Справа № 446/1995/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка -Бузька судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000020 від 16.07.2024 на підставі обвинувального акту стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Побережник, Городоцького району, Львівської області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, одруженого, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не депутата, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України,-

в с т а н о в и в :

16.07.2024 приблизно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , керуючись злочинним умислом, спрямованим на грубе порушення громадського поряду, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, діячи умисно, безпричинно, зневажаючи існуючі загальновизнані правила поведінки та моральності, з хуліганських спонукань, вчиняючи хуліганські дії на території подвір`я домоволодіння, я?е належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , де в той час перебували ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , грубо порушуючи громадський порядок, тримаючи в руках вибуховий пристрій, а саме гранату Ф1, який заздалегідь заготовив та привіз із собою для вчинення хуліганських дій, витягнув кільце з чекою, привівши такий пристрій в стан готовності до подальшого детонування, почав погрожувати присутнім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , щодо їх фізичної розправи. На зауваження присутніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо припинення своїх дій не реагував.

В подальшому продовжуючи свої хуліганські дії, тримаючи в руках вище вказаний вибуховий пристрій, вийшовши за межі території вище вказаного господарства, знаходячись за парканом такого, на вуличній дорозі, умисно, з метою реалізації своїх хуліганських мотивів, кинув даний предмет через паркан на територію вказаного господарства, внаслідок чого останній здетонував, спричинивши вибух, я?ий пошкодив майно, а саме металевий паркан та металевий вагончик, чим заподіяв майнову шкоду ОСОБА_10 , створив реальну загрозу для життя і здоров`ї ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ..

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю вчинене із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Крім цього, ОСОБА_3 діючи усупереч вимогам «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, облік, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 21.08.1998 №622 з подальшими змінами, «Положенням про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2012 №576 та «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженою постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 №2471-XII, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у невстановлений час незаконного придбав оборонну осколочну ручну гранату «Ф- 1», яка являється вибуховим пристроєм, після чого незаконно переніс її та став незаконно зберігати за місцем свого проживання у приміщенні житлової квартири, що розташована в АДРЕСА_1 .

16.07.2024 ОСОБА_3 , перебуваючи на території господарства, що розташоване в АДРЕСА_2 , тримаючи в руках вибуховий пристрій, а саме оборонно осколочну ручну гранату «Ф- 1», яку приніс із собою, витягнув кільце з чекою, привівши її в стан готовності для подальшого детонування, з метою реалізації своїх хуліганських мотивів, кинув її через паркан на територію вказаного господарства, внаслідок чого остання здетонувала, спричинивши вибух, який пошкодив майно, а саме металевий паркан та металевий вагончик чим заподіяно майнову шкоду ОСОБА_11 та створив реальну загрозу для життя і здоров`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 263 КК України - незаконне придбання, зберігання та носіння вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

Крім цього 16.07.2024 ОСОБА_3 , перебуваючи на території господарства, що розташоване в АДРЕСА_2 , тримаючи у руках вибуховий пристрій а саме оборонно осколочну ручну гранату «Ф-1», погрожував присутнім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбивством та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій,на виконання своїх погроз витягнув кільце з чекою, привівши її в стан готовності для подальшого детонування, в цей час у присутніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були реальні підстави побоюватися здійснення їхніх погроз.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 129 КК України - погроза вбивством.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.1 ст.263, ч. 1 ст. 129 КК України визнав частково та пояснив, що 15.07.2024 він перебував на святкування хрестин внучки. Після святкування він з дружиною поїхали додому. Вночі близько 01:00 год. до нього подзвонила його дочка ОСОБА_12 , та сказала йому, що її чоловік ОСОБА_13 виганяє з будинку, у зв`язку з цим він з дружиною викликав працівників поліції до будинку зятя. Так, як дочка не захотіла залишатися в с. Тичок, вона приїхала з дитиною до них. На другий день, на прохання доньки, поїхати та забрати речі, він разом з нею поїхав до будинку зятя. Враховуючи те, що від зятя він отримував погрози, він взяв з собою гранату, яку отримав як подяку. Приїхавши до будинку ОСОБА_14 , він з дочкою збирали її речі, в той момент спочатку почалася сварка між всіма присутніми в будинку, в подальшому бійка. В процесі бійки він не витримав, витягнув з кишені штанів гранату, зірвав чеку і викинув її в сторону вагончику, який розміщений на сусідній території, після чого сів в маршрутне таксі і поїхав. Вказав, що він не хотів спричиняти будь які негативні наслідки, лише налякати, тому кидав на територію гранату, де нікого не було.

