Справа № 344/496/26
Провадження № 1-кс/344/436/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області капітан юстиції ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000099 від 23.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 393 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим відділом УСБУ в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000099 від 23.09.2025 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 393 КК України.

Слідчий у клопотанні покликається на те, що 16.01.2023 між ОСОБА_9 та ІНФОРМАЦІЯ_1 укладено договір № 81, предметом якого є передача у безоплатне користування нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 № 116 від 25.06.2024 визначено місце дислокації взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 в орендованому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , а також, з метою формування команд військовозобов`язаних для відправки в Збройні Сили України та інші військові формування, забезпеченні належного утримання військовозобов`язаних, призваних на військову службу під час мобілізації до відправки у військові частини, створено пункт попереднього збору військовозобов`язаних по місцю розташування взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розділом 5.12. «Взвод охорони» Положення про ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке затверджено наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 103 від 20.05.2023, передбачено, що взвод охорони є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_6 , який здійснює своєчасне реагування та вжиття необхідних заходів щодо оборони території та захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, ліквідації наслідків ведення воєнних (бойових дій), приймає участь у забезпеченні умов для безпечного функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування та органів військового управління ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), здійснює охорону та оборону важливих об`єктів і комунікацій, інших критично важливих об`єктів інфраструктур визначених Кабінетом міністрів України, та об`єктів обласного, районного, сільського, селищного, міського значення, порушення функціонування та виведення з ладу яких становить загрозу життєдіяльності населення, бере участь у боротьбі з диверсійно-розвідувальними силами, іншими збройними формуваннями агресора (противника) та непередбаченими законами України воєнізованими або збройними формуваннями.

Згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 № 87 від 28.03.2025, солдата ОСОБА_10 призвано на військову службу по мобілізації в особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також призначено за штатами на посаду стрільця-санітара 1 відділення охорони взводу охорони. У відповідності до функціональних обов`язків стрільця-санітара відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань.

Наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 № 211 від 30.07.2025, солдата ОСОБА_11 призвано на військову службу по мобілізації в особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також призначено за штатами на посаду стрільця 1 відділення охорони взводу охорони. У відповідності до функціональних обов`язків стрільця відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 264-НР від 21.09.2025, призначено добовий наряд в РТЦК та СП, до складу якого входили в тому числі: стрілець-санітар 1 відділення охорони взводу охорони солдат ОСОБА_10 у складі мобільно-вогневої групи РТЦК та СП, а також стрілець 1 відділення охорони взводу охорони солдат ОСОБА_11 в якості помічника чергового добового наряду чергування у взводі охорони за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 264-НР від 21.09.2025 та згідно розділу 5.12. «Взвод охорони» Положення про ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке затверджено наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 103 від 20.05.2023, військовослужбовці із числа добового наряду РТЦК та СП, в тому числі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , несли військову службу у приміщенні, де знаходиться місце постійної дислокації взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , та виконували обов`язки, визначені розділом 5.12. «Взвод охорони» Положення про ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Слідчий у клопотанні вказує на те, що 22.09.2025 у невстановлену органом досудового розслідування точну годину, але не пізніше 18 год 20 хв, за невстановлених на даний час обставин, перебуваючи на території м. Калуш Івано-Франківської області, у ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності в особливий період Збройним силам України, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_7 , який вони реалізували за наступних обставин.

Так, 22.09.2025 о 18 год 20 хв, ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , з метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на перешкоджання законній діяльності в особливий період Збройним силам України, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи на меті умисно створити перешкоди у законній діяльності військовослужбовців при виконанні ними своїх службових обов`язків шляхом блокування приміщення за місцем розташування підрозділу взводу охорони, пошкодження обладнання та майна військового об`єкту (будівлі), зірвання несення служби добового наряду, чим перешкодити законним діям військовослужбовців під час здійснення ними мобілізаційних заходів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, підійшли до вхідних дверей, відкрили їх та спробували увійти в приміщення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , однак були зупинені військовослужбовцем - стрільцем 1 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 солдатом ОСОБА_11 , який був одягнений у військову форму, перебував на військовій службі у складі добового наряду та виконував покладені на нього обов`язки.

