СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 1-кс/759/573/26
ун. № 759/1725/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року м. Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП в місті Києві капітана поліції ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному проваджені №0000007 відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2026 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшло вищезазначене клопотання старшого слідчого слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП в місті Києві капітана поліції ОСОБА_3 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , що мала перейти у комунальну власність як відумерла спадщина, завдавши територіальній громаді міста Києва в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 шкоду у великих розмірах, тим самим вчинили злочин, передбачений ч.4 ст.190 КК України.

Святошинською окружною прокуратурою міста Києва з метою встановлення підстав для застосування заходів представницького характеру, передбачених ст. 23 Закону України « Про прокуратуру», та на виконання вимог п .8.1. наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 №389 від 21.08.2020 «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді » систематично здійснюється моніторинг судових рішень, розміщених в Єдиному державному реєстрі судових рішень, постановлених без участі прокурора у справах за позовами (заявами) інших осіб, що стосуються інтересів держави.

За наслідками проведеного моніторингу виявлено рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.06.2024 у справі №759/17886/23, яким задоволено позов ОСОБА_4 , встановлено факт проживання однією сім?єю зі спадкодавцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , та визнано в порядку спадкування право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Під час розгляду цивільної справи ухвалою суду від 20.05.2024 за клопотанням представника позивача було замінено первісного відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) на належного відповідача ОСОБА_6 , який начебто є племінником померлої, але довести родинний зв?язок не має можливості.

Залучений у якості належного відповідача ОСОБА_6 , який про смерть тітки дізнався у березні 2024 року, фактично виступав на боці позивача , просив позов задовольнити та свідчив про те, що ОСОБА_4 проживав із ОСОБА_5 упродовж 7 років.

В цілому рішення суду грунтується на показах свідків, жодних доказів на підтвердження спільного ведення господарства, наявності спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, інших обставин, які засвідчували б реальність сімейних відносин не менш як п?ять років до часу відкриття спадщини позивачем не надано.

При цьому, як встановлено окружною прокуратурою, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 з грудня 2018 року і до моменту смерті як одинока особа похилого віку, що мешкає самотньо та не має родичів чи інших осіб, які забезпечують їй догляд і допомогу.

Таким чином, за відсутності спадкоємців за законом і за заповітом, спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , що відкрилась після смерті ОСОБА_5 , мала бути визнана відмерлою на підставі ст. 1277 ЦК України та перейти у власність територіальної громади міста Києва.

Проте, інтереси територіальної громади міста Києва щодо набуття у власність житла у зв?язку з відумерлістю спадщини були порушені незаконним рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.06.2024 у справі №759/17886/23, яким безпідставно задоволено позов ОСОБА_4 за відсутності належних і допустимих доказів обставин сумісного проживання однією сім?єю із спадкодавицею ОСОБА_5 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 , показав, що «приблизно із початку весни 2024 року, я знайомий із ОСОБА_9 . Познайомились ми в барі розміщеному в центрі села Нові Петрівці. Спілкуючись із останнім ми підтримували дружні відносини.

Приблизно в кінці весни 2024 року, ОСОБА_10 попросив мене допомогти йому перевезти матрац до міста Києва, на що я погодився. В подальшому в той же день, ОСОБА_10 приїхав до адреси мого мешкання на вантажному автомобілі марки «Фольксваген» синього кольору, яким він керував. Я в свою чергу тримав вказаний матрац під час поїздки. Приїхавши до міста Києва, адреси я не пам`ятаю я допоміг вивантажити вказаний матрац під якимось під`їздом а ОСОБА_10 передав його якимсь невідомим мені чоловікам.

У подальшому, приблизно через півтора-два місяці, до мене подзвонив ОСОБА_10 , повідомив мені про те, що померла невідома мені жінка якій ми привозили вищезазначений мною матрац і що він просить підтвердити даний факт в суді. На що я погодився та підтвердив факт допомоги у перевезенні матрацу під час засідання в суді.

Хочу зазначити, що я не знайомий ні із ОСОБА_4 , ні з ОСОБА_5 , мені нічого не відомо про їх спільне чи роздільне проживання, ведення побуту тощо.

У ході даного допиту мені було пред`явлено копію рішення ІНФОРМАЦІЯ_8 , № 759/1788623 від 20.06.2024 року, в мотивувальній частині якої вказано що «Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 вказував. що с другом ОСОБА_12 і на його прохання допомагав завозити до квартири де жили ОСОБА_4 та ОСОБА_13 ліжко для лежачих хворих, та неодноразово ліки, знає що ОСОБА_4 винаймав доглядальницю. Допомагав ОСОБА_4 під час поховання ОСОБА_5 ».

Однак хочу зазначити, що вказаних в рішенні показань я не надавав, оскільки під час засідання повідомив та підтвердив лише факт допомоги у перевезенні матрацу, про що вказував раніше. Я не привозив жодних ліків ні ОСОБА_4 ні ОСОБА_13 , ніякої допомоги ОСОБА_4 чи будь якій іншій особі у похованні ОСОБА_13 , я не здійснював»

Крім цього встановлено що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з метою особистого збагачення створив шахрайську схему заволодіння житлом, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_4 , до вказаної схеми залучив спільників, а саме ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_10 зареєстрований проживає АДРЕСА_4 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_11 зареєстрований та проживає АДРЕСА_5 .

Останні маючи інформацію щодо власниці квартири: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , представився родичем померлої та в подальшому за участі двох свідків ОСОБА_10 , та ОСОБА_8 , звернувся до суду та повідомив, що з ОСОБА_7 , проживав у цивільному шлюбі та має право успадкувати вищевказане житло. В подальшому з метою легалізації своїх намірів та отримання грошових коштів ОСОБА_4 , здійснив продаж вищевказаної квартири ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_12 , проживає та зареєстрована АДРЕСА_6 .

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив клопотання задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходиться таку речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно частини 5, 6 статті 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не виключають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачаються довести за допомогою цих речей і документів.

Отже, надання тимчасового доступу до речей і документів здійснюється виключно у випадку доведення стороною кримінального провадження у своєму клопотанні обставини, передбачені ч. 5, 6 ст. 163 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 у справі Михалкова та інші проти України розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції, що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Вивчивши зміст клопотання і надані суду письмові докази, оцінивши потреби досудового розслідування, та приймаючи до уваги, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, є виправданим, оскільки має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а тому клопотання суд визнає обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 159, 160, 163, 164, 165, 166, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

клопотання старшого слідчого слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП в місті Києві капітана поліції ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному проваджені №0000007 відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Надати дозвіл старшому слідчому слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , слідчому слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у м. Києві, ОСОБА_15 , слідчому слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_16 , старшому слідчому слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_17 , слідчому слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_18 , слідчому слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_19 , слідчому слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у м. Києві, ОСОБА_20 та іншим слідчим з групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000007 від 03.03.2025 дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів, та зобов`язати уповноважену особу надати, оригінал судової справи 759/17886/23, журналів судових засідань, та аудіо записів вказаної судової справи яка розглядалась у ІНФОРМАЦІЯ_13 , що розміщений за адресою: АДРЕСА_7 , з можливістю вилучення завірених належним чином копій.

Визначити строк дії ухвали тривалістю два місяці, який обраховувати з дня постановлення ухвали слідчим суддею.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 КПК України, у разі не виконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1