КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/7610/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

представника: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0000956 від 13 серпня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною другою статті 203-2, частиною третьою статті 209, частиною третьою статті 212, частиною першою статті 209-1, частиною першою статті 220-2, частиною другою статті 306, частиною другою статті 364 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року клопотання прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна - задоволено частково.

Накладено арешт на речі та документи, що були вилучені 03 червня 2025 року за результатом проведення обшуків в офісі ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 , а саме:

- звіт незалежного аудитора станом на 27.01.2025 на 11 арк.;

- проспект емісії AT ЗНВКІФ Галеній Інвест на 8 арк.;

- довідка вих. № 276 від 12.3.2025 на 1 арк.

- довідка вих. № 277 від 12.03.2025 на 1 арк.;

- довідка вих. 275 від 12.03.2025 на 1 арк.;

- довідка вих. 274 від 12.03.2025 на 1 арк.;

- довідка вих. 273 від 12.03.2025 на 1 арк.;

- опитувальник фізичної особи ОСОБА_10 на 1 арк.;

- анкета депонента (фізичної особи) ОСОБА_10 на 1 арк.;

- картка зразків підписів (для фізичної особи) ОСОБА_10 на 1 арк.;

- заява на відкриття рахунку у цінних паперах ОСОБА_10 на 1 арк.;

- розпорядження відкриття рахунку у цінних паперах ОСОБА_10 , на 1 арк.;

- згода - повідомлення суб`єкта персональних даних на обробку нею персональних даних на 1 арк.;

- договір про обслуговування рахунків у цінних паперах № 381400 на 2 арк.;

- договір про обслуговування рахунків у цінних паперах № 381400 на 2 арк.;

- виписка про стан рахунку в цінних паперах на 21.04.2021 на 1 арк.;

- завірена копія паспорту ОСОБА_10 на 2 арк.;

- завірений ІНН ОСОБА_10 на 1 арк.;

- довіреність ТОВ Бул-Спред на 1 арк.;

- акт № 166 ДП КУА про правопорушення на ринку цінних паперів від 17.03.2020 на 2 арк.

- довідка №11 від 21.01.2016 ТОВ КУА Агро Система на 1 арк.;

- опис документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційних дій «корегування» на 1 арк.;

- акт № 167 ДП КУА від 12.03.2020 на 2 арк.

- лист на адресу директора ТОВ КУА Агро Система підписаний ОСОБА_11 від 05.02.2016 ОСОБА_12 від 19.07.2017 на 1 арк.

- лист запевнення вх. № 2021/113 від 15.03.2021 на 1 арк.;

- лист замовлення на аудиторські послуги вих. 15 від 16.02.2021 на 1 арк.;

- довіреність від 01.08.2022 директора БУЛ Спред на 1 арк.

- акт виконаних зобов`язань до договору купівлі - продажу № 2 - 1- БВ від 17.01.2025 на 1 арк.

- відтиск печатки КУ ОСОБА_13 на 1 арк.

- відтиск печатки ЗАТ Цукро Агро Реєстр на 1 арк.

- відтиск печатки ТОВ Бул Спред на 1 арк.;

- системний блок чорного кольору з позначкою «Логік Пауєр» - 1 шт., що належить ОСОБА_8 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою адвокат ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на системний блок чорного кольору з позначкою «Logic Power» 1 шт. скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу, якою клопотання прокурора щодо арешту системного блоку чорного кольору з позначкою «Logic Power» 1 шт. залишити без задоволення.

Уважає оскаржувану ухвалу в частині накладення арешту на системний блок чорного кольору з позначкою «Logic Power» 1 шт. незаконною.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що як убачається зі змісту протоколу обшуку від 03 червня 2025 року, всупереч ухвали слідчого судді від 23 травня 2025 року у ході обшуку детективами прийнято рішення про вилучення системного блоку чорного кольору за позначкою «Logic Power» 1 шт., який належить ОСОБА_8 .

