Провадження № 1-кп/643/409/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002978, внесеному до ЄРДР 26.08.2024, який надійшов від Салтівської окружної прокуратури м. Харкова 01.10.2024, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Харкова, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

встановив:

26.08.2024 приблизно о 18:10 обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно наніс потерпілій ОСОБА_4 , яка є його цивільною дружиною, удар ріжучою стороною сокири, в ділянку обличчя, та інші удари по тілу, чим спричинив останній легкі тілесні ушкодження.

Зазначені дії обвинуваченим були вчинені за таких обставин. Того дня потерпіла ОСОБА_4 приїхала з поліклініки додому та лягла відпочивати поруч із обвинуваченим. Захотівши в туалетну кімнату, потерпіла перебралася через обвинуваченого, чим розбудила останнього зі сну. Будучи роздратованим, обвинувачений взяв сокиру, яку тримав в кімнаті біля крісла вже якийсь період часу, і почав розмахувати нею біля потерпілої, після чого наніс удар ріжучою стороною по обличчі, обухом по шиї, чим спричинив синець невизначеної форми в лівій підглазничній ділянці; два садна невизначеної форми на тлі синців невизначеної форми в правій скуловій ділянці; синець невизначеної форми на шкірі верхньої губи; синець невизначеної форми на нижній щелепі; синець невизначеної форми на верхній повіці правого ока; два синці невизначеної форми на шкірі лівої молочної залози; два синці невизначеної форми в ділянці правої середньо-ключичної лінії на рівні 3 та 4 ребер; синець невизначеної форми в ділянці верхнього краю лівої лопатки; синець невизначеної форми в ділянці нижнього кута лівої лопатки; синці невизначеної форми на латеральній поверхні правого плеча, після чого ногами наніс не менше 6 ударів по передній частині правого та лівого стегон, чим спричинив групу синців невизначеної форми на передній поверхні правого стегна; групу синців невизначеної форми на передній поверхні лівого стегна та синець невизначеної форми в лівій підколінній ямці, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

На прохання потерпілої викликати швидку допомогу, обвинувачений не відреагував, а сівши у крісло в кімнаті, знову заснув. Потерпіла знову прилягла на ліжко, та за якийсь час, відпочивши, самостійно викликавши собі бригаду лікарів екстреної медичної допомоги, вирушила з квартири їм назустріч, та була доставлена до медичної установи КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, де їй була надана медична допомога.