Незважаючи на часткове визнання винуватості, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.1 ст.263, ч. 1 ст. 129 КК України підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів. Зокрема:

в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що обвинувачений ОСОБА_3 є батьком його цивільної дружини ОСОБА_15 . 15.07.2024 відбувалося святкування хрещення його дитини в с. Тичок на закритій території, на яке було запрошено близько 20 людей в тому числі і обвинувачений. На даному святі в нього з його дружиною виник конфлікт, у зв`язку з чим, матір його цивільної дружини ОСОБА_16 викликала працівників поліції, та на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення домашнього насильства. Після того як відбулися дані події його дружина не захотіла залишатися з ним в с. Тичик, тому зібралася та поїхала до своїх батьків до м. Львова. Зауважив, що після святкування, він отримав телефонний дзвінок від ОСОБА_3 , в ході розмови з яким, останній погрожував йому. На наступний ранок, зокрема 16.07.2024 його розбудила сестра та повідомила, що приїхав ОСОБА_3 , його дружина разом з дитиною. В подальшому обвинувачений зайшов в будинок та одразу витягнув з кишені штанів гранату, зірвав чеку та сказав, що зараз всіх підірве разом з будинком. ОСОБА_12, яка приїхала разом з обвинувачем, заспокоювала його та відвела з будинку на вулицю, і тоді останній перекинув гранату через паркан, де вона вибухнула. В подальшому між ним та обвинувачем виникла бійка;

потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він являється хресним батьком дитини сім`ї ОСОБА_17 , тому обвинуваченого ОСОБА_3 знає, так як останній є батьком ОСОБА_16 . Щодо конфлікту, який відбувався 15.07.2025 на святкуванні хрестини нічого пояснити не зміг, так як очевидцем даних подій не був. 16.07.2024 він також не був очевидцем подій, та приїхав на місце події після того як вже відбувався вибух. Будинок де відбувалося святкування розміщений поряд, з територією де він облаштував притулок для тварин. Дана територія обгороджена, на ній розміщений вагончик, де проживають 5 людей, які здійснюють догляд за тваринами. В результаті дій ОСОБА_3 , відбулося пошкодження вагончику та огорожі. Тварини, які були в притулку не постраждали, проте він має претензії до обвинуваченого, бо вважає такі методи вирішення конфлікту не правильними;

пояснення потерпілої ОСОБА_9 , яка вказала, що 15.07.2024 відбувалося святкування хрестин її внучки. На початку свята, все було мирно та спокійно, однак почула крики, пішовши на них, вона побачила, що її невістка ОСОБА_12 дзвонить до батьків, щоб останні забрали її. Зазначила, що між її сином та невісткою був лише словесний конфлікт, однак були викликані працівники поліції та на сина було складено протокол. Того вечора невістка поїхала до батьків. На наступний день, близько обіду, до них приїхала невістка і її батько ОСОБА_3 .. Зайшовши до хати, між її сином та обвинуваченим почався конфлікт, тоді останній витягнув з кишені гранату, зірвав кільце і почав всім погрожувати. Його дочка ОСОБА_12 , почала просити не робити цього в будинку, на що він сказав їй вийти з хати, що вона і зробила. В подальшому на вулицю вийшов ОСОБА_3 , вона залишилася в будинку, однак вийшла коли почула вибух. Вказала, що гранату ОСОБА_3 кинув їм на подвір`я, від будинку близько 10 метрів вона зірвалася. Після даних подій, між її сином виникла бійка.