Після чого, ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , маючи на меті перешкодити законній діяльності військовослужбовців і змусити їх припинити мобілізаційні заходи, схопили за одяг військовослужбовця ОСОБА_11 та різкими рухами витягнули останнього із вказаного приміщення на вулицю і кинули його на землю.

Надалі, перебуваючи безпосередньо поблизу входу до приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 руками втримували військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 , а ОСОБА_5 умисно наніс йому три удари руками по тулубу, голові та обличчю. Вказані дії ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 були спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, шляхом зірвання несення служби добового наряду, блокування приміщення та пошкодження майна взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є органом військового управління, який забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, внаслідок чого було порушено нормальне функціонування підрозділу, а також перервано процес мобілізації, що фактично призвело до зриву виконання завдань покладених на мобілізаційний підрозділ.

У подальшому, після того як військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 спробував піднятись для продовження виконання своїх функціональних обов`язків, ОСОБА_5 наніс удар ногою спрямувавши його в голову ОСОБА_11 , однак, не попавши в область голови, наніс повторно удар рукою по голові, після чого відійшов на відстань від військовослужбовця ОСОБА_11 . У цей же час, військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 спромігся вирватись та покинути місце події, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_5 спробували повторно увійти в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом нанесення ударів руками та ногами, однак не змогли, оскільки двері були зачинені, а тому продовжували повторно наносити удари ногами та руками у вхідні двері органу військового управління.

У такий спосіб, спільні дії ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 призвели до унеможливлення виконання своїх службових обов`язків військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 .

Разом з тим, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 продовжили наносити ногами удари по вхідних дверях приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою їх пошкодження, прикладаючи силу вирвати вхідні дерев`яні двері шляхом шарпання за дверну ручку.

Надалі, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою перешкодити законній діяльності Збройних Сил України, в тому числі шляхом пошкодження майна взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , підняв 2 камені із землі та свідомо кинув їх у вікно поблизу вхідних дверей, поціливши у скло 2-ї та 3-ї секції, внаслідок чого розбив його. У цей час ОСОБА_7 продовжував наносити удари ногою по вхідним дверям з метою протиправного проникнення у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою перешкодити органу військового управління у здійсненні ними законної діяльності, після чого залишили місце події та направилися у невідомому напрямку.

У подальшому, 22.09.2025 приблизно о 18 год 40 хв, до вхідних дверей приміщення, де розміщується взвод охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , повернувся ОСОБА_7 та розпочав наносити удари ногою по вхідних дверях. У той же час прийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які продовжували вести себе агресивно, висловлювати погрози щодо військовослужбовців, голосно кричати, привертаючи увагу сторонніх осіб і розпочали шляхом переконання підбурювати цивільне населення до вчинення протиправних дій, спрямованих на перешкоджання законній діяльності військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 , його блокування та протиправне проникнення до приміщення, при цьому ОСОБА_7 продовжував наносити удари ногою по вхідних дверях приміщення, після чого підняв камінь із землі та свідомо кинув його у вікно поблизу вхідних дверей, поціливши у скло 2-ї секції та розбивши його.

У той же час, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно підняв 2 камені із землі та кинув їх у вікно поблизу вхідних дверей, поціливши у скло 2-ї секції та додатково розбивши його. Пізніше ОСОБА_7 , взявши камінь, повторно кинув його у вікно поблизу вхідних дверей, поціливши у скло 1-ї секції та розбивши його, а ОСОБА_5 у свою чергу, взявши до рук палицю, наносив нею удари по вказаному вікну.