Враховуючи, що детективами 03 червня 2025 року проведено обшук в офісі ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого всупереч ухвали слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні клопотання детектива у частині надання дозволу на відшукання та вилучення комп`ютерних систем, вилучено системний блок чорного кольору з позначкою «Logic Power» 1 шт., а також відсутність доказів, що на момент проведення обшуку цей системний блок був захищений системою логічного захисту, подолати яку неможливо було на місці, або він містить в собі інформацію, яка має значення для провадження чи отримати яку можливо лише за результатами проведення експертного дослідження, вважає, що вилучений системний блок не відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, для його арешту у рамках кримінального провадження №0000956 від 13 серпня 2024 року, що буде невиправданим втручанням у мирне право власності ОСОБА_8 .

Зазначає, що долучена до клопотання прокурора постанова про визнання майна речовими доказами носить формальний характер, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що вказане вилучене майно відповідає критеріям, визначеним частиною першою статті 98 КПК України.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що 24 червня 2025 року слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора та представника власника майна, повідомив, що видаляється до нарадчої кімнати для постановлення ухвали за результатами розгляду клопотання про накладення арешту на майно, про результат розгляду клопотання секретар судового засідання повідомить додатково, що підтверджується журналом судового засідання, проте 24 червня 2025 року секретарем не було повідомлено про результати розгляду клопотання, не повідомлено його і після численних звернень до секретаря представника власника майна; 25 серпня 2025 року представником власника майна через підсистему ЄСІСТ «Електронний суд» подано заяву про видачу копії ухвали слідчого судді від 14 липня 2025 року та надано згоду на отримання процесуальних документів в електронній формі, проте ухвала не була надіслана, у зв`язку з чим власник майна ОСОБА_8 з`явився до канцелярії Шевченківського районного суду м. Києва, де 16 вересня 2025 року особисто отримав копію оскаржуваної ухвали, що підтверджується відміткою про її отримання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 , який вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити,думку прокурора ОСОБА_6 , який проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно статей 7, 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 частини третьої статті 395 КПК України якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

За змістом частини першої статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що розгляд клопотання про арешт майна здійснювався у присутності представника власника майна.

Разом з тим, згідно журналу судового засідання 24 червня 2025 року у присутності учасників провадження вступну та резолютивну частини ухвали слідчого судді проголошено не було та у матеріалах судової справи відсутні докази отримання власником майна та/або його представником копії ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року.

Як зазначає адвокат в апеляційній скарзі, 24 червня 2025 року слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора та представника власника майна, повідомив, що видаляється до нарадчої кімнати для постановлення ухвали за результатами розгляду клопотання про накладення арешту на майно, про результат розгляду клопотання секретар судового засідання повідомить додатково, що підтверджується журналом судового засідання, проте 24 червня 2025 року секретарем не було повідомлено про результати розгляду клопотання, не повідомлено його і після численних звернень до секретаря представника власника майна; 25 серпня 2025 року представником власника майна через підсистему ЄСІСТ «Електронний суд» подано заяву про видачу копії ухвали слідчого судді від 14 липня 2025 року та надано згоду на отримання процесуальних документів в електронній формі, проте ухвала не була надіслана, у зв`язку з чим власник майна ОСОБА_8 з`явився до канцелярії Шевченківського районного суду м. Києва, де 16 вересня 2025 року особисто отримав копію оскаржуваної ухвали, що підтверджується відміткою про її отримання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає обґрунтованими доводи адвоката про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000956 від 13 серпня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною другою статті 203-2, частиною третьою статті 209, частиною першою статті 209-1, частиною третьою статті 212, частиною першою статті 220-2, частиною другою статті 306, частиною другою статті 364 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що до вказаної злочинної діяльності причетні службові особи ТОВ «Бул-Спред» (), які у порушенні вимог провадження діяльності з торгівлі цінними паперами і депозитарної діяльності та обов`язків здійснення первинного фінансового моніторингу, маючи відповідні ліцензії на здійснення професійної діяльності на ринку капіталу - торгівлі цінними паперами та депозитарної діяльності, укладають удавані правочини купівлі-продажу цінними паперами між афілійованими компаніями з метою досягнення заздалегідь визначеного фінансового результату для однієї з сторін, штучно використовуючи необґрунтовану вартість цінних паперів.

