Справа № 504/243/15-к
Номер провадження 1-кс/504/509/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2025 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши в залі суду с-щі Доброслав заяву обвинуваченої ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження № 000966 за ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

до Доброславського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 від участі у розгляді кримінального провадження № 000966.

Заява вмотивована таким. Після авторозподілу справи, стороною захисту було заявлено клопотання щодо повернення обвинувального акту, так як останній містив посилання на експертний висновок, що є порушенням Закону, оскільки у головуючого до початку розгляду кримінального провадження вже був в наявності висновок експерта, крім обвинувального акту, який повинен бути складений, згідно з вимогами ст. 291 КПК України. Обидва учасники дорожньо-транспортної пригоди, судом були визнані винними, про що були винесені постанови, по матеріалам в порядку ст. 124 КУпАП, але в протиріч цьому, в подальшому в суд направлений лише один обвинувальний акт, щодо обвинуваченої. Прокурор, який підписував обвинувальний акт, не порушив кримінальне провадження відносно другого водія, хоча суд визнав його дії порушенням правил дорожнього руху.

Також, в порушення статті 336 КПК України суд здійснив допит експерта в режимі відеоконференції, під час судового провадження. Експерта ОСОБА_7 , провів три авто-технічні експертизи у справі. Суд, не зазначив підстав для проведення такого допиту дистанційно, не перевірив документів, які посвідчують особу експерта, та не підписав пам?ятку. Суддя відмовив в задоволенні клопотання про допит експерта в судовому засіданні, чим позбавив сторону захисту можливості допитати експерта в залі суду. Таке рішення судді вплине на сприйняття доказу судом, та унеможливило скористатись правом захисту на допит з використанням письмових доказів які вона мала, для можливості отримати вичерпні відповіді експерта, демонструючи йому докази та розрахунки.

Крім цього, головуючий не спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження. Головуючим або не розглядаються взагалі клопотання сторони захисту. або безпідставно відмовляється в їх задоволенні.

Головуючим було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про допит слідчого, а також про тимчасовий доступ до відомостей щодо руху кримінального провадження N?0000966. Слідчий ОСОБА_8 перевищивши свої повноваження, передав особисто експерту матеріали кримінального провадження у непрошитому та не пронумерованому вигляді, без опису та підпису.

Головуючим, також відмовлено в задоволенні клопотань сторони захисту про визнання експертиз недопустими доказами, хоча в матеріалах кримінального провадження вбачається безліч порушень при проведенні експертиз, які зазначені в обвинувальному акті.

Протягом усього судового розгляду потерпіла не бере участі у судових засіданнях, а головуючим ігнорується цей факт.

Також, 02.12.2025 року при ознайомленні в суді з матеріалами кримінального провадження N?0000966, обвинувачена помітила письмові коментарі судді, по доказам уо даному кримінальному провадженню, зокрема заготовки прийняття ним в подальшому процесуальних рішень, щодо неї, які не носять позитивний характер тобто письмово підтверджується, що суддя вже прийме рішення проти обвинуваченої.

В судовому засіданні, сторона захисту доводи заяви підтримала.

В судовому засіданні, прокурор вимоги заяви заперечив, вказавши, що сторона захисту навмисно затягує судовий розгляд, обґрунтовуючи заяву про відвід, незгодою з процесуальними рішеннями головуючого.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена через представника.

Головуючий у справі, пояснень щодо заявленого відводу не надав.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали заяви про відвід, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Поняття "інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді", є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Оскільки жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді, тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності судді для мети п. 1 ст. 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: 1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості судді має бути визначено окремо від його поведінки, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості судді, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; 2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці слідчого судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів іншого. Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості.

Відповідно до частини 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Судом встановлено, що заява обвинуваченої вмотивована рядом доводів пов`язаних з незгодою з процесуальними діями та рішеннями головуючого у судовому провадженні. Разом з тим, ретельно оцінивши доводи заяви про відвід судді, судом не встановлено наявності у процесуальних діях головуючого судді ознак упередженості та ознак особистої зацікавленості у розгляді провадження.

Так, нормами КПК України не передбачено обов`язку суду задовольняти усі без винятку клопотання сторін кримінального провадження, як і не передбачено обов`язку імперативно задовольняти клопотання сторони захисту про які зазначає обвинувачена, зокрема про виклик слідчого для допиту, про надання тимчасового доступу до речей і документів, про призначення відповідної експертизи, а тому ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні таких клопотань не є ознакою упередженості суду. У такій процесуальній діяльності, суд наділений певного роду дискрецією, яку й використовує, враховуючи завдання кримінального провадження, що визначені у ст. 2 КПК України. Законність цієї процесуальної діяльності, може бути ревізована виключно судами вищих інстанцій, в порядку перегляду відповідного судового рішення.

Доводи обвинуваченої про те, що обвинувальний акт містить посилання на експертний висновок, що є порушенням Закону, також не є ознаками упередженості головуючого, який вочевидь, вказаний обвинувальний акт до суду не скеровував.

Щодо тверджень, обвинуваченої про відсутність обвинувального акту, щодо іншого учасника ДТП, то вказані твердження, також не є підставою для відводу саме головуючого, який, відповідно до завдань КПК України не має повноважень на висунення певним особам звинувачень у вчиненні кримінального правопорушення.

Допит експерта в дистанційному режимі, також на переконання суду, не вказує про упередженість головуючого, так як в дистанційному режимі наявна можливість проведення відповідних судових засідань, без нанесення шкоди кримінальному провадженню, а відповідні учасники кримінального провадження не позбавляються можливості вербальної комунікації з особами, що беруть участь у справі в режимі відеоконференцзвязку. Таким чином, ухвалення рішення про участь учасника кримінального провадження в дистанційному провадженні, аж ніяк не вказує на упередженість головуючого.

Доводи сторони захисту, про те, що потерпіла не бере участі у судових засіданнях, не є підставою для відводу головуючого, оскільки, як слушно зауважив прокурор, під час розгляду заяви, участь в судовому засіданні не є обов`язком потерпілого і вказане твердження кореспондується із вимогами п. 2 ч. 3 ст. 56 КПК України, згідно з яким під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право брати участь у судовому провадженні.

Щодо доводів обвинуваченої про наявність поміток у матеріалах судового провадження, які можуть вказувати на упередженість головуючого, то такі доводи судом відхиляються, оскільки по перше: є незрозумілим авторство вказаних записів, а по друге: з указаних записів неможна зробити висновків про намір головуючого ухвалити певне судове рішення, і яке саме.

Оскільки судом не встановлено підстав, передбачених ст. ст. 75, 76 КПК України, заява про відвід судді ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 75, 76 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження № 000966 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1