ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/352/26 Справа № 202/4779/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь

в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000046 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 січня 2026 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Кам`янське Дніпропетровської області, є громадянкою України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та постановити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або особистої поруки.

Вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції, прийнята слідчим суддею внаслідок неповного з`ясування всіх обставин справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України стороною обвинувачення не доведена на підставі належних і допустимих доказів.

Зазначає, що більша частина копій протоколів допиту свідків складені нерозбірливим почерком, а також, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами долучені стороною обвинувачення до клопотання копії окремих аркушів висновків експертів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000046 від 03.04.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України як такі, що не відповідають вимогам ст.101,102 КПК України на що не звернув уваги слідчий суддя.

Наголошує, що ризики зазначені у клопотанні слідчого, є безпідставними, не містили належного обґрунтування та не підтвердженні відповідними належними і допустимими доказами.

Також, зазначає, що на утриманні ОСОБА_8 перебуває неповнолітній син, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого наявна в матеріалах справи.

Крім того, ОСОБА_8 відповідно до виписки із медичної картки перебуває під наглядом сімейного лікаря КНП КМР «ЦПСМД №3» у зв`язку із наявним захворюванням, що на переконання сторони захисту, унеможливлює її перебування під вартою.

Сторона захисту вважає за необхідне окремо зазначити і щодо незаконності поміщення підозрюваної до ізолятора тимчасового тримання на підставі лише вступної та резолютивної частини оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 січня 2026 року було задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 березня 2026 року із визначенням застави в сумі - 266 240,00 грн.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, оскільки, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення нею кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, враховуючи її майновий стан, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, характеризуючи дані про особу підозрюваної, стан її здоров`я, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваної ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваної та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час розгляду клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати її у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами, доданими до клопотання, а саме:

- відповідно до п.1 розділу І «Загальні положення» посадової інструкції від 23.12.2022 року, затвердженої В.о. начальника ДМП ВКГ «ДЗД» ОСОБА_9 начальника відділу збуту ДМП ВКГ «ДЗД» - посадова інструкція визначає функціональні обов`язки, права та відповідальність начальника відділу збуту, якими наділена ОСОБА_8 , зокрема: відповідає за налагодження ефективних виробничих взаємовідносин між підлеглими працівниками, вдосконалює соціальні відносини на підприємстві, впроваджує високу культуру людських відносин; створює безпечні і здорові умови праці на робочих місцях, впроваджує ефективні технічні засоби безпеки; організовує дотримання підлеглими працівниками на робочих місцях вимог нормативно-правових актів з охорони праці, виконання наказів і розпоряджень керівництва підприємства, вживає заходів щодо усунення порушень виявлених службою охорони праці; контролює забезпечення раціональної розстановки кадрів та їх доцільне використання; розробляє посадові та робочі інструкції на підлеглих працівників та положення про відділ збуту; контролює виконання посадових та робочих інструкцій, дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку підлеглими працівниками; вимагає від працівників відділу збуту виконання своїх обов?язків та реалізації прав, що передбачені їх посадовими та робочими інструкціями; веде табельний облік підсумку робочого часу підлеглих працівників, погоджує графік відпусток на наступний рік. Ознайомлює під розпис працівників відділу з графіками роботи, відпусток; забезпечує своєчасне надання до бухгалтерії документації, необхідної для складання бухгалтерської, податкової та статистичної звітності; виконує накази, розпорядження, вказівки начальника

підприємства; видає розпорядження працівникам відділу збуту; дотримується Антикорупційної програми; не вчиняє та не бере участі у вчиненні корупційних

правопорушень, пов?язаних з діяльністю підприємства; невідкладно інформує осіб, визначених Антикорупційною програмою, випадки підбурення до вчинення корупційного правопорушення, пов?язаного з діяльністю підприємства; невідкладно інформує осіб, визначених Антикорупційною програмою, про випадки вчинення корупційних або пов?язаних з корупцією правопорушень іншими працівниками підприємства або іншими особами;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які підтвердили відсутність на робочому місці ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , а також те, що з цими особами особисто не знайомі та ніколи не бачились;

- іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень є доведеною.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею правильно встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з огляду на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 191 КПК України, за яке можливе покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що об`єктивно підвищує ймовірність її ухилення від органів досудового розслідування та суду. Оскільки колегія суддів погоджується лише з наявністю зазначеного ризику, доводи апеляційної скарги щодо безпідставності та необґрунтованості ризиків, зазначених в клопотанні слідчого, оцінюванню не підлягають.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення нею інкримінованих їй кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленому ризику, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної з огляду на тяжкість кримінального правопорушення за ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, у вчиненні яких підозрюється особа. До матеріалів провадження долучені заяви про взяття підозрюваної на поруки. Підозрюваною під час апеляційного перегляду зазначено про явку лише однієї особи, що не може бути визначено достатнім відповідно до ч. 2 ст. 180 КПК України, з огляду на не доведення того, що ця особа заслуговує на особливу довіру. Інші особи, які їх подали, у судове засідання не з`явились. Відповідно до ст. 180 КПК України питання про застосування поруки вирішується після перевірки можливості її виконання та здатності поручителів забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної. У зв`язку з неявкою зазначених осіб така перевірка не проведена, і тому апеляційний суд не може оцінити їх здатність виконати покладені на них обов`язки. Домашній арешт, з огляду на інкриміноване кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , не забезпечує достатніх гарантій виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу на даному етапі неможливе.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК УКраїни слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Суд першої інстанції, визначаючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із заставою, встановив її у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (266 240 грн), що відповідає верхній межі, передбаченій ст. 183 та ч. 3 ст. 182 КПК України (від 20 до 80 прожиткових мінімумів). Колегія суддів погоджується з обраним розміром застави, вважаючи його обґрунтованим та співмірним із тяжкістю інкримінованого злочину, наявним ризиком переховування підозрюваної та необхідністю забезпечення її належної процесуальної поведінки. Встановлена застава відповідає вимогам ст. 183 КПК України та є достатньою для мінімізації ризику ухилення підозрюваної від органів досудового розслідування та суду.

На час апеляційного перегляду застава сплачена, а тому діє запобіжний захід у вигляді застави.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваної під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Наявність у підозрюваної на утриманні неповнолітньої дитини, не є самостійною підставою для скасування або заміни запобіжного заходу на більш м`який, а також не свідчить про належну процесуальну поведінку підозрюваної, не усуває ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду.

Доводи захисника про те, що більша частина копій протоколів допиту свідків складена нерозбірливим почерком, а також що копії окремих аркушів висновків експертів не відповідають вимогам ст. 101, 102 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки оцінка доказів на предмет їх недопустимості відповідно до ч.4 ст.87 КПК України надається під час розгляду, що проводиться відповідно до Глави 28 КПК України.

Посилання захисника на те, що підозрювана перебуває під наглядом сімейного лікаря КНП КМР «ЦПСМД №3» у зв`язку із наявним захворюванням, а тому це унеможливлює її перебування під вартою є непідтвердженими та необгрунтованими, оскільки з виписки вбачається, що лікувальні та трудові рекомендації зводяться до ведення здорового способу життя, а не спеціального медичного лікування чи обмежень, тому не виключає можливості перебування під вартою.

Разом з тим, питання щодо надання медичної допомоги в місцях попереднього ув`язнення регулюються, зокрема, Законом України «Про попереднє ув`язнення» та Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що затверджений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012 року.

Доводи захисника щодо незаконності поміщення підозрюваної до ізолятора тимчасового тримання на підставі лише вступної та резолютивної частини оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, а також те, що незважаючи на факт внесення цього ж дня застави, підозрювана ОСОБА_8 була затримана працівниками поліції у приміщенні суду, - не свідчить про неможливість виконання ухваленого рішення, а повний текст ухвали, що містить мотивувальну частину, підтверджує необхідне обґрунтування підстав тримання під вартою, тому твердження захисника про незаконність дій суду є необґрунтованим і не впливає на законність виконання ухвали. Застава вважається внесеною після фактичного її перерахування на відповідний рахунок та надання документу відповідно до ч.6 ст.182 КПК України, і до цього моменту законність тримання під вартою зберігається.

Разом з тим, слідчим суддею не правильно визначено термін дії ухвали.

Згідно із ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

На підставі ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Отже, у цьому провадженні строк досудового розслідування два місяці закінчуються 28.03.2026 року, оскільки повідомлення про підозру складено та вручено 28.01.2026 року. Початок строку тримання під вартою рахується з 29 січня 2026 року - час постановлення ухвали та закінчується в останній день строку досудового розслідування, що не перевищує 60 днів 28.03.2026 року.

Натомість слідчим суддею визначено строк тримання під вартою до 30 березня 2026 року, що перевищує строк досудового розслідування та є підставою для скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з істотними порушеннями норм КПК України та постановлення нової ухвали.

Суд першої інстанції, визначаючи у резолютивній частині ухвали строк виконання покладених на підозрювану обов`язків «до двох місяців», неправильно застосував вимоги кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу обов`язково зазначається строк дії покладених обов`язків, а згідно з ч. 4 ст. 115 КПК України строк, що обчислюється місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця.

Отже, суд повинен був визначити конкретну календарну дату закінчення строку дії обов`язків, а саме до 28.03.2026 року, що відповідає вимогам процесуального закону щодо визначеності строків.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 січня 2026 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_27 , погодженого з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_28 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 29 січня 2026 року по 28 березня 2026 року включно.

У випадку внесення підозрюваною ОСОБА_8 встановленої застави у розмірі 266 240,00 гривень, вважати,що до неї застосований запобіжний захід у вигляді застави та зобов?язати підозрювану ОСОБА_8 виконувати наступні обов?язки на строк до 28.03.2026 року:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого,

прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та місця

роботи;

- утримуватися від спілкування із визначеними слідчим або прокурором свідками;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_27 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4