Під час підготовчого засідання встановлено та затверджено порядок дослідження доказів: допит потерпілої; допит свідків; дослідження речових доказів та письмових матеріалів провадження; допит обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України заперечив та надав наступні показання. Потерпіла ОСОБА_4 є його цивільною дружиною. Вона зловживає алкогольними напоями та в них часто виникають конфлікти. Як правило, в ході конфліктів ОСОБА_4 залишає квартиру, а коли повертається, то спричиняє галас на сходовій клітці, вимагаючи відчинити двері. Події 26.08.2024 він пам`ятає добре. В цей день потерпіла ОСОБА_4 була в стані алкогольного сп`яніння, відтак він попросив її залишити житло. Потерпіла у відповідь кинулася на нього з кулаками, а потім схопила кухонну сокиру, яка лежала біля крісла. Він намагався забрати сокиру з її рук, та під час цього сокира випала, слизнула по голові потерпілої лезом, спричинивши поріз. Він побачив у потерпілої кров та порадив викликати швидку. Потерпіла відмовилась, лягла на ліжко та деякий час лежала, відпочивала. Він пішов у продуктовий магазин, придбав алкогольний напій, спожив його та ліг спати. Швидку допомогу для потерпілої не викликав, бо вважав, що рана не загрожує її життю. Пояснив, що не придав значення поведінці потерпілої і цього разу, оскільки був переконаний, що сімейна сварка завершиться, як завжди. Категорично стверджує, що не мав наміру вбивати потерпілу. Надав відповідь, що кухонну сокиру тримав біля спального місця впродовж тривалого часу на випадок виникнення необхідності оборони від грабіжників чи будь-якого протиправного проникнення в його домоволодіння.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною. Зокрема, вина ОСОБА_5 стверджується безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду, оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_4 про те, що 26.08.2024 вона приїхала з поліклініки, поїла і пішла відпочивати зі цивільним чоловіком обвинуваченим ОСОБА_5 . Захотівши в туалетну кімнату, вона перебралася через обвинуваченого, чим розбудила його зі сну. Будучи роздратованим, обвинувачений взяв сокиру, яку тримав в кімнаті біля крісла вже якийсь період часу. Почав махати нею біля потерпілої, в результаті чого наніс їй удар ріжучою стороною по обличчі, обухом по шиї, а потім пішов відпочивати. Вона лягла на ліжко теж відпочити, а за деякий час викликала собі швидку допомогу. Стверджує, що і вона, і обвинувачений перебували в стані алкогольного сп`яніння.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , даними в судовому засіданні, яка пояснила що працює фельдшером підстанції екстреної медичної допомоги № 10. Не є знайомою ні з потерпілою, ні з обвинуваченим. Прибула за викликом 26.08.2024 на АДРЕСА_1 . У потерпілої була розсічена брова та текла кров, були наявні сліди побоїв. Вона надала потерпілій допомогу, яку описала в картці виклику.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , даними в судовому засіданні, яка пояснила, що обвинувачений являється цивільним чоловіком її дочки потерпілої ОСОБА_4 . Вони проживають разом понад 10 років та обвинувачений часто піднімав на неї руку. В той день дочка повідомила їй, що він її порубав. Самі обставини конфлікту їй не відомі. Не змогла відповісти, чи дочка з цивільним чоловіком зловживала алкогольними напоями, так як не жила з ними.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , даними в судовому засіданні, про те, що вона являється сусідкою обвинуваченого. У день події була на роботі, прийшла після 20:00, побачила поліцію, яка запросила її як свідка. Повідомила, що обвинувачений та потерпіла інколи зловживали спиртними напоями, зазвичай ближче до вихідних днів тижня. Кілька разів бачила, як потерпіла спала під дверима квартири в під`їзді, потім могла голосно стукати в двері квартири, в якій проживала разом з обвинуваченим.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , даними в судовому засіданні про те, що з обвинуваченим та потерпілою у неї сусідські відносини. З приводу події пояснила, що під час прогулянки біля будинку в день події побачила швидку, в якій надавали допомогу потерпілій ОСОБА_4 . Обвинуваченого ОСОБА_5 може охарактеризувати як працьовиту людину. Обвинувачений та потерпіла часто вживають алкогольні напої. Зазначила, що бійки в сім`ї обвинуваченого і потерпілої були постійними. Поліція не один раз приїжджала за адресою у зв`язку з такими сімейними конфліктами.

В судовому засіданні було досліджено та прийнято судом у якості доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, письмові докази, речовий доказ, представлені стороною обвинувачення.

Так, з протоколу огляду місця події від 26.08.2024 з додатками до нього вбачається, що предметом огляду є квартира АДРЕСА_2 . В ході огляду місця події виявлено сліди, подібні на кров, зроблено змиви та взято відбитки пальців рук, в тому числі з кухонної сокири (том. 2, а.с. 90-99).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої від 28.08.2024 стверджується, що потерпіла показала, як відбувалися події 26.08.2024, а саме показала спосіб нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим. Да протоколу долучено фототаблицю, досліджену судом. (том. 2, а.с. 100-113). Аналогічні відомості встановлені під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілої від 25.09.2025, згідно якого потерпіла повторно показала спосіб нанесення їй тілесних ушкоджень, що відображено у фототаблиці до протоколу (том. 2, а.с. 155-164).

Висновком судово-медичної експертизи № 15-12/539-С-Ц/2024 від 16.09.2024 встановлено, що на фрагменті простирадла з кімнати № 1, вилученого під час огляду місця події, є речовина, котра являється кров`ю групи А (ІІ), з ізогемеглютиніном анти-В, походження якої від потерпілою ОСОБА_4 виключити неможливо (том. 2, а.с. 119-121).

Тобто даний висновок підтверджує як показання обвинуваченого, так і самої потерпілої, що після нанесення тілесних ушкоджень, вона деякий час відповідача на дивані.

З висновку судово-психіатричного експертизи № 635 від 16.09.2024, вбачається, що ОСОБА_5 на час проведення експертного дослідження страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу правопорушення теж міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (том. 2, а.с. 152-154).

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи від 19.09.2024 № 7077 встановлено, що на поверхні рукояті кухонної сокири, вилученої під час огляду місця події, встановлено прийнятний рівень матричної активності, що свідчить про присутність ДНК у вказаному об`єкті. Встановлено, що генетичні ознаки клітин, які є змішаними, придатні для ідентифікації і порівняння лише за домінуючими генетичними ознаками, які належать особі чоловічої статі, збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем), встановленим у зразку епітелію обвинуваченого ОСОБА_5 ; на поверхні леза встановлено прийнятний рівень матричної активності, що свідчить про присутність ДНК у вказаному об`єкті. Встановлено генетичні ознаки клітин, які належать особі жіночої статі, збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем), встановленим у зразку епітелію потерпілої ОСОБА_4 (том. 2, а.с. 142-150).