показами свідка ОСОБА_18 , що являється водієм служби таксі. Очевидцем подій не був, однак вказав, що літом 2024 точної дати пригадати не може, близько 14.00 год, його попросили відвести пасажирів в с. Тичок. Замовлення він прийняв, та транспортним засобом Volkswagen Passat відвіз осіб, які йому раніше не були знайомі, проте вказав, що серед них був обвинувачений та жінка з дитиною. Коли вони приїхали до місця призначення, його попросили почекати там близько 15 хв.. Пасажири вийшли з машини, та пішли в будинок, який був обгороджений парканом. Очікуючи в машині, він почув вибух. В подальшому, він побачив, що на дорогу вийшли особи, які були його пасажирами, а пізніше ще троє невідомих для нього людей, між ними відбувалася бійка, яка як він зрозумів почалася ще до вибуху;

показами свідка ОСОБА_19 , яка вказала, що 15.07.2025 відбувалося святкування хрестин їхньої спільної дитини з ОСОБА_8 , на якому в неї з її цивільним чоловіком відбувався конфлікт, через те, що останній, як вона вважала вжив завелику кількість алкоголю. В ході словесного конфлікту ОСОБА_8 застосував фізичне насильство, у зв`язку з цим її мати викликала працівників поліції. Після вказаних подій вона не захотіла залишатися з чоловіком в с. Тичок, тому зібралася та з батьками та дитиною поїхала до них додому в м. Львові. На наступний день, вона з батьком ОСОБА_20 приїхали в с. Тичок, щоб забрати її речі. Вони зайшли в будинок, та вона почала збирати речі, коли забирала візок, з другого поверху спустився її чоловік і одразу почав бити її батька ОСОБА_3 .. Однак, на це він ніяк не відреагував, та вони вийшли з будинку і попрямували до таксі, яке їх очікувало. Загрузили багаж в машину. Коли вона вже перебувала в машини, то побачила, що між її батьком та чоловіком знову відбувається бійка. В подальшому коли її батько сів в машину, пролунав вибух. Зауважила, що вона не бачила, як батько кидав гранату та їй не було відомо, що в батька була граната, походження її їй також не відоме;

показами свідка ОСОБА_21 , який в судовому засіданні пояснив, що він був запрошений на святкування хрестин дочки ОСОБА_13 , яке проводилося 15.07.2024. 16.07.2024 перебуваючи в будинку ОСОБА_17, він почув крики, вийшовши в коридор, побачив, що обвинувачений сварився з зятем, при цьому тримаючи в руках гранату, з якої було зняте кільце. Разом з тим ОСОБА_3 погрожував зірвати всіх, разом з будинком. Дочка обвинуваченого вмовила його не кидати гранату в будинку. В подальшому вони вийшли з будинку на вулицю та він перебуваючи в будинку почув звук вибуху, який відбувався десь 15 м. від будинку. Після вибуху він вийшов з будинку, в той час ОСОБА_3 стояв вже біля машини. В подальшому відбулася ще бійка.

Орім показів обвинуваченого, потерпілих, свідків, винуватість ОСОБА_3 у скоєному доведена наступними доказами:

рапортом адресованого начальникові ВнП № 1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області про отримання 16.07.2024 заяви про вчення кримінального правопорушення /а.с. 51/;

заявою ОСОБА_11 про дозвіл на проведення огляду його господарства за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 52/;

даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 16.07.2024 разом з відео файлами та фото таблицею до нього, згідно якого 16.07.2024 з 16:38 год. по 17:37год. на території господарства, що знаходиться в АДРЕСА_2 проведено огляд місця події в ході якого виявлено та вилучено металеві уламки різної форми та розміру, металеве кільце з чекою, металевий важіль із надписами (6 УЗРГМ-77-349-2 «386-28-77») /а.с. 53-69/

