КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу та клопотання прокурора у провадженні про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2025 року стосовно ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 246, ч. 4 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 246 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2024 та вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.04.2024, зміненого ухвалою Київського апеляційного суду від 25.02.2025, остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за новим вироком невідбутої частини покарання, _____________________________________________________

Справа №11-кп/824/5594/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Категорія: ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_1

призначеного за сукупністю вироків Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2024 та вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.04.2024, зміненого ухвалою Київського апеляційного суду від 25.02.2025, остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді 6 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, дій обвинуваченого та доведеність його вини, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 246, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 289 КК України позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 246 КК України позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; за ч. 4 ст. 185 КК України позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, врахувати невідбуту частину покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2024, та призначити покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за новим вироком невідбутої частини покарання, призначеного за сукупністю вироків Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.04.2024, зміненого ухвалою Київського апеляційного суду від 25.02.2025, остаточно ОСОБА_6 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 2 (два) місяці без конфіскації майна.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження вироку суду, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що сторона обвинувачення отримала копію повного тексту вироку у вказаній справі лише 11.09.2025, що підтверджується розпискою про отримання копії вироку та відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, а саме те, що вирок надіслано для оприлюднення 01.08.2025, зареєстровано 02.08.2025 та забезпечено надання загального доступу 04.08.2025.

При цьому копія вказаного вироку на адресу Фастівської окружної прокуратури не направлялась та не надходила.

Крім того, прокурор у кримінальному провадженні, відповідно до наказу керівника Київської обласної прокуратури в період з 18.08.2025 по 07.09.2025 перебував у щорічній відпустці.

Також, з матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_6 , який перебуває під вартою, відповідно до розписки, отримав копію вказаного вироку 03.09.2025 і відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України саме з цього часу у нього є тридцяти денний строк на апеляційне оскарження.

Вказані обставини позбавили сторону обвинувачення звернутись до суду апеляційної інстанції в межах тридцяти денного строку для оскарження вироку, оскільки не було можливості ознайомитись з її змістом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, а також обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши, викладені у клопотанні, доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на вирок подається через суд, який його ухвалив, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається особі, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

У відповідності з положенням ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки, а вимоги ст. 117 КПК України зобов`язують суд поновити за клопотанням заінтересованої особи процесуальний строк, пропущений із поважних причин.

За змістом вищенаведених норм, приводом до початку апеляційного провадження є тільки апеляційна скарга, подана одним із учасників процесу, у визначений законом строк, а за умови її подачі поза межами визначеного строку, апелянт має право подати клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Поновлення процесуального строку за своєю правовою природою передбачає встановлення учасникам кримінального провадження додаткового проміжку часу для вчинення процесуальної дії за умови пропуску строку з поважних причин.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання від 12.06.2025, вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області стосовно ОСОБА_6 постановлений та проголошений 12 червня 2025 року, в тому числі і у присутності прокурора у провадженні - ОСОБА_8 (а.п. 191-192, 193-198), а тому строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня оголошення судового рішення.

При цьому у резолютивній частині вироку суду зазначено, що він може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (а.п. 193-198).

Таким чином, прокурору у провадженні - ОСОБА_8 , вже 12 червня 2025 року було відомо про прийняте судом рішення, порядок та строки його оскарження.

Разом з тим, прокурор у провадженні - ОСОБА_8 лише 16.09.2025, згідно штампу вхідної кореспонденції суду (а.п. 213-217), подав апеляційну скаргу, тобто з порушенням, передбаченого ст. 395 КПК України, 30-денного строку на оскарження вироку суду.

При цьому будь-яких поважних причин для відновлення цього строку апелянтом не наведено.

Посилання прокурора у провадженні - ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на те, що копія оскаржуваного вироку суду на адресу Фастівської окружної прокуратури не направлялась та не надходила, повний текст якого сторона обвинувачення отримала лише 11.09.2025, що підтверджується розпискою про отримання копії вироку та відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскільки вирок надіслано для оприлюднення 01.08.2025, зареєстровано 02.08.2025 та забезпечено надання загального доступу 04.08.2025, не можуть бути визнані достатнім обґрунтуванням поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки причин, які б в даному випадку могли бути об`єктивною перешкодою для своєчасної реалізації стороною обвинувачення права на оскарження судового рішення, зважаючи на участь прокурора у провадженні - ОСОБА_8 у судовому засіданні 12.06.2025, під час якого суд видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення по справі, та згідно журналу судового засідання від 12.06.2025, цього ж дня постановив та оголосив повний текст оскаржуваного вироку (а.п. 191-192), та відповідно і обізнаність прокурора у провадженні - ОСОБА_8 прорезультати розгляду кримінального провадження, тобто про зміст прийнятого рішення в день його проголошення, прокурором у провадженні - ОСОБА_8 не наведено.

Доводи прокурора у провадженні - ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про те, що прокурор у кримінальному провадженні, відповідно до наказу керівника Київської обласної прокуратури, в період з 18.08.2025 по 07.09.2025 перебував у щорічній відпустці, не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження вироку суду, а також не є тими обставинами, які б об`єктивно могли зашкодити стороні обвинувачення своєчасно подати апеляційну скаргу.

Щодо посилання апелянта на те, що ОСОБА_6 , який перебуває під вартою, відповідно до розписки, отримав копію вказаного вироку 03.09.2025 і, відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, саме з цього часу у нього є тридцяти денний строк на апеляційне оскарження, то вони не дають підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги прокурору у провадженні - ОСОБА_8 , а підлягають врахуванню у разі подачі апеляційної скарги самим ОСОБА_6 , який утримується під вартою і визначено законом, що строк подачі апеляційної скарги для такої особи обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України», де Суд зазначив, що безпідставне поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Такі ж засади випливають і з реалізації норм національного процесуального законодавства, які регламентують порядок поновлення строку на апеляційне оскарження, що узгоджуються з правовими позиціями ЄСПЛ, які сформульовані, зокрема, в рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», де у п. 41 цього рішення Європейський Суд зазначив, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду.

Отже, стороною обвинувачення як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду не наведено будь-яких обставин щодо поважності причин пропуску прокурором у провадженні - ОСОБА_8 строку на апеляційне оскарження вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2025 року стосовно ОСОБА_6 , а тому клопотання прокурора у провадженні - ОСОБА_8 про поновлення цього процесуального строку до задоволення не підлягає.

Пунктом четвертим ч. 3 ст. 399 КПК України визначено, що апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

З огляду на наведене, прокурору у провадженні - ОСОБА_8 слід відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2025 року стосовно ОСОБА_6 , а апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами - повернути особі, яка її подала, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, як таку, що подана після закінчення строку апеляційного оскарження та за відсутністю підстав для його поновлення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 399 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити прокурору у провадженні упоновленні строку на апеляційне оскарження вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2025 року стосовно ОСОБА_6 .

Повернути прокурору у провадженні його апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

______________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3