Тоді ж, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 не зумівши самостійно потрапити до приміщення, де знаходиться взвод охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою подальшого блокування і пошкодження приміщення, а також зриву мобілізаційних заходів, розпочали шляхом переконання залучати сторонніх осіб з числа місцевого населення, які проходили повз вищевказаної будівлі. У цей час ОСОБА_7 продовжував систематично підходити до вхідних дверей та наносити удари ногами з метою потрапляння у приміщення. Далі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , в черговий раз взявши до рук із землі камені, розпочали ними розбивати вхідні двері, внаслідок чого їх пошкодили та відкрили, після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , зайшли у приміщення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У вказаному приміщенні в коридорі знаходився військовослужбовець взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 , який проходив військову службу, виконував покладені на нього службові обов`язки та намагався зупинити їх, однак ОСОБА_5 , маючи на меті перешкодити законній діяльності Збройних Сил України в особі органу військового управління - ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинив йому тілесні ушкодження шляхом нанесення декілька ударів в ділянку голови. Надалі, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи у вказаному приміщенні військового об`єкту (будівлі), вчинили умисно перешкоди у законній діяльності військовослужбовців при виконанні ними своїх службових обов`язків, зокрема заблокували вказане приміщення за місцем розташовування пункту попереднього збору військовозобов`язаних та взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом пошкодження та знищення обладнання і майна у приміщенні, організації скупчення людей, внаслідок чого було зірвано несення служби добового наряду.

Також, внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , військовослужбовцям органу військового управління Збройних сил України ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснено перешкоджання в їх законній діяльності під час виконання ними своїх службових обов`язків щодо поставлених мобілізаційних завдань, зокрема перешкоджено військовослужбовцям у здійсненні їх законної діяльності щодо включення та відправки у складі команд для зарахування до військової частини та несення військової служби військовозобов`язаних ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , щодо видачі направлення для проходження додаткового медичного обстеження військовозобов`язаному ОСОБА_14 , щодо ознайомлення солдата ОСОБА_15 з наказом про його переведення до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), а також перешкоджено військовослужбовцю ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_16 вибути в складі групи оповіщення згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 214 від 21.09.2025, що вплинуло на мобілізаційний план та завдання Збройних сил України.

Разом з тим, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , не ознайомившись з вказаними документами, та ОСОБА_14 , не пройшовши додаткове медичне обстеження, а також військовослужбовці, які знаходились у вказаному приміщенні взводу охорони і несли військову службу, а також ті військовослужбовці, які перебували на відпочинку, у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю, змушені були залишити приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 . У свою чергу військовослужбовець ОСОБА_15 , самовільно залишив місце дислокації військовослужбовця, призваного по мобілізації, в тому числі не прибув на збір особового складу для відбуття до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

У результаті вчинення умисних протиправних дій, спрямованих на перешкоджання законній діяльності в особливий період Збройним силам України, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 створили перешкоди у законній діяльності військовослужбовців при виконанні ними своїх службових обов`язків, зокрема заблокували приміщення за місцем розташування підрозділу взводу охорони, пошкодили обладнання та майно військового об`єкту (будівлі), зірвали несення служби добового наряду, чим перешкодили законним діям військовослужбовців під час здійснення ними мобілізаційних заходів.

Слідчим у клопотанні вказано, що 26 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Крім того, 18.10.2025 близько 19:30 год, підозрюваний ОСОБА_5 , розуміючи та чітко усвідомлюючи що відносно нього 26.09.2025 слідчим суддею Івано-Франківського міського суду застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, перебуваючи у палаті № 15 травматологічного відділення КНП «Калуська ЦРЛ», оскільки згідно довідки лікуючого лікаря від 26.09.2025, у зв`язку з важким станом здоров`я та необхідністю стаціонарного та подальшого оперативного лікування було не можливо ОСОБА_5 перемістити до установи виконання покарань, останній, під приводом проведення чергової перев`язки та отримання обезболюючої ін`єкції, умисно втік з-під варти.

Однак, за результатами проведених слідчих (розшукових) та процесуальних дій, 20.10.2025 було встановлено місцезнаходження та затримано ОСОБА_5 на підставі ст. 205 КПК України, після чого останнього поміщено до ДУ «Івано-Франківська УВП (№ 12)».

