УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 (в режимі відео конференції) розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ «НАМОМЕНТІ КРИПТО», про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000144 від 23.07.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ «НАМОМЕНТІ КРИПТО», в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, на грошові майно, вилучене під час обшуку за адресою м. Дніпро, вул. Липинського 4, БЦ «STROOM», 5 поверх.

В обґрунтування вимог клопотання вказує на те, що слідчим відділом СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000144 від 23.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється відділом Офісу Генерального прокурора.

В рамках вказаного кримінального провадження 11.08.2025 року було постановлено ухвалу слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси, відповідно до якої надано дозвіл на проведення обшуку офісних приміщень на 5 поверсі за адресою м. Дніпро, вулиця Липинського, 4 БЦ «STROOM». Відповідно до мотивувальної частини зазначеної ухвали вказано, що за даними отриманими в ході досудового розслідування по наведеній вище адресі можуть знаходитись речі, предмети, документи, які свідчать про злочинну діяльність масштабної мережі шахрайських колл-центрів, які телефонують громадянам та в незаконний отримують доступ до їх персональних даних та банківських рахунків з метою заволодіння коштами.

Заявник зазначає, що під час проведення обшуку представники ОСОБА_4 та компанії надали пояснення та документи, що підтверджують відсутність будь-якої діяльності, пов`язаної з шахрайськими колл-центрами. Попри це, обшук було проведено. У ході обшуку правоохоронці вилучили значну кількість офісного обладнання та майна, зокрема (відповідно до протоколу обшуку): - монітор LG model 27UP650 SN405NTDVB4178; - LG model 27UP850K sn 502NTDV9J562 (монітор); - монітор LG model 27UP850K sn 502NTDQJ561; - монітор LG model 27UP850N sn 401NTDV7P962; -DELL (монітор) model 52240LC sn CN-OYTFXY-64180-46C-1NST; - комп`ютерні миші : Apple 5 шт, Logi N190 - 1 шт, mi - 2 шт, - клавіатура Apple 1 шт; - роутер Mikrotsk 1 шт, - port Gigibate switck model ND - 1005 1 шт; - комутатор DH - PF53010-8ET 96 ALHVA - 1 шт; - конвертер модель 3TELS-G 310- 1 шт; - оптичний трансивер FOXGATE - 1 шт; - стільці сірого кольору тканинні JUSK - 18 шт; - стільці (крісла) чорного кольору, шкіряні без марки 2шт; - стілець (крсло) зелений тканинний марка НАТОР - 1 шт; - стілець (крісло) сірого кольору RAZEP - 1шт; - стілець (чорний) в сітку без марки - 4 шт; - дроти до комп`ютерної техніки.

Стверджує, що працівниками прокуратури було вилучено перелічене вище майна, яке є господарським інвентарем, необхідним для поточної роботи та підприємницької діяльності, жодним чином не пов`язане з предметом досудового розслідування, та не може бути доказами в розумінні ст. 98 КПК України. Крім того, вилучені монітори, клавіатура, роутери, дроти, мишки також не мають на собі слідів будь-яких злочинів, перелічене обладнання використовувалось при здійсненні законної господарської діяльності та функціонування офісу з надання послуг в сфері ІТ-маркетингу.

Зауважила, що вилучене в ході незаконного обшуку майно не підпадає під ознаки жодного з критерій. Крім того ані ОСОБА_5 , ані будь-яка інша особа, що має відношення до вилучених речей і до приміщення де було проведено обшук не має процесуального статусу в рамках даного кримінального провадження. Отже, припускає, що арешт на вилучене майно міг бути накладений виключно як на речовий доказ. Однак стверджує, що арештоване майно не підпадає під ознаки визначені ст. 98 КПК України, а є основними засобами законної реальної господарської діяльності.

Вказує на те, що у мотивувальній частині ухвали зазначалося, що в приміщенні на 5 поверсі нібито функціонує «колл-центр», де вчиняються шахрайські дії із заволодіння грошовими коштами та надано дозвіл на вилучення речей, перелічених в ухвалі. Однак стверджує, що зазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки офісне приміщення за вказаною адресою орендується ФОП ОСОБА_4 та використовується виключно для законної підприємницької діяльності у сфері ІТ-маркетингу. Окрім цього, він є директором та єдиним учасником ТОВ «Намоменті Крипто» (), основним видом діяльності якого є консультування з питань інформатизації.

Враховуючи наведене, вважає, що арешт на майно накладено - необґрунтовано, у зв`язку з чим просить задовольнити клопотання та скасувати арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку.

У судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 надала короткий виклад обставинам справи, вимоги клопотання підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 надав до канцелярії суду письмові заперечення в яких повідомляє, що під час досудового розслідування 15.08.2025 проведено обшук офісних приміщень, за адресою: м.Дніпро, вулиця Липинського 4 БЦ «STROOM» під час якого було виявлено ознаки шахрайського кол-центру, частину техніки працівники встигли винести через запасні виходи, а частину виявленого майна було вилучено. Зазначає, що майно вилучене на підставі ухвали слідчого судді, відповідно до якої надано безпосередній дозвіл на вилучення переліченого майна. Крім того ухвалою Київського районного суду м. Одеси накладено арешт на тимчасово вилучене майно. В подальшому вказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Прокурор повідомляє також, що на даний час заплановано проведення ряду слідчих дій із вказаним майном, а тому відсутня можливість у поверненні його власнику. Враховуючи викладене просив відмовити у задоволенні клопотання та через зайнятість провести судове засідання без його участі.