Висновком судово-медичної експертизи № 09/604-С/2024 від 24.09.2024, стверджується, що відсутні підстави заперечувати наявність алкогольного сп`яніння у ОСОБА_4 станом на 20:15 26.08.2024; всі рани (кожна окремо) у ОСОБА_4 є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня, та відповідно не були небезпечними для життя в момент їх заподіяння; всі синці та садна (кожне ушкодження окремо) у ОСОБА_4 є такими, що викликали скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів, і за цією ознакою є легкими тілесними ушкодженнями (том. 2, а.с. 114-116).

Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_11 пояснив, що під час експертного дослідження керувався наданими йому матеріалами, все виклав у своєму висновку, доповнень не має.

Допитана повторно у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 з приводу розбіжностей в протоколах за результатами слідчого експерименту щодо положення її тіла пояснила, що під час сімейного конфлікту вона перебувала в положенні стоячи.

Згідно з висновком експерта № 09/667-С/2024 від 26.09.2024, згідно якого механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 , на який вона вказала під час проведення слідчого експерименту 25.09.2024, не протирічить наявним судово-медичним даним та вбачається припустимим та вельми ймовірним; морфологічні характеристики ушкоджень у потерпілої ОСОБА_4 з урахуванням обставин події, не відповідають повною мірою морфологічним особливостям ушкоджень, які виникають при взаємодії тіла людини з пласкою поверхнею при падіннях з власного зросту та їх утворення за таким механізмом вбачається малоймовірним (том. 2, а.с. 165-167).

Суд оцінює посилання сторони захисту на недопустимість такого доказу як протоколи проведення слідчих експериментів від 28.08.2024 та 25.09.2024 по причині не залучення до участі підозрюваного, захисника критично, оскільки відповідно до норми ч. 3 ст. 240 КПК України питання кола учасників слідчої дії відноситься до дискреції органу досудового розслідування.

Також судом досліджено висновок судово-медичної експертизи № 15-12/541-С-Ц/2024 від 17.09.2024 (том. 2, а.с. 122-124); протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.08.2024 (том. 2 а.с. 57-61); протокол огляду речей від 18.09.2024, а саме DVD-R диску з фіксацією виклику швидкої допомоги (том. 2, а.с. 11-12); постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 24.09.2024 (том 2, а.с. 44-46); висновок судово-медичної експертизи № 15-12/541-С-Ц/2024 від 17.09.2024, згідно якої на ватному тампоні-змиві з поверхні підлоги коридору міститься речовина, яка є кров`ю людини, однак встановити її групову належність не виявилося можливим (том. 2, а.с. 122-124); висновок експерта № 7076 за результатами проведеної судової молекулярно-генетичної експертизи від 19.09.2024, згідно якого встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію обвинуваченого ОСОБА_5 ; встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_4 (том. 2, а.с. 133-139); постанова про визнання речовим доказом від 27.08.2024, відповідно до якої речовими доказами визнано та до кримінального провадження приєднано мобільний телефон Nokia TA-1156 ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 (том 2, а.с. 82-83); постанова про визнання речовим доказом від 18.09.2024, відповідно до якої речовими доказами визнано та до кримінального провадження приєднано файл «1616», наданий 12.09.2024 для долучення зазначених матеріалів кримінального провадження на підставі запиту слідчого від 27.08.2024 директором КНП ХОР «ЦЕМД та МК»: виклик через оператора «103» лікарів екстреної медичної допомоги для потерпілої ОСОБА_4 , скопійовані на DVD-R диск 4.7. Gb/120 min торгівельна марка не зазначена (том 2, а.с. 86-87).

Дані матеріали кримінального провадження, хоча і не є доказами в розумінні ст. 84 КПК України, але є процесуальними документами, які підтверджують законність проведення органами досудового слідства слідчих дій в межах даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст. 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Із суб`єктивної сторони цей злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає їх настання.

Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Судом на підставі показів учасників кримінального провадження та досліджених доказів встановлено, що на ґрунті побутового конфлікту, усі учасники котрого перебували в стані алкогольного сп`яніння, обвинувачений ОСОБА_5 кухонною сокирою наніс удари у праву надбровну ділянку та на латеральну поверхню правого третього пальця верхньої кінцівки лезом сокири.

В результаті цих дій потерпілій ОСОБА_4 заподіяно легкі тілесні ушкодження рана в надбровній ділянці, на правій задньо-бічній поверхні шиї та поверхні правого третього пальця верхньої кінцівки.

Відповідно до наявного в матеріалах кримінальної справи супровідного листка КНП ХОР «Центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф» № 2651/1006, виписаного лікарем-фельдшером Феклістовою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за пред`явленням паспорта була доставлена з квартири за адресою: АДРЕСА_3 , за викликом, прийнятим о 19:44 (том. 2, а.с. 107). Тобто між початком сімейного конфлікту о 18:10 і дзвінком до екстренної медичної допомоги пройшло півтори години.

Таким чином діями обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня, та відповідно не були небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

Показання обвинуваченого про те, що потерпіла перша схопила кухонну сокиру є неспроможними та спростовуються висновком експерта, відповідно до якого на рукоятці знаряддя злочину містяться ДНК-профіль обвинуваченого ОСОБА_5 , в той час як на лезі кухонної сокири міститься ДНК-профіль потерпілої ОСОБА_4 .

Подальша поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 , яка не заперечується потерпілою ОСОБА_4 , який припинив нанесення ушкоджень, повернувся та заснув у кріслі кімнати, і при цьому вона мала можливість оговтатися від конфлікту на ліжку кімнати, свідчить про те, що в обвинуваченого не було умислу на вбивство потерпілої. Водночас застосовуючи у конфліктній ситуації кухонну сокиру обвинувачений допускав спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення не доведено наявності у обвинуваченого ОСОБА_5 прямого умислу на протиправне заподіянні смерті потерпілій ОСОБА_4 .

У Постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №286/4163/19 наведено ознаки розмежування злочинів, передбачених частиною 2 статті 15 частини 1 статті 115 та частини 2 статті 125 Кримінального кодексу України.

Так, за змістом статті 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Тобто із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом.

Визначальним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння легкого тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за замах на вбивство. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично настали.

Заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому характеризується у цьому випадку не лише непрямим, а ще й неконкретизованим (невизначеним) умислом. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості. А оскільки особа за невизначеного умислу одночасно передбачає різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично реалізується лише один з них, кримінальна відповідальність настає за наслідки, що настали фактично.

На необхідності врахування суб`єктивного ставлення винного до наслідків своїх дій неодноразово звертав увагу Верховний Суд у своїх постановах від 09.10.2018 у справі № 760/4968/15-к, від 18.10.2018 у справі № 348/1153/17, від 08.11.2018 у справі № 360/718/16-к, від 18.12.2018 у справі № 569/2944/16-к тощо.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи. Порушення цієї вимоги породжує серйозні помилки щодо кваліфікації злочину.

Як встановлено судовим розглядом, 26.08.2024 за вказаних вище обставин обвинувачений ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_4 удари кухонною сокирою у праву надбровну ділянку та на латеральну поверхню правого третього пальця верхньої кінцівки лезом сокири. В результаті цих дій потерпілій ОСОБА_4 заподіяно легкі тілесні ушкодження рану в надбровній ділянці, на правій задньо-бічній поверхні шиї та поверхні правого третього пальця верхньої кінцівки.

На підставі аналізу досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння, маючи при цьому хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. У момент вчинення діяння міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Суд встановив, що конфлікт між обвинуваченим і потерпілою виник раптово, на ґрунті побутового конфлікту, пов`язаного з вживанням алкогольних напоїв; встановлено, що конфлікти подібного роду на фоні розпиття алкогольних напоїв були частими в сімейному житті обвинуваченого і потерпілої; знаряддям злочину кухонною сокирою обвинувачений ОСОБА_12 хоча і завдав потерпілій ОСОБА_4 поранень, однак, маючи реальну можливість продовжити свої дії, він припинив наносити удари, що свідчить про відсутність у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілої.

Обвинувачений ОСОБА_5 , спричиняючи тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 , свідомо припускав настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті останньої, однак, не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за замах на вбивство, та має нести відповідальність за наслідки, які фактично настали.

Ці обставини в поєднанні з іншими об`єктивними даними справи: характером взаємостосунків між потерпілою та обвинуваченим, які передували злочину; станом алкогольного сп`яніння потерпілої в момент спричинення ушкоджень; інтенсивністю, послідовністю ударів; характером, локалізацією та механізмом спричинення тілесних ушкоджень; поведінкою обвинуваченого після посягання, у своїй сукупності дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 мав намір заподіяти потерпілій тілесні ушкодження.

