УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2025 Справа №607/10350/25 Провадження №1-кс/607/4830/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

17.05.2025 ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі скаргою щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 29.04.2025.

Як вбачається із поданої скарги ОСОБА_5 вказує, що 29.04.2025 він звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові із заявою про вчинення злочину, шляхом направлення її через АТ «Укрпошта» (рекомендований лист № 486), проте станом на сьогоднішній день йому не надано інформації про внесення відомостей до ЄРДР за його заявою, а в телефонному режимі повідомлено, що подана ним заява зареєстрована, як звернення за вхідним №Л-1267 від 08.05.2025. Відтак відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України скаржник звернувся до слідчого судді із даною скаргою.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 від 22.05.2025 скаргу ОСОБА_6 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР повернуто скаржнику, як таку, що подана з порушенням правил підсудності та не підлягає розгляду слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Ухвалою колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду від 14.08.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено. Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.05.2025, якою повернуто скаргу ОСОБА_6 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР скаржнику, скасовано. Призначено розгляд скарги ОСОБА_6 в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.08.2025, скаргу ОСОБА_6 розподілено для продовження розгляду слідчому судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 .

Слідчому судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 вказана скарга була передана 15.09.2025 згідно журналу передачі справ, після виходу судді з відпуски.

У судове засідання скаржник ОСОБА_4 не з`явився, проте у скарзі просив здійснювати розгляд скарги без його участі.

Враховуючи віддаленість місця проживання скаржника ОСОБА_6 до м. Тернополя, та клопотання скаржника про розгляд скарги за його відсутності, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності скаржника.

У судове засідання уповноважений представник Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові не з`явився, , хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, причини неприбуття не повідомив, що згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши зміст скарги та додані до неї документи, беручи до уваги заяву прокурора, слідчий суддя доходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Такий обов`язок слідчого, дізнавача, прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Слідчим суддею встановлено, що 29.04.2025 ОСОБА_4 звернувся до ТУ ДБР у м. Львові із заявою у тому числі про вчинення злочину суддею Тернопільського апеляційного суду ОСОБА_7 , шляхом направлення її поштовим зв`язком через АТ «Укрпошта».

Відповідно до відомостей, які містяться на офіційному сайті АТ «Укрпошта», вказану заяву ОСОБА_4 було отримано ТУ ДБР у м. Львові 05.05.2025.

Як вбачається із листа керівника четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові № Л-1267/12-41-41181/25 від 20.05.2025, звернення ОСОБА_6 від 29.04.2025, яке надійшло на адресу ТУ ДБР у м. Львові 08.05.2025 за вх.№Л-1267, розглянуто Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові 20.05.2025. Зі змісту даного листа слідує, що наведенні у повідомленні обставини вказують на незгоду ОСОБА_6 із судовими рішеннями та не містять події кримінального правопорушення і, як наслідок, відсутність таких відомостей не підлягає внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак станом на 26.09.2025, дані, які б стверджували, що відомості за заявою ОСОБА_6 про вчинення злочину внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань в матеріалах скарги відсутні.

Разом з тим, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Отже, зі змісту ст. 214 КПК України витікає, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань мають бути внесені дані лише про дії, що містять ознаки кримінального правопорушення.

Статтею 11 КК України надано визначення кримінального правопорушення як передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Таким чином, системний аналіз наведених правових норм дозволяє зробити висновок, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань повинні вноситись ті заяви та повідомлення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

Як вбачається із змісту заяви ОСОБА_6 про вчинення злочину від 29.04.2025 поданої до ТУ ДБР у м. Львові, у ній викладено обставини вчинення на думку ОСОБА_6 суддею Тернопільського апеляційного суду ОСОБА_7 злочину, яке полягає в ухваленні завідомо неправдивого рішення, зловживаючи посадовим становищем при винесені ухвали від 11.04.2025 у справі №607/4870/25, провадження № 11-сс/817/101/25.

Так, відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Статтею 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Виключно законами України визначаються судоустрій та судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття у них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України.

Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий (рішення Конституційного Суду України від 23.05.2001 у справі № 6-рп/2001).

Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав і свобод людини та громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства й держави.

Незалежність і недоторканність суддів гарантуються статтями 126 та 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й керуються верховенством права.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

У Висновках № 3 (2002) та № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (далі - КРЄС) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи зазначено: є неприйнятною можливість притягнення судді до відповідальності за здійснення своїх обов`язків, крім випадку умисного правопорушення при здійсненні судових функцій. КРЄС вказує, що зміст конкретних судових рішень контролюється головним чином за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Отже, забезпечення права на апеляційний перегляд справи, та у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України.

Окрім того, як зазначено у пункті 66 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки (від 17.11.2010), тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості.

В свою чергу, здійснення органами досудового розслідування слідчих дій в рамках розпочатого досудового розслідування щодо надання оцінки законності судового рішення та витребування пояснень у суддів з приводу ухваленого рішення не узгоджується та прямо протирічить положенням статті 124 Конституції України, оскільки делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що заява ОСОБА_6 про вчинення злочину від 29.04.2025 подана до ТУ ДБР у м. Львові, не містить жодної інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею Тернопільського апеляційного суду ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а свідчить про незгоду ОСОБА_6 із судовим рішенням ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 11.04.2025 у справі №607/4870/25, провадження № 11-сс/817/101/25.

Водночас, вразі незгоди із судовим рішенням ОСОБА_4 має право на оскарження такого, за результатом чого законності та обґрунтованості такого рішення буде надана відповідна оцінка.

Отже, заява ОСОБА_6 від 29.04.2025 не являється повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим не породжує передбачені ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язки слідчого, щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За таких обставин доводи скаржника ОСОБА_6 про порушення органом досудового розслідування вимог ст. 214 КПК України є необґрунтованими, а тому скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 214, 303, 306, 307, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з моменту її оголошення, якщо ухвала слідчого судді була постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1