Вислухавши заявника, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також слідчий суддя застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу положень частини 2 статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Абзацом 2 частини 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144 від 23.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за фактом шахрайських дій з метою заволодіння грошовими коштами громадян.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території України діють організовані групи осіб, які використовуючи орендовані офісні приміщення за допомогою ряду веб-ресурсів, комп`ютерної інженерії та з використанням електронно-обчислювальних машин, здійснюють комплексні дії спрямовані на заволодіння грошовими коштами громадян та їх подальшої легалізації за допомогою роботи офісних компаній.

Крім того встановлено, що в Дніпропетровській області, діє масштабна мережа шахрайських колл-центрів, розташованих в офісних приміщеннях бізнес-центрів, в яких одночасно працюють сотні операторів, які щодня телефонують громадянам України, країн Європи та Азії. При здійсненні дзвінків громадянам, працівники колл-центрів представляючись працівниками банківських установ або державних структур, отримують від громадян персональні дані та інформацію щодо їх особистих рахунків, в тому числі шляхом відправлення фішингових посилань. Надалі, за допомогою отриманої інформації, злочинці, використовуючи електронні кабінети клієнтів системи онлайн-банкінгу різних банківських установ, здійснюють перерахування грошових коштів громадян на заздалегідь підготовлені рахунки осіб.

Зазначена злочинна діяльність чітко ієрархована та скоординована, працівники колл-центрів ознайомлені з методами і формами роботи правоохоронних органів та, забезпечуючи функціонування кожного окремого об`єкту, безперервно здійснюють заходи конспірації та контр спостереження за прилеглою територією, при появі працівників правоохоронних органів, або підозрілих осіб використовують заздалегідь визначені та відпрацьовані алгоритми виходу та знищення/виносу речових доказів.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що за адресою: м. Дніпро. вул. Липинського, 4, БЦ «Струм», поверх 5 може знаходитись офіс колл-центру, в якому облаштовані робочі місця для здійснення шахрайських правопорушень, наявність спітчів, чорнових записів, способу виманення грошових коштів, банківських реквізитів тощо.

Так, в період з 15.08.2025 до 16.08.2025 було проведено обшук офісних приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: монітори 5 шт., комп?ютерні миші 8 шт., клавіатур 1, роутер 1, конектори 2, світчі 2, комутатор 1, стільці 23 штуки тимчасово вилучено (повний перелік зазначено у протоколі обшуку).

Постановою прокурора від 17.08.2025 вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, у зв`язку з чим прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.08.2025 року було накладено арешт із забороною розпорядження та користування на тимчасово вилучене майно, яке виявлено та тимчасово вилучено у період з 15.08.2025 до 16.08.2025 в ході обшуку, проведеного за адресою: м. Дніпро. вул. Липинського, 4, БЦ «Струм», поверх 5, а саме на 23 стільці.

Відповідно до вищевказаної ухвали, у зв`язку з тим, що вищевказане майно, що було вилучено, визнано речовими доказами в означеному кримінальному провадженні, тобто відповідали критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, на таке майно було накладено арешт, про скасування якого на даний час просить представник власника майна.

Вищевикладене вказує на те, що арешт на майно було накладено обґрунтовано.

Разом з тим, що стосується подальшої дії арешту, слідчий суддя при вирішені даного питання приймає до уваги процесуальну позицію прокурора, який у своїй заяві зазначає про те, що на теперішній час потреба в арешті не відпала, з вилученим майном заплановано проведення ряду слідчих дій, тому на думку слідчого судді дане майно може мати відношення до обставин пов`язаних з вчиненням кримінального правопорушення, досудове розслідування триває, встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення, а тому, на думку слідчого судді, на даний час існує потреба в продовженні дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого майна за адресою: м. Дніпро. вул. Липинського, 4, БЦ «Струм», поверх 5.

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих, чи інших речей речовими доказами. У той же час слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Так, слідчий суддя вважає, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження та імовірно може бути предметом вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що до клопотання про скасування арешту майна не долучені докази, які б підтверджували те, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба.

Посилання заявника на ту обставину, що офісне приміщення за вказаною адресою орендується ФОП ОСОБА_4 та використовується виключно для законної підприємницької діяльності у сфері ІТ-маркетингу, не спростовує той факт, що обставини даного провадження підлягають ретельній перевірці органом досудового розслідування.

Ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відтак, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Отже, за наявності достатніх підстав вважати, що могло бути вчинене кримінальне правопорушення, а вилучене за адресою: м. Дніпро. вул. Липинського, 4, БЦ «Струм», поверх 5, майно ймовірно містить відомості, що можуть мати значення для цього провадження, а тому є вагомі підстави вважати, що існує ризик приховування, пошкодження, псування, знищення, передання майна, з якого на теперішній час заявник просить зняти арешт.

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що досудове розслідування триває, майно відповідає критеріям речових доказів та необхідне органу досудового розслідування для проведення слідчих дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про скасування арешту майна є передчасним, а тому задоволенню не підлягає.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що заявник не позбавлений процесуальної можливості повторно ініціювати питання скасування арешту майна, попередньо долучивши відповідні матеріали, якими правова позиція заявника буде підтверджуватися.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1