У постанові від 12.01.2022 у справі № 640/20173/18 Верховний Суд виснував, що умисне вбивство може бути вчинено як і з прямим, так і з непрямим умислом, проте замах на цей злочин можливий лише з прямим умислом. Якщо згідно з пред`явленим обвинуваченням вбачається, що обвинувачений вчинив злочин з непрямим умислом і не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, його дії слід кваліфікувати за фактично заподіяними наслідками.

Нормою ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

І принципи верховенства права у кримінальному провадженні, і кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав особи та основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; d) допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; e) якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.

Положення зазначеного вище підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (Рішення ЄСПЛ від 20.04.2006 у справі «І.Н. та інші проти Австрії» (заява № 42780/98), п.34).

Частиною 3 статті 337 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За таких обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить перекваліфікувати з частини 2 статті 15, частини 1 статті 115 Кримінального кодексу України на частину 2 статті 125 Кримінального кодексу України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься, відповідно до вимог ст. 12 КК України, до нетяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий (том 2, а.с. 168), на обліку у лікаря нарколога та психіатра відповідно до наявних у матеріалах справи довідок (том. 2, а.с. 173, 175) не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання, суд не встановив. Обставинами, які обтяжують покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Зважаючи на те, що згідно зі ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, поведінку потерпілої в сім`ї, суд враховуючи наявність обставин справи, які не лише характеризують особу винного і вчинений ним злочин, а й дають змогу суду переконатися, що ОСОБА_5 не може виправитися без застосування до нього саме реального покарання, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді обмеження волі. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_5 .

Суд враховує визначені нормою ст. 72 КК України правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, домашнього арешту, відповідно до яких при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення, при якому одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся.

Відповідно до Акта попереднього розрахунку вартості виконання висновку експерта № 7076 від 05.09.2024 (том. 2, а.с.140.) та Акта попереднього розрахунку вартості виконання висновку експерта № 7077 від 19.09.2024 (том. 2, а.с. 151) на залучення експерта понесено витрати на загальну суму 24 990,24 грн, які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь Держави.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог норм ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.

Застосувати правило складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, домашнього арешту, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Строк покарання обвинуваченому обчислювати з моменту затримання 27.08.2024, із зарахуванням попереднього ув`язнення у строк покарання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 - скасувати.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду.

Процесуальні витрати за проведені судово-медичні та судово молекулярно-генетичні експертизи на загальну суму 24 990 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто) гривень 24 копійки стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь Держави.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 29.08.2024, на мобільний телефон Nokia TA-1156, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 - скасувати.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 29.08.2024, змив речовини бурого кольору з підлоги коридору, на кухонну сокиру з ручкою червоного кольору з підлоги під кріслом з кімнати № 1, фрагмент простирадла із слідами речовини бурого кольору з кімнати № 1, змив речовини бурого кольору з підлоги кімнати № 1, два відрізки липкої стрічки із слідами пальців рук з чашки з кухні, дві чарки зі столу в кухні - скасувати.

Речові докази: мобільний телефон Nokia TA-1156 ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , - повернути власнику; кухонну сокиру з ручкою червоного кольору з підлоги під кріслом з кімнати № 1, змив речовини бурого кольору з підлоги коридору, фрагмент простирадла із слідами речовини бурого кольору з кімнати № 1, змив речовини бурого кольору з підлоги кімнати № 1, два відрізки липкої стрічки із слідами пальців рук з чашки з кухні, дві чарки зі столу в кухні, зразки букального епітелію ОСОБА_5 , зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_5 , зразок крові ОСОБА_4 на марлевий тампон, букальний епітелій ОСОБА_4 , букальний епітелій ОСОБА_5 - знищити; медичну карту № 16513 від 26.08.2024 на ім`я ОСОБА_4 з рентгенівськими знімками в електронному вигляді на DVD-R диску - повернути для подальшого зберігання медичному реєстратору КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги імені проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради; медичні виписки та інші медичні документи - після набрання вироком законної сили повернути потерпілій ОСОБА_4 ; DVD-R диск з відеофайлом, датованим 17.08.2024 тривалість відеозапису 3 хв 48 сек, скопійованого з мобільного телефону Nokia 3.2 TA-1156, DVD-R диск 4.7Gb/120 min з файлом «1616», наданим 12.09.2024 директором КНП ХОР «ЦЕМД та МК» - зберігати в матеріалах кримінальної справи протягом усього часу її зберігання.

Документи кримінального провадження №0002878 від 26.08.2024, надані суду під час судового провадження, залишити в матеріалах кримінальної справи протягом усього часу її зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1