НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2025 року ЄУ № 322/828/25 (Провадження № 1-кп/322/231/25)

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарка судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисниці - адвокатки ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і клопотання захисниці адвокатки ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

5 червня 2025 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 (відомості в ЄРДР внесені 08.03.2025 за № 0000037).

Ухвалою судді від 6 червня 2025 року призначено підготовче судове засідання у провадженні.

Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 13 червня 2025 року призначено судовий розгляд кримінального провадження, який триває дотепер.

Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою з 14.03.2025 до 23.11.2025.

18.11.2025 прокурором подане клопотання у якому він просив продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

20.11.2025 захисницею подано клопотання про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

В судовому засіданні прокурор (який включений до групи прокурорів у вказаному провадженні) підтримав дане клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого. Вказав, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України і що більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти цим ризикам. Заперечував проти доводів клопотання захисниці.

Захисниця підтримала своє клопотання і заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. На її думку вказаний прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є мінімальним, а решта ризиків, відсутні взагалі. Зазначала про міцні соціальні зв`язки ОСОБА_4 , посилалась на ОСОБА_7 (співмешканка останнього), яка готова поручитися за обвинуваченого. Вважала, що ризик переховування не може бути виключною підставою для продовження найсуворішого запобіжного заходу. Просила застосувати щодо підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вказала, що у обвинуваченого не має ні наміру, ні бажання переховуватись. До моменту його затримання він проживав і працював в с-щі Новомиколаївка.

ОСОБА_4 повністю підтримав свою захисницю.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

За правилами ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положеннями ст.ст. 132, 183 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Доведення наявності обґрунтованості обвинувачення, на переконання суду є неактуальним, з огляду на те, що сторона захисту не ставила це під сумнів на стадії підготовчого провадження, наразі триває судовий розгляд під час якого сторони доводять свої позиції, зокрема наявність чи відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Хоча у клопотанні заявлено існування трьох ризиків, після вирішення питання про продовження запобіжного заходу у попередніх випадках, суд встановив наявність тільки двох з них (мотиви детально описані в ухвалі суду від 13.06.2025, реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР: 128136510) - ризику переховування, і ризику вчинення нового кримінального правопорушення.

Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, зі збігом часу ризик переховування (втечі) зменшується.

Те саме можна зазначити і про ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд наголошує, що строк тримання під вартою вже тричі продовжувався під час судового провадження, і ще одного разу перед цим слідчим суддею.

Стороною захисту, як в попередніх випадках так і нині зверталась увага на тому, що клопотання прокурора фактично дублює усі попередньо подані. До клопотання не надано будь-яких доказів і навіть вказано про те, що заявлені ризики не зменшились.

Контраргументів в цьому контексті клопотання сторони обвинувачення не містить і під час судового засідання прокурором також не зазначено.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів захисниці про зменшення ризику переховування у зв`язку зі збігом часу. Суд не погоджується з відсутністю ризику вчинення нового кримінального правопорушення, втім вважає, що у зв`язку із тривалим перебуванням під вартою обвинуваченого, а також позитивними намірами ОСОБА_7 впливати на ОСОБА_4 і контролювати його поведінку, цей ризик також суттєво зменшився.

Поява нових ризиків, не встановлена. Відтак суд дійшов переконання, що нинішні обставини не виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора.

Водночас, як вже вказано судом, хоча заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КК України суттєво зменшились зі спливом часу, повністю вони не перестали існувати. З огляду на це, а також враховуючи клопотання захисниці про зміну ОСОБА_4 запобіжного захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд дійшов висновку про доцільність задоволення цього клопотання і застосування запропонованого захисницею запобіжного заходу із встановленням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки вважає, що даний запобіжний захід у теперішній час зможе запобігти встановленим ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 176, 178, 181, 183, 194, 197, 331, 369, 372, 392, 532 КПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відмовити.

Клопотання захисниці адвокатки ОСОБА_5 , задовольнити.

Змінити раніше обраний обвинуваченому запобіжний захід і застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (цілодобового) на два місяці, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- прибувати за викликом прокурора і суду;

- повідомляти прокурора і суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися із населеного пункту й якому він проживає без дозволу прокурора або суду;

- не спілкуватися зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі порушення заборон і обов`язків покладених на нього цією ухвалою щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів, тобто до 19.01.2026 включно.

Копію ухвали направити прокурору, захисниці, обвинуваченому і уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1