ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/486/26 Справа № 188/1248/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000118, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Першотравенськ Дніпропетровської області, громадянина України; не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ч. 3 ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном один рік, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Судом вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним за наступних обставин.

ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 (провадження щодо яких зупино), 12.08.2021 року в період часу з 00.00 години по 05.00 годину, точний час не встановлено, з метою таємного, повторного викрадення чужого майна, а саме вугілля, прийшли до відокремленого структурного підрозділу станція Миколаївка-Донецька структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», який розташований за адресою: вул. Польова, 3 г, с. Миколаївка, Синельниківського району, Дніпропетровської області.

Прийшовши до відокремленого структурного підрозділу станція Миколаївка-Донецька структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_9 12.08.2021 року в період часу з 00.00 години по 05.00 годину, точний час не встановлено, залізли на наповнені вугіллям марки (Г2) (0-200) вагони № 59437681, № 56674728, № 63485205, № 53568622, № 53531067, № 56969843, які знаходились на 6-ій колії відокремленого структурного підрозділу станція Миколаївка-Донецька структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», який розташований адресою вулиця Польова 3г, с. Миколаївка, Синельниківського району, Дніпропетровської області. Після цього, впевнившись у тому, що їх ніхто не бачить і за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливими намірами, повторно, ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_9 , набрали в поліпропілені мішки, вугілля марки (Г2) (0-200), які складували на землю біля колії, загальною масою 7 240 кг., яке належить ПАТ "ДТЕК «Павлоградвугілля", вартістю 16 169,31 грн., однак ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця так як були затримані стрілецькою командою станції Синельникове-1 Структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_6 та правильності кваліфікації дій останнього, просить вирок суду змінити з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та виключити з мотивувальної частини вироку посилання на скоєння останнім незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та зазначити, що ОСОБА_6 скоїв незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження.

В іншій частині просить вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування вказує, що в порушення вимог ст. 62 Конституції України, ст. ст. 17, 374 КПК України, судом першої інстанції, незважаючи на те, що в умовах відкритого, гласного, змагального процесу з безпосереднім дослідженням доказів не доведено вину ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у скоєнні ними кримінального правопорушення, обвинувальний вирок відносно них судом не ухвалювався, оскільки матеріали щодо останніх виділено в окреме провадження, в порушення принципу презумпції невинуватості необґрунтовано зазначено у мотивувальній частині вироку, що 12 серпня 2021 року ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скоїв незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна.

Таким чином, прокурор вважає, що суд першої інстанції порушив закріплений у ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 17 КПК України один із основоположних принципів кримінального судочинства, а саме презумпції невинуватості та забезпечення доведеності.

Обвинувачений ОСОБА_6 про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, апеляційним судом було вжито заходів для проведення судового засідання за участі обвинуваченого ОСОБА_6 , однак останній до судового засідання не з`явилася. За наведених обставин, відсутність обвинуваченого, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, не є перешкодою для проведення розгляду справи, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його становища.

Заслухавши прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Оскільки прокурор не заперечує доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, не оскаржує фактичні обставини злочину, місце, час, спосіб його вчинення та інші обставини, встановлені місцевим судом і викладених у цьому вироку; апеляційна скарга обвинуваченого не надходила, тому колегія суддів вирок суду в цій частині не переглядає.

Доводи прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, через порушення принципу презумпції невинуватості, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбаченнях цією статтею.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. Але суд позбавлений права вирішувати питання про винуватість особи, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження.

Частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною 2 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, частиною 1 статті 11 Загальної декларації прав людини передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В національному законодавстві презумпцію невинуватості як один з основоположних конституційних принципів судочинства відображено в частині 1 статті 62 Конституції України, частині 1 статті 17 КПК. Згідно з цими правовими нормами особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях презумпція невинуватості вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у вчиненні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону. При цьому навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд розглядає особу як винувату («Мінеллі проти Швейцарії» (Minelli v. Switzerland), п. 37; «Нераттіні проти Греції» (Nerattini v. Greece), п. 23; «Діду проти Румунії» (Didu v. Romania), п. 41). Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості («Нестак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), п. 88; «Гарицкі проти Польщі» (Garycki v. Poland), п. 66).

Ці вимоги закону судом першої інстанції виконані належним чином не були.

З матеріалів кримінального провадження видно, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні складений відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Оскаржуваним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, при цьому, з мотивувальної частини вироку видно, що суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , незважаючи на те, що їх винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, у встановленому законом порядку доведено не було та обвинувальний вирок стосовно них не ухвалювався, оскільки матеріали кримінального провадження стосовно останніх виділені в окреме провадження.

Отже, суд, виклавши у вироку обставини вчиненого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, тим самим констатував винуватість останніх у цьому кримінальному провадженні, що порушує їх права та інтереси.

Відповідно до п. 3 ч. 1. ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що, в розумінні вимог кримінального процесуального закону, порушує конституційно закріплений принцип презумпції невинуватості.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з чим вирок підлягає зміні, з виключенням з мотивувальної частини судового рішення відносно ОСОБА_6 посилання суду першої інстанції на відомості, що дозволяють ідентифікувати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зазначивши у мотивувальній частині вироку, при викладенні фактичних обставин провадження, що кримінальне правопорушення, вчинено ОСОБА_6 за попередньої змовою з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.

Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000118, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на скоєння ОСОБА_6 незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та зазначити, що ОСОБА_6 скоїв незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4