Також, під час досудового розслідування встановлено, що службові особи ТОВ «КУА «Агро Система», діючи за рахунок активів ПВНЗІФ «Агрофонд», укладали удаванні договори позики між афілійованими компаніями, контроль над якими здійснює ОСОБА_14 , у свою чергу умови угод позик не містили економічного сенсу для отримувачів позик та використовувались для штучного завищення витрат при обчисленні бази оподаткування податку на прибуток. Кошти, отримані як відсотки, акумулювалися на рахунках ПВНЗІФ «Агрофонд».

Для виведення коштів використовувалися фінансові операції, зокрема купівля-продаж цінних паперів за участю професійного учасника ринку капіталу ТОВ «Бул-Спред», а ОСОБА_8 , діючи як уповноважена особа, підписував договори від імені ТОВ «Бул- Спред», які передавалися до центрального офісу в м. Черкаси для реєстрації та звітування до НКЦПФР.

03 червня 2025 року детективами Бюро економічної безпеки України, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва було проведено обшук в офісі ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , за результатами чого вилучено ряд речей та документів.

Вказані вилучені за результатом проведення обшуку речі та документи постановою детектива від 04 червня 2025 року визнанні речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

09 червня 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000956 від 13 серпня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною другою статті 203-2, частиною третьою статті 209, частиною третьою статті 212, частиною першою статті 209-1, частиною першою статті 220-2, частиною другою статті 306, частиною другою статті 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року клопотання прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна - задоволено частково.

Накладено арешт на речі та документи, що були вилучені 03 червня 2025 року за результатом проведення обшуків в офісі ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 , а саме:

- звіт незалежного аудитора станом на 27.01.2025 на 11 арк.;

- проспект емісії AT ЗНВКІФ Галеній Інвест на 8 арк.;

- довідка вих. № 276 від 12.3.2025 на 1 арк.

- довідка вих. № 277 від 12.03.2025 на 1 арк.;

- довідка вих. 275 від 12.03.2025 на 1 арк.;

- довідка вих. 274 від 12.03.2025 на 1 арк.;

- довідка вих. 273 від 12.03.2025 на 1 арк.;

- опитувальник фізичної особи ОСОБА_10 на 1 арк.;

- анкета депонента (фізичної особи) ОСОБА_10 на 1 арк.;

- картка зразків підписів (для фізичної особи) ОСОБА_10 на 1 арк.;

- заява на відкриття рахунку у цінних паперах ОСОБА_10 на 1 арк.;

- розпорядження відкриття рахунку у цінних паперах ОСОБА_10 , на 1 арк.;

- згода - повідомлення суб`єкта персональних даних на обробку нею персональних даних на 1 арк.;

- договір про обслуговування рахунків у цінних паперах № 381400 на 2 арк.;

- договір про обслуговування рахунків у цінних паперах № 381400 на 2 арк.;

- виписка про стан рахунку в цінних паперах на 21.04.2021 на 1 арк.;

- завірена копія паспорту ОСОБА_10 на 2 арк.;

- завірений ІНН ОСОБА_10 на 1 арк.;

- довіреність ТОВ Бул-Спред на 1 арк.;

- акт № 166 ДП КУА про правопорушення на ринку цінних паперів від 17.03.2020 на 2 арк.

- довідка №11 від 21.01.2016 ТОВ КУА Агро Система на 1 арк.;

- опис документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційних дій «корегування» на 1 арк.;

- акт № 167 ДП КУА від 12.03.2020 на 2 арк.

- лист на адресу директора ТОВ КУА Агро Система підписаний ОСОБА_11 від 05.02.2016 ОСОБА_12 від 19.07.2017 на 1 арк.

