Провадження № 1-кп/161/1223/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 16 жовтня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у Луцькому міськрайонному суді Волинської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000259 від 24.06.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської обл., українця, громадянина України, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не засуджувався

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у невстановлений досудовий розслідуванням дату та час, перебуваючи у зоні проведення бойових дій, точного місця досудовим розслідуванням невстановленно, під час виконання робіт по будуванні фортифікаційних споруд в якості волонтера, знайшов, чим незаконно придбав, бойові припаси, а саме: ручну гранату наступальну РГН, оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, вибухові речовини, а саме: корпус наступальної осколкової ручної гранати GHO-1, запал дистанційної дії F11, 4 (чотири) пакети додаткових метальних зарядів вибухової речовини мінометної міни та боєприпаси - патрони калібру 5,45х39 мм в кількості 88 (вісімдесят вісім) шт., які надалі незаконно зберігав при собі.

Після того, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання та зберігання вказаних бойових припасів, вибухових речовин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, точної дати та способом, досудовим розслідування не встановлено, але не пізніше 13 лютого 2025 року, незаконно перевіз вказані бойові припаси та вибухові речовини до господарського приміщення за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжував незаконно зберігати до моменту виявлення вказаних бойових припасів та вибухових речовин працівниками поліції, в ході санкціонованого обшуку від 13 лютого 2025 року, в період часу з 07 год. 26 хв. по 13 год. 46 хв.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю та 13.02.2025 року, в ході обшуку за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , у нього виявлено та вилучено бойові припаси, а саме: ручну гранату наступальну РГН, оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, вибухові речовини, а саме: корпус наступальної осколкової ручної гранати GHO-1, запал дистанційної дії F11, 4 (чотири) пакети додаткових метальних зарядів вибухової речовини мінометної міни та боєприпаси - патрони калібру 5,45х39 мм в кількості 88 (вісімдесят вісім) шт. В скоєному розкаюється, просить суворо не карати та застосувати ст.69 КК України у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до досудової доповіді Луцького МВ філії ДУ «Центр пробації» дослідження інформації, що характеризує особу ОСОБА_4 за місцем його проживання/роботи, умови його життєдіяльності, ризиків відносин у суспільстві, результати оцінки вчинення ним повторного кримінального правопорушення. а також його ймовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість особи без ізоляції від суспільства. У разі дещо суд дійде висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, вважаємо доцільним крім обов`язків передбачених частиною 1 статті 76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені частиною 3 стати 76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження щодо особи обвинуваченого, суд вважає, що подія злочину мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані як, незаконне придбання, зберігання та носінні бойових припасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вказане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за ч. 1 ст. 263 КК України за №00000566.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, що скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, в установах міста на обліку не перебуває, є волонтером Волинський обласний благодійний фонд «Полісся», де характеризується позитивно, нагороджений подяками за благодійну допомогу ЗСУ.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжкого.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 про призначення судом більш м`якого покарання.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: "Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України".

Відповідно до вимог ст.69 КК України і роз`яснень п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При цьому, у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і впливають на пом`якшення покарання.

Так, згідно з положеннями ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, суд може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Отже, призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд керується приписами ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

ОСОБА_4 є особою молодого віку, повністю визнав свою винуватість, у вчиненому щиро розкаявся, усвідомив незаконність вчинених ним дій, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, є волонтером, при цьому ніяких суспільно-небезпечних наслідків не наступило, оскільки вказаними боєприпасами не користувався, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, тому суд, з врахуванням наведених обставин, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого, вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.263 КК України, у виді сплати штрафу в дохід держави.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, є особою молодого віку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи міру покарання, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_4 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді сплати штрафу в дохід держави.

Так, згідно з положеннями ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, суд може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Отже, призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд керується приписами ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи що згідно ст.12 КК України вказаний злочин є тяжким, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання своєї провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з урахуванням особи винного, а саме: те, що останній є особою молодого віку, раніше не засуджувався, позитивно характеризується, є волонтером, суд вважає за можливе застосувати положення ст.69 КК України та за ч. 1 ст. 263 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу у вигляді сплати штрафу в доход держави.

Цивільні позови не заявлено.

Запобіжний захід не обирався.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.02.2025 року, з урахуванням ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.08.2025 року про скасування арешту майна.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 24682,90 грн.

Речові докази, а саме: 3 (три) шт. мобільних телефонів: марки «Iphone 16 Pro Max» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , марки «Blackviem» IMEI: НОМЕР_3 , IMЕЙ: НОМЕР_4 , поміщено до спец-пакету № WAR1271098, мобільний телефон марки «Blackviem» IMEI: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 ,- вважати повернутими; флеш карту з камери відеоспостереження із надписом 64GB, ; 7 (сім) штук змивів із вищевказаних предметів, що зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження; залишки ручної димової гранати білого диму, залишки оборонної осколкової ручної гранати, залишки ручної гранати наступальної дії, первинне упакування, в якому знаходились чотири пакети додаткових метальних зарядів, залишки запала дистанційної дії, залишки корпусу наступальної осколкової ручної гранати, 80 патронів, 8 гільз, що зберігаються в камері схову ГУНП у Волинській області знищити.

Керуючись ст. ст. 127-129, 349, 368-370, 373- 374, 392, 395 КПК України,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді сплати штрафу в доход держави у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 42500 (сорок дві тисячі п`ятсот) гривень.

Цивільні позови не заявлено.

Запобіжний захід не обирався.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.02.2025 року, з урахуванням ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.08.2025 року про скасування арешту майна.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 24682,90 грн.

Речові докази, а саме: 3 (три) шт. мобільних телефонів: марки «Iphone 16 Pro Max» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , марки «Blackviem» IMEI: НОМЕР_3 , IMЕЙ: НОМЕР_4 , поміщено до спец-пакету № WAR1271098, мобільний телефон марки «Blackviem» IMEI: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 ,- вважати повернутими; флеш карту з камери відеоспостереження із надписом 64GB, ; 7 (сім) штук змивів із вищевказаних предметів, що зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження; залишки ручної димової гранати білого диму, залишки оборонної осколкової ручної гранати, залишки ручної гранати наступальної дії, первинне упакування, в якому знаходились чотири пакети додаткових метальних зарядів, залишки запала дистанційної дії, залишки корпусу наступальної осколкової ручної гранати, 80 патронів, 8 гільз, що зберігаються в камері схову ГУНП у Волинській області знищити.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Волинського Апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя:

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчий кімнаті.

Суддя: