Провадження № 1-кс/638/265/25
УХВАЛА

Іменем України

04 грудня 2025 року м. Харків

Шевченківського районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000834 від 21.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, за процесуального керівництва Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000834 від 21.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом того, 21.06.2024, приблизно об 11:30, навпроти буд. № 20 по вул. Суходольській в м. Ізюм, Харківської області сталося зіткнення автомобілів "Hyundai Tucson", р.н. НОМЕР_1 , під керуванням військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 та "Toyota", р.н. НОМЕР_3 , під пасажири та водії транспортних засобів отримали тілесні ушкодження та доставлені до військового госпіталю в м. Ізюм.

В період часу з 12 години 00 хвилин по 13 годину 40 хвилин 21.06.2024 проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, на проїжджій частині, навпроти буд. N? 20 по вул. Суходольській в м. Ізюм Харківської області де виявлено транспортні засоби: - № 1: автомобіль "Hyundai", реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_4 . - № 2: автомобіль «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузова (VIN) НОМЕР_6 . Автомобілі з пошкодженнями характерними для ДТП вилучені до Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області (Харківська область, м. Ізюм, площа Садова, 18/75).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 автомобіль "Hyundai", реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_8 , перебуває на реєстрації в Республіці Польща. Згідно пояснень ОСОБА_4 автомобіль придбаний ним за власні кошти для роботи.

Згідно облікових документів автомобіль «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_9 , номер кузова (VIN) НОМЕР_10 був завезений в Україну як гуманітарна допомога на потреби ЗСУ.

Вищевказані транспорті засоби мають доказове значення за даним кримінальним провадженням, визнані речовими доказами, може сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності, а також має значення для встановлення істини під час досудового розслідування.

В обґрунтування клопотання зазначив, що Повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, оскільки у разі повернення зазначеного майна, можуть бути вжиті заходи та вчинені дії, направленні на його знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливити встановлення об?єктивної істини у кримінальному проваджені, а також проведення необхідних слідчих дій.

В судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутністю. Неявка власника не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 133, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 5 ст. 132 КПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

На підставі викладеного, з урахуванням положень ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурор довів, що вилучене під час огляду місця події майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, при цьому потреби досудового розслідування виправдовують арешт майна, оскільки без застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження неможливе збереження зазначеного майна.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя дійшов висновку, що повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне накласти арешт на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), оскільки ненакладення арешту на тимчасово вилучене майно та повернення особі, у якої воно було вилучене, може призвести до його втрати, пошкодження.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій серед іншого зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно (п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України).

Керуючись ст. 131-132, 170-173, 309,372 КПК України,

постановив:

Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000834 від 21.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження, на вилучений в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.06.2024, на проїжджій частині, навпроти буд.№20 по вул. Суходольській в м. Ізюм Харківської області, автомобіль "Hyundai", реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_4 який належить ОСОБА_4 (тел. НОМЕР_11 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1