Провадження №1-кп/127/931/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000152 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області з Вінницької обласної прокуратури 02.09.2025 року надійшло кримінальне провадження № 0000152 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду надіслано угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000152 укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 від 01.09.2025 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 просили суд затвердити угоду.

Обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що він повністю розуміє суть висунутого йому обвинувачення та визнає свою провину у вчиненні злочину. Однак, при наданні пояснень ОСОБА_6 повідомив, що він дійсно займався підприємницькою діяльністю в АР Крим до 2016 року, потім виїхав з окупованої території та підприємницьку діяльність не здійснював. На окупованій території дуже важко закрити ФОП чи проводити якісь дії пов`язані з припиненням підприємництва, тому свою діяльність його ФОП продовжувало, однак він з цього прибутку не отримував.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або Закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо існує очевидна неможливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань.

Так, в угоді від 01.09.2025 року зазначено, що ОСОБА_6 зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення у межах висунутого обвинувачення відповідно до підозри та обвинувального акту. Однак, з пояснень обвинуваченого, які він надав в судовому засідання вбачається, що ОСОБА_6 свою провину у скоєнні злочину, що йому інкримінується не визнає.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК України, тобто в передачі матеріальних ресурсів воєнізованим формуванням держави агресора та провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою агресором, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_6 до квітня 2025 року здійснював активну дистанційну підприємницьку діяльність, як директор індивідуального підприємства, реалізовував товари, використовуючи менеджері в Інтернеті, надавав вказівки підлеглим йому працівникам, здійснював управлінський контроль.

В судовому засіданні ОСОБА_6 стверджував, що починаючи з 2016 року він підприємницьку діяльність на тимчасово окупованій території не здійснював, має проукраїнську позицію, з окупаційною незаконною владою в АР Крим не співпрацював.

З таких пояснень обвинуваченого суд вбачає невиконання ОСОБА_6 взятого зобов`язання у вигляді беззастережного визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення у межах висувного обвинувачення відповідно до підозри та обвинувального акту. У такому випадку в затвердженні угоди слід відмовити.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.12.2015 р. № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень:

б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Угода про визнання винуватості була укладена 01.09.2025 року і в той же день було затверджено обвинувальний акт, що означає, що угоди було досягнуто під час досудового розслідування. В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 стверджувала, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні було закінчене, проведені всі необхідні дії.

За наведених вище обставин суд дійшов висновку, що угода затверджена бути не може, а у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України слід продовжити проведення підготовчого судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 474, 314 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 від 01.09.2025 року у кримінальному провадженні № 0000152.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя :