-технічних експертиз з метою отримання додаткових відомостей, що мають значення для досудового розслідування; провести тимчасові доступи до банківської таємниці в банківських установах та оглянути вилучені матеріали; допитів свідків, в тому числі в інших регіонах України; провести інші слідчі та процесуальні дії, у яких виникне необхідність; вирішити питання про зміну або повідомлення про нову підозру ОСОБА_5 .

Здійснення вказаних слідчих (розшукових) і процесуальних дій під час досудового розслідування має суттєве значення для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин вчиненого підозрюваними кримінального правопорушення та об`єктивного судового розгляду, дотримання основних засад кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з причин особливої складності кримінального провадження, тривалого розсекречення матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри продовжують мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування відповідною сукупністю матеріалів кримінального провадження, перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину.

В той же час 17.01.2026 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки злочини у вчиненні яких він підозрюється у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

У зв`язку з цим у органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні строку тримання підозрюваного під вартою, з приводу чого і подано клопотання.

В той же час, як того вимагає ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до частини першої-другої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи із приписів статті 184 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності ризику, передбаченого у пункті 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя враховує можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює, що санкція статті передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі та до нього може бути застосовано такий вид покарання у разі доведення його вини. Даний ризик підтверджується тим, що тяжкість інкримінованих правопорушень та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі у разі доведення його вини вже самі по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі за межі території України.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного та характером і тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Даний ризик, передбачений у пункті 2 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки підозрюваний, будучи ознайомленим з матеріалами кримінального провадження матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, зокрема знищити мобільні телефони, ноутбук, планшет, флеш картки, флеш носії, жорсткі диски, блокноти й інші речі та документи;

Ризик незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки ОСОБА_5 , матиме можливість незаконно впливати на свідків, якими потенційно можуть бути військовослужбовці із кола його оточення та у яких останній вивідував відомості та інформацію військового характеру;

Також, оцінюючи можливість впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних, слідчий суддя виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від учасників кримінального провадження, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик перешкоджати кримінальному іншим чином.

Даний ризик є реальним, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , матиме можливість розголошувати стороннім особам відомостей щодо ходу досудового розслідування або приховувати/знищувати докази його злочинних дій;

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Даний ризик, передбачений у пункту 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки ОСОБА_5 матиме можливість продовжувати передавати відомості представникам спецслужб російської федерації або вчинити інші злочини основ національної безпеки України.

Разом з тим, в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися, та які дають певні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування та те, що 17 січня 2026 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу, з огляду на те, що прокурором доведено наявність ризиків, які існують та не зменшилися, слідчий суддя, вирішуючи дане клопотання, також враховує вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, у взаємозв`язку з іншими вищевказаними обставинами, вважає, що вони не дають достатніх підстав для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

В поданому клопотанні та в судовому засіданні органом досудового розслідування обґрунтовано неможливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на даному етапі досудового розслідування, враховуючи конкретні його обставини.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255 - 3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114 - 2, 258-258 - 6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 - 1 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо визначення чи не визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя враховує всі вище перелічені обставини, а також відношення самого підозрюваного до інкримінованих йому дій, його вік, стан здоров`я, наявність соціальних зв`язків.

Отже, зважаючи на викладене, враховуючи все вищезазначене в сукупності, слідчий суддя вважає за необхідне в рамках даного кримінального провадження не визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та спрямований проти основ національної безпеки України.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, вважаю за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування до 29 січня 2026 року включно.

керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 219, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до 29 січня 2026 року включно.

Тримання під вартою ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст складено та підписано 06.01.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1