Як зазначено у клопотанні обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:протоколом огляду місця події від 22-23.09.2025;протоколом огляду флеш-накопичувача на який збережено відеозаписи з камер відеоспостереження ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.11.2025;документальними матеріалами ІНФОРМАЦІЯ_3 , отриманими на запит слідчого в порядку ст. 93 КПК України від 23.09.2025;показаннями потерпілого ОСОБА_11 від 23.09.2025 та протоколами пред`явлення потерпілому осіб для впізнання за фотознімками від 23.09.2025;показаннями потерпілого ОСОБА_10 від 23.09.2025 та протоколами пред`явлення потерпілому осіб для впізнання за фотознімками від 23.09.2025;показаннями свідка ОСОБА_17 від 23.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_18 від 25.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_15 від 26.09.2025;показаннями свідка ОСОБА_19 від 30.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_20 від 30.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_21 від 30.09.2025; показаннями ОСОБА_22 від 30.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_23 від 03.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_24 від 04.10.2025; показаннями ОСОБА_25 від 06.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_26 від 06.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_27 від 08.10.2025, протоколом огляду відеозаписів з мобільного телефону свідка ОСОБА_27 , які записані на оптичний DVD-R диск від 11.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_28 від 08.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_16 від 09.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_29 від 10.10.2025; протоколом огляду публічно доступного місця від 25.09.2025 та протоколом огляду вилученого мобільного телефону марки «Redmi» від 23.10.2025, показаннями свідка ОСОБА_13 від 18.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_30 від 18.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_31 від 18.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_32 від 18.11.2025, показаннями ОСОБА_33 від 22.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_12 від 19.12.2025, показаннями свідка ОСОБА_14 від 19.12.2025, показаннями свідка ОСОБА_34 від 17.12.2025, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчим у клопотанні зазначено, що обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою полягають у необхідності провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій у кримінальному провадженні, зокрема:

- повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України;

- вирішити питання щодо зміни раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру в порядку ст. ст. 278-279 КПК України;

- вирішити питання щодо можливості укладення угоди про визнання винуватості з окремими підозрюваними;

- виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Вказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії мають суттєве значення для досудового розслідування та судового розгляду, оскільки спрямовані на здобуття доказів, які в подальшому дадуть змогу судді, стороні захисту та стороні обвинувачення повно та об`єктивно дослідити всі обставини вчинення кримінального правопорушення, вірно кваліфікувати дії підозрюваних та відповідно прийняти законне і обґрунтоване кінцеве процесуальне рішення у кримінальному провадженні.

Зазначені слідчі (розшукові) та процесуальні дії не могли бути проведені або завершені раніше з об`єктивних причин, зокрема у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження, значною кількістю проведених слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання доказів злочинної діяльності підозрюваних, оцінка та аналіз яких потребують додаткового часу.

26 вересня 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду щодо підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 листопада 2025 року.

17 листопада 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до п`яти місяців, тобто до 26 лютого 2026 року.

19 листопада 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду щодо підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 17січня 2026 року.

Як значиться у клопотанні, на теперішній час у сторони обвинувачення немає жодних підстав для зміни чи скасування раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, заявлені раніше ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.Так, 25.09.2025 ОСОБА_5 , перед його затриманням, переховуючись за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив дії, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування, а саме випригнув із вікна вказаної квартири задля уникнення від кримінальної відповідальності, після чого був затриманий співробітниками УСБУ в Івано-Франківській області.

Крім того, 18.10.2025 близько 19:30 год, підозрюваний ОСОБА_5 , розуміючи та чітко усвідомлюючи, що відносно нього 26.09.2025 слідчим суддею Івано-Франківського міського суду застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, перебуваючи у палаті № 15 травматологічного відділення КНП «Калуська ЦРЛ», оскільки згідно довідки лікуючого лікаря від 26.09.2025, у зв`язку з важким станом здоров`я та необхідністю стаціонарного та подальшого оперативного лікування було неможливо ОСОБА_5 перемістити до установи виконання покарань, останній, під приводом проведення чергової перев`язки та отримання обезболюючої ін`єкції, умисно втік з-під варти. Однак, 20.10.2025 було встановлено місцезнаходження та затримано ОСОБА_5 на підставі ст. 205 КПК України, після чого останнього поміщено до ДУ «Івано-Франківська УВП (№ 12)».

Також, враховуючи особливий правовий режим воєнного стану на території України, підозрюваний ОСОБА_5 , використовуючи допомогу сторонніх осіб, може покинути її територію, тим самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинененим кримінальне правопорушення.

