ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду справу у кримінальному провадженні № 0000558 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Одрадівка Новотроїцького району Херсонської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше судимого 02.06.2023 року за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125, ст. 126-1, ст. 195 КК України;

-за ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 будучи засудженим 02 червня 2023 року Володимир-Волинським міським судом за ст. 125 ч.1, ч. 2, ст. 126-1, ст. 195 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став й повторно вчинив злочин за наступних обставин.

Так, він, перебуваючи з 21.07.2020 року на превентивних обліках Національної поліції за категорією «сімейний насильник» та будучи особою, яка раніше неодноразово вчиняла домашнє насильство по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , з якою спільно проживає, а саме 11 жовтня 2022 року, 12 жовтня 2022 року, 27 жовтня 2022 року, 01 січня 2023 року, 14 січня 2023 року, 09 березня 2023 року, 26 березня 2023 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 та була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП, згідно постанов Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 листопада 2022 року, 13 грудня 2022 року, 02 лютого 2023 року, 17 березня 2023 року, 11 квітня 2023 року, 14 квітня 2023 року належних висновків не зробив та продовжив систематично вчиняти домашнє насильство.

Зокрема, ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», від 07 грудня 2017 року №2229-VIII, умисно та безпричинно, 29 травня 2023 близько 15 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_4 з якою спільно проживає, а саме вчинив умисні дії фізичного та психологічного характеру, що полягали у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, словесних образах, погрозах фізичною розправою, шарпанини за праве плече, праву руку, стискання правої руки, від чого остання відчула фізичний біль, приниженні її честі та гідності, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, що є в безпосередньому причинно - наслідковому зв`язку з домашнім насильством.

Окрім цього, ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», від 07 грудня 2017 року №2229-VIII, умисно та безпричинно, 03 липня 2023 близько 18 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , повторно вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_4 з якою спільно проживає, а саме вчинив умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, словесних образах, погрозах фізичною розправою, приниженні її честі та гідності, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, що є в безпосередньому причинно - наслідковому зв`язку з домашнім насильством.

В судовому засіданні:

Обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе у пред`явленому обвинуваченні винним повністю. Суду показав, що, він дійсно в 2023 році стосовно дружини систематично вчиняв домашнє насилля, але вже більше як 1,5 року він змінив свою поведінку. Дружина його вибачила і вони одружилися знову.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила, що її чоловік змінився на краще, у них нормальні стосунки і вони знову одружилися. Просила суд суворо його не карати і не призначати йому покарання реально.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

Таким чином, враховуючи викладене, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ст. 126-1, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призводить до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні виду і міри покарання ОСОБА_5 суд враховує, що:

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання суд визнає повторне вчинення кримінального правопорушення та рецидив кримінальних правопорушень.

Крім того суд враховує обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, що раніше був судимим, одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, та мати, характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність однієї пом`якшуючої покарання обставини та двох обтяжуючих покарання обставин, враховуючи посередні характеризуючи на особу, наявність утриманців, прохання потерпілої не призначати йому відбування покарання реально, суд дійшов висновку про призначення покарання у виді обмеження волі в середній межі санкції статті з наданням можливості виправлення без ізоляції від суспільства, з призначенням іспитового строку. На думку суду, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також буде співмірним по відношенню між тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та наслідками, які настали в результаті його вчинення.

Судові витрати у справі відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Цивільного позову не заявлено.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 2-х років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п. 1, 2, ч.1 п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 в період іспитового строку обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити ОСОБА_5 , строком на 3 (три) місяці, для проходження програми для кривдників.

Запобіжний захід не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Володимирський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку суду буде вручена учасникам негайно.

Головуючий суддя ОСОБА_6