№ 1-кс/756/2255/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року місто Київ

Слідча суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 серпня 2025 року за № 0002095, -

ВСТАНОВИЛА:

До Оболонського районного суду міста Києва надійшло зазначене клопотання, у якому прокурор просив накласти арешт на нежитлове приміщення площею 615,3 кв.м (кадастровий номер :78:153:0050), що за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_4 , із забороною користування такого приміщення на строк досудового розслідування.

Клопотання обґрунтоване тим, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 серпня 2025 року за № 0002095, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Прокурор зазначає, що 20 серпня 2025 року на спецлінію «102» надійшло повідомлення щодо проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1.

20 серпня 2025 року під час обшуку нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: 16 моніторів, 14 клавіатур, 14 комп`ютерних мишок, 12 системних блоків. Постановою слідчого вищезазначене вилучено майно, визнано речовим доказом.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що нежитлове приміщення площею 615,3 кв.м (кадастровий номер :78:153:0050), що за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_4 .

В судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву в якій просив проводити розгляд справи про арешт майна у кримінальному породженні № 0002095 без його участі та фіксації технічними засобами. Клопотання підтримав та просив задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явилася, про дату і час розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідча суддя вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що 20 серпня 2025 року СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві були внесені відомості до ЄРДР за № 0002095, з попередньою кваліфікацію - ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Вирішуючи по суті питання щодо накладення арешту із забороною на користування нежитловим приміщенням площею 615,3 кв.м (кадастровий номер :78:153:0050), що за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_4 , слідча суддя констатує, що нежитлове приміщення не зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, жодним чином не перешкоджає здійсненню досудового розслідування, а тому необхідність заборони користування цим майном, прокурором не доведена. Крім того, нежитлове приміщення площею 615,3 кв.м (кадастровий номер :78:153:0050), що за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності іншої особи, яка не є учасником даного кримінального провадження, і у випадку арешту цього майна буде порушено її право власності. Проведення будь-яких експертних досліджень, у тому числі слідчих, процесуальних дій, слідчого експерименту, можливо без шкоди для кримінального провадження за домовленістю з власником даного майна.

Слідча суддя вважає, що саме такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про яке просить прокурор, з метою забезпечення кримінального провадження, не виправдовує потреб досудового розслідування, тому клопотання є необґрунтованим.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

1. У задоволені клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 серпня 2025 року за № 0002095 - відмовити.

2. Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідча суддя ОСОБА_1