Провадження № 1-кп/201/1416/2025
У Х В А Л А

про призначення судового розгляду та

продовження строку тримання обвинуваченого під вартою

19 грудня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, що зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0016900 від 22 серпня 2025 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадження Соборного районного суду міста Дніпра надійшов обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження, що зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0016900 від 22 серпня 2025 року, і реєстр матеріалів досудового розслідування у відношенні ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просила призначити справу до судового розгляду.

Крім того, прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, тож, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання його винним, може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, може незаконно впливати на свідків та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, при цьому більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений та захисник не заперечували проти призначення справи до судового розгляду, проте заперечували проти задоволення клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на заставу, а в разі продовження строків тримання під вартою визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки він має міцні соціальні зв`язки та не має намірів переховуватись від суду.

Суд, заслухавши думку учасників справи, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та клопотання сторін, приходить до наступних висновків.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 складений у відповідності з вимогами КПК України і поверненню прокурору не підлягає.

Провадження за обвинувальним актом підсудне цьому суду.

Підстав для закриття провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового провадження немає.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом у судове засідання.

Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді, є наступним: прокурор, захисник та обвинувачений.

У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які б перешкоджали призначенню судового розгляду, не заявлено.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість призначення кримінального провадження за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 до судового розгляду.

Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України відсутні.

З приводу клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд зазначає таке.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Між тим, приписами ч. 8 ст. 176 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Під час вирішення питання про доцільність продовження обвинуваченому строку дії міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких, при цьому покарання за скоєння злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, передбачає позбавлення волі строком від 5 до 10 років. Тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, а також те, що обвинувачений, будучи військовослужбовцем, може вплинути на показання свідків, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на інших учасників процесу, а також перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також суд ураховує, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 , тяжкість кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, покарання за яке передбачає позбавлення волі від 5 до 10 років.

З урахуванням характеру висунутого обвинувачення, та характеру дій, які інкримінуються обвинуваченому, достатньо підстав вважати що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання останнього винним у інкримінованому злочині, обвинувачений може переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити нові правопорушення, що виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Що стосується визначення альтернативного запобіжного заходу і вигляді застави суд зазначає наступне.

Частиною 4 статті 183 КПК України передбачений вичерпний перелік, коли суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Так, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення входить до вищевказаного переліку, розмір застави суд не визначає, оскільки застосування застави не відповідатиме тяжкості та характеру вчиненого злочину.

Отже, у задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу та застосуванні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 176, 178, 183, 314-316, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України призначити до судового розгляду на 26 грудня 2025 року на 10 годину 00 хвилин у приміщенні Соборного районного суду міста Дніпра за адресою: 49005, м. Дніпро, вул. Юрія Горовця, буд. 13.

Судовий розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, захисника та обвинуваченого в режимі відеоконференції.

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 16 лютого 2026 року, без визначення розміру застави.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу та застосуванні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Повний текст ухвали проголошено о 16 годині 30 хвилин 19 грудня 2025 року.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1