- п. 2 - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в тому числі знищити та/або спотворити дані наявні на віддалених серверах у всесвітній мережі Інтернет, доступ до яких можна отримати через електронні поштові скриньки, профілі в соціальних мережах, Інтернет-месенджери тощо;

- п. 3 - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі їх анкетні дані, внаслідок чого може здійснювати фізичний та моральний тиск;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, вчиненого у воєнний стан. У свою чергу ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може підтримувати контакт з іншими особами, які ймовірно причетні до протиправної діяльності, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їх злочинних дій;

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та може вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України.

Слідчим у клопотанні зазначено, що враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, то застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, просили клопотання задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечили протии задоволення клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, у випадку задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою просили визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той же час згідно з ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

26 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:протоколом огляду місця події від 22-23.09.2025;протоколом огляду флеш-накопичувача на який збережено відеозаписи з камер відеоспостереження ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.11.2025;документальними матеріалами ІНФОРМАЦІЯ_3 , отриманими на запит слідчого в порядку ст. 93 КПК України від 23.09.2025;показаннями потерпілого ОСОБА_11 від 23.09.2025 та протоколами пред`явлення потерпілому осіб для впізнання за фотознімками від 23.09.2025;показаннями потерпілого ОСОБА_10 від 23.09.2025 та протоколами пред`явлення потерпілому осіб для впізнання за фотознімками від 23.09.2025;показаннями свідка ОСОБА_17 від 23.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_18 від 25.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_15 від 26.09.2025;показаннями свідка ОСОБА_19 від 30.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_20 від 30.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_21 від 30.09.2025; показаннями ОСОБА_22 від 30.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_23 від 03.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_24 від 04.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_35 від 06.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_26 від 06.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_27 від 08.10.2025, протоколом огляду відеозаписів з мобільного телефону свідка ОСОБА_27 , які записані на оптичний DVD-R диск від 11.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_28 від 08.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_16 від 09.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_29 від 10.10.2025; протоколом огляду публічно доступного місця від 25.09.2025 та протоколом огляду вилученого мобільного телефону марки «Redmi» від 23.10.2025, показаннями свідка ОСОБА_13 від 18.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_30 від 18.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_31 від 18.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_32 від 18.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_36 від 22.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_12 від 19.12.2025, показаннями свідка ОСОБА_14 від 19.12.2025, показаннями свідка ОСОБА_34 від 17.12.2025, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно з нормами ст. ст. 219, 294 - 295 КПК України строк досудового розслідування кримінального провадження (кримінального правопорушення) обчислюється з дня повідомлення особі про підозру.

26 вересня 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду щодо підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 листопада 2025 року.

17 листопада 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до п`яти місяців, тобто до 26 лютого 2026 року.

19 листопада 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду щодо підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 17січня 2026 року.

Строк дії ухвали про тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 17.01.2026 року, однак завершити досудове розслідування у вказаний строк не представляється можливим, зокрема у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження, значною кількістю проведених слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання доказів злочинної діяльності підозрюваних, оцінці та аналізу яких потребують додаткового часу, крім того в органу досудового розслідування виникла необхідність провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій у кримінальному провадженні, зокрема:

- повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України;

- вирішити питання щодо зміни раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру в порядку ст. ст. 278-279 КПК України;

- вирішити питання щодо можливості укладення угоди про визнання винуватості з окремими підозрюваними;

- виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Вказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії мають суттєве значення для досудового розслідування та судового розгляду, оскільки спрямовані на здобуття доказів, які в подальшому дадуть змогу судді, стороні захисту та стороні обвинувачення повно та об`єктивно дослідити всі обставини вчинення кримінального правопорушення, вірно кваліфікувати дії підозрюваних та відповідно прийняти законне і обґрунтоване кінцеве процесуальне рішення у кримінальному провадженні.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.114-1 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання на строк від п`яти до восьми років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри продовжують мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування відповідною сукупністю матеріалів кримінального провадження, перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину.

В той же час 17.01.2026 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки злочини у вчиненні яких він підозрюється у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

У зв`язку з цим у органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні строку тримання підозрюваного під вартою, з приводу чого і подано клопотання.

В той же час, як того вимагає ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до частини першої-другої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи із приписів статті 184 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Даний ризик є реальним, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Крім того 25.09.2025 ОСОБА_5 , перед його затриманням, переховуючись за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив дії, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування, а саме вистрибнув із вікна вказаної квартири задля уникнення від кримінальної відповідальності, після чого був затриманий співробітниками УСБУ в Івано-Франківській області.

Крім того, 18.10.2025 близько 19:30 год, підозрюваний ОСОБА_5 , розуміючи та чітко усвідомлюючи, що відносно нього 26.09.2025 слідчим суддею Івано-Франківського міського суду застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, перебуваючи у палаті № 15 травматологічного відділення КНП «Калуська ЦРЛ», оскільки згідно довідки лікуючого лікаря від 26.09.2025, у зв`язку з важким станом здоров`я та необхідністю стаціонарного та подальшого оперативного лікування було неможливо ОСОБА_5 перемістити до установи виконання покарань, останній, під приводом проведення чергової перев`язки та отримання обезболюючої ін`єкції, умисно втік з-під варти. Однак, 20.10.2025 було встановлено місцезнаходження та затримано ОСОБА_5 на підставі ст. 205 КПК України, після чого останнього поміщено до ДУ «Івано-Франківська УВП (№ 12)».

Також, враховуючи особливий правовий режим воєнного стану на території України, підозрюваний ОСОБА_5 , використовуючи допомогу сторонніх осіб, може покинути її територію, тим самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинененим кримінальне правопорушення.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності ризику, передбаченого у пункті 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя враховує можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює, що санкція статті передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі та до нього може бути застосовано такий вид покарання у разі доведення його вини. Даний ризик підтверджується тим, що тяжкість інкримінованих правопорушень та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі у разі доведення його вини вже самі по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі за межі території України.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного та характером і тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Даний ризик, передбачений у пункті 2 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки підозрюваний, будучи ознайомленим з матеріалами кримінального провадження матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, зокрема знищити та/або спотворити дані наявні на віддалених серверах у всесвітній мережі Інтернет, доступ до яких можна отримати через електронні поштові скриньки, профілі в соціальних мережах, Інтернет-месенджери тощо;

Ризик незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки ОСОБА_5 , матиме можливість незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі їх анкетні дані, внаслідок чого може здійснювати фізичний та моральний тиск;

Також, оцінюючи можливість впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних, слідчий суддя виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від учасників кримінального провадження, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик перешкоджати кримінальному іншим чином.

Даний ризик є реальним, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, вчиненого у воєнний стан. У свою чергу ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може підтримувати контакт з іншими особами, які ймовірно причетні до протиправної діяльності, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їх злочинних дій;

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Даний ризик, передбачений у пункту 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та може вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України.

Разом з тим, в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися, та які дають певні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування та те, що 17 січня 2026 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу, з огляду на те, що прокурором доведено наявність ризиків, які існують та не зменшилися, слідчий суддя, вирішуючи дане клопотання, також враховує вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, у взаємозв`язку з іншими вищевказаними обставинами, вважає, що вони не дають достатніх підстав для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

В поданому клопотанні та в судовому засіданні органом досудового розслідування обґрунтовано неможливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на даному етапі досудового розслідування, враховуючи конкретні його обставини.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255 - 3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114 - 2, 258-258 - 6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 - 1 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо визначення чи не визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя враховує всі вище перелічені обставини, а також відношення самого підозрюваного до інкримінованих йому дій, його вік, стан здоров`я, наявність соціальних зв`язків.

Отже, зважаючи на викладене, враховуючи все вищезазначене в сукупності, слідчий суддя вважає за необхідне в рамках даного кримінального провадження не визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжких злочинів та спрямований проти основ національної безпеки України.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, вважаю за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування до 25 лютого 2026 року включно.

керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 219, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , до 25 лютого 2026 року включно.

Тримання під вартою ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_37 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде складено та підписано 15.01.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_38