- лист запевнення вх. № 2021/113 від 15.03.2021 на 1 арк.;

- лист замовлення на аудиторські послуги вих. 15 від 16.02.2021 на 1 арк.;

- довіреність від 01.08.2022 директора БУЛ Спред на 1 арк.

- акт виконаних зобов`язань до договору купівлі - продажу № 2 - 1- БВ від 17.01.2025 на 1 арк.

- відтиск печатки КУ Формула Інвест на 1 арк.

- відтиск печатки ЗАТ Цукро Агро Реєстр на 1 арк.

- відтиск печатки ТОВ Бул Спред на 1 арк.;

- системний блок чорного кольору з позначкою «Логік Пауєр» - 1 шт., що належить ОСОБА_8 .

Відповідно до вимог частини першої статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена апелянтом лише в частині задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на системний блок чорного кольору з позначкою «Logic Power» 1 шт., тому колегія суддів, відповідно до частини першої статті 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах доводів апеляційної скарги та лише щодо накладення арешту на вказаний системний блок.

Ухвала слідчого судді в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання про накладення арешту на майно, а саме: системний блок чорного кольору з позначкою «Logic Power» 1 шт., тимчасово вилучене під час проведення обшуку 03 червня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва в офісі ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2, з тих підстав, що, зокрема вилучений системний блок з позначкою «Logic Power» 1 шт., може бути використаний як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, з метою забезпечення збереження його як речового доказу, а також проведення експертизи.

Дослідивши матеріали поданого клопотання про накладення арешту на майно колегія вважає, що прокурором у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказане у клопотанні майно має відношення до кримінального провадження та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту на вилучене майно може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Посилання апелянта на те, що долучена до клопотання прокурора постанова про визнання майна речовими доказами носить формальний характер, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що вказане вилучене майно відповідає критеріям, визначеним частиною першою статті 98 КПК України, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр уважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вказаний системний блок може бути використаний як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, з метою забезпечення збереження його як речового доказу, а також проведення експертизи, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Як убачається з положень частини сьомої статті 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення володільця майна, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення судом питання про арешт майна або його повернення, або ж його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час затримання особи, обшуку, огляду.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) є засобами чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Разом з тим, заборонено вилучення (виїмка) матеріальних носіїв інформації, пов`язаних із веденням Центральним депозитарієм цінних паперів та депозитарними установами системи депозитарного обліку цінних паперів, облікової системи часток і внесенням змін до них.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. Слідчий чи прокурор може зробити та вилучити копію інформації, що міститься на вищезазначених носіях, або ж якщо вилучає носії інформації - на вимогу володільця має лишити йому копію відповідної інформації.

Таким чином, зважаючи на те, що необхідність в арешті майна виникла з тих підстав, що вилучений системний блок може бути використаний як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, з метою забезпечення збереження його як речового доказу, а також проведення експертизи, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження, при цьому постановою детектива від 04 червня 2025 року, зокрема вилучений у ході проведення обшуку системний блок з позначкою «Logic Power» 1 шт., визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000956 від 13 серпня 2024 року, необґрунтованими є посилання скаржника на те, що враховуючи, що детективами 03 червня 2025 року проведено обшук в офісі ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого всупереч ухвали слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні клопотання детектива у частині надання дозволу на відшукання та вилучення комп`ютерних систем, вилучено системний блок чорного кольору з позначкою «Logic Power» 1 шт., а також відсутність доказів, що на момент проведення обшуку цей системний блок був захищений системою логічного захисту, подолати яку неможливо було на місці, або він містить в собі інформацію, яка має значення для провадження чи отримати яку можливо лише за результатами проведення експертного дослідження, вважає, що вилучений системний блок не відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, для його арешту у рамках кримінального провадження №0000956 від 13 серпня 2024 року, що буде невиправданим втручанням у мирне право власності ОСОБА_8 .

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів уважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді в частині, що фактично оскаржується, необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4