ухвалою слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 17.07.2024 про надання дозволу на проведення огляду території господарства, що розташоване АДРЕСА_2 , та будівель, які та розташовані, яке належить ОСОБА_11 /а.с. 69-71/;

даними, які містяться в акті перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 16.07.2024, згідно яких групою спеціалістів -вибух техніків проведено огляд об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено металеве кільце з чекою, металевий важіль та металеві уламки різних форм та розмірів /а.с.72/

постановою старшого слідчого СВ ВП № 1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 16.07.2024 про приєднання до справи речових доказів, згідно якої металеве кільце з чекою, металевий важіль із надписами (6 УЗРГМ-77-349-2 «386-28-77») та металеві уламки різних форм та розмірів визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000020 від 16.07.2024 /а.с. 73/;

витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 313054481 від 21.10.2022, згідно якого житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_11 /а.с. 75-76/;

витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 313054835 від 21.10.2022, згідно якого земельна ділянка, кадастровий номер: :03:006:0001, площею 0,25 га належить на праві приватної власності ОСОБА_11 /а.с. 77-78/;

даними, які містяться в протоколі прийняття заяви ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення від 16.07.2024 /а.с. 82/;

заявою ОСОБА_11 , якою надано дозвіл працівникам поліції провести слідчий експеримент у своєму господарстві, що за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 85/;

даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 22.08.2024, згідно якого 22.08.2024 в період часу з 17:29.год. по 17:40год. за участю потерпілого ОСОБА_8 проведено слідчий експеримент, на якому в АДРЕСА_2 , потерпілій було запропоновано розповісти про всі обставини події, які мали місце 16.07.2024/а.с. 86-87/;

відео файлом слідчого експерименту від 22.08.2024, який досліджено в судовому засіданні 03.04.2025, в ході якого потерпіла розповіла про розвиток подій, який мав місце 16.07.2024 /а.с.88/;

даними, які містяться в протоколі прийняття заяви ОСОБА_9 про кримінальне правопорушення від 16.07.2024 /а.с. 89-91/;

постановою заступника начальника-начальника СВ ВП № 1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 16.07.2024, згідно якої ОСОБА_9 визнано потерпілим в кримінальному провадженні № 0000020 від 16.07.2024 /а.с. 92/;

постановою заступника начальника-начальника СВ ВП № 1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 22.08.2024, згідно якої ОСОБА_9 визнано потерпілим в кримінальному провадженні № 0000020 від 16.07.2024 /а.с. 92/;

постановою заступника начальника-начальника СВ ВП № 1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 22.08.2024, згідно якої ОСОБА_9 визнано потерпілим в кримінальному провадженні № 0000020 від 16.07.2024 за ст. 129, 296 КК України /а.с. 93/;

заявою ОСОБА_11 , якою надано дозвіл працівникам поліції провести слідчий експеримент у своєму господарстві, що АДРЕСА_2 /а.с. 94/;

даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 22.08.2024, згідно якого 22.08.2024 в період часу з 18:01 год. по 18:08 год. за участю потерпілої ОСОБА_9 проведено слідчий експеримент, на якому в АДРЕСА_2 , потерпілій було запропоновано розповісти про всі обставини події, які мали місце 16.07.2024

відео файлом слідчого експерименту від 22.08.2024 в ході якого потерпіла розповіла про розвиток подій, який мав місце 16.07.2024, який досліджено в судовому засіданні 03.04.2025 /а.с. 95-97/;

постановою заступника начальника-начальника СВ ВП № 1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 16.07.2024, згідно якого ОСОБА_11 визнано потерпілим в кримінальному провадженні № 0000020 від 16.07.2024 /а.с. 98/;

заявою ОСОБА_11 , якою надано дозвіл працівникам поліції провести слідчий експеримент у своєму господарстві, що АДРЕСА_2 /а.с. 99/;

даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 22.08.2024, згідно якого 22.08.2024 в період часу з 17:45 год. по 17:51 год. за участю потерпілого ОСОБА_11 проведено слідчий експеримент, на якому в АДРЕСА_2 , потерпілому було запропоновано розповісти про всі обставини події, які мали місце 16.07.2024

відео файлом слідчого експерименту від 22.08.2024, який досліджено в судовому засіданні 03.04.2025 /а.с. 100-102/;

даними, які містяться в протоколі прийняття заяви ОСОБА_11 про кримінальне правопорушення від 16.07.2024 /а.с. 103/;

даними, які містяться в рапорті адресованого начальникові ВнП № 1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 17.07.2024/а.с. 104/;

даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи до впізнання від 16.07.2024 /а.с. 105-107/;

відео файлом впізнання із свідком ОСОБА_18 від 16.07.2024, який досліджено в судовому засіданні 03.04.2025 /а.с. 100-102/;

фото таблицею до протоколу огляду місця події від 16.07.2024 /а.с. 109-111/

даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 16.07.2024, згідно якого 16.07.2024 в період часу з 20:48 год. по 21:09 год. за участю із свідка ОСОБА_18 проведено слідчий експеримент, на якому в АДРЕСА_2 , з метою перевірки та уточнення відомостей, показів свідка /а.с. 112-115/;

відео файлом слідчого експерименту від 16.07.2024, який досліджено в судовому засіданні /а.с. 116/;

фото таблицею до протоколу огляду місця події від 16.07.2024 /а.с. 117-119/;

протоколом старшого слідчого СВ ВП № 1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.07.2024 /а.с. 123-124/;

постановою старшого слідчого СВ ВП № 1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 23.08.2024 про приєднання до справи речових доказів, згідно якої оптичний лазерний диск на який с?опійовано аудіо запис телефонного дзвінка на лінію служби 102 від 16.07.2024 із абонентського номера НОМЕР_1 , я?е зареєстровано в ПП СВ ВП 1 Червоноградсь?ого РВП ГУ НП у Львівсь?ій області за № 2575, визнано речовим доказом та долучити до матеріалів кримінального провадження № 00002 внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.07.2024, в якості речового доказу /а.с. 125-127/;

аудіозаписом телефонного дзвінка на лінію служби 102 від 16.07.2024 із абонентського номера НОМЕР_1 , я?е зареєстровано в ПП СВ ВП 1 Червоноградсь?ого РВП ГУ НП у Львівсь?ій області за № 2575, який міститься на СД -дис?у та який в ході судового розгляду досліджений /а.с. 127/

даними, які містяться в протоколі прийняття заяви ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення від 19.07.2024 /а.с. 128-130/;

постановою старшого слідчого СВ ВП № 1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 23.08.2024 про приєднання до справи речових доказів, згідно якої 55 осколків корпусу оборонної, осколочної, ручної гранати Ф- 1 та деталі запалу УЗРГМ, а саме пружина, важіль та кільце з чекою визнано речовими доказами та долучено їх до матеріалів кримінального провадження /а.с. 137-138/;

висновком експерта №СЕ-19/120-24/8532-ВТХ від 09.08.2024, згідно якого надані на дослідження предмети є:

з упаковуванням № 1 - двохсот п`ятдесят п`ятьма ос?ол?ами ?орпусу оборонної ос?ол?ової ручної гранати Ф-1;

1 (один) з упаковування № 1, 2 (два) з упаковування №2, є деталями запалу УЗРГМ, а саме пружина, важіль, ?ільце з че?ою.

Мав місце вибух вибухового пристрою промислового виготовлення, а саме оборонної ос?ол?ової ручної гранати Ф-1. /а.с. 141-149/;

довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 09.08.2024 /а.с. 150/

даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 22.08.2024 /а.с. 95-96/;

ухвалою слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 18.07.2024 про арешт майна, згідно якої на металеві уламки різних форм та розмірів, металеве кільце з чекою, металевий важіль із надписами (6 УЗРГМ-77-349-2 «386-28-77») накладено арешт /а.с. 80-81/;

постановою заступника начальника-начальника СВ ВП № 1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 16.07.2024, згідно якої ОСОБА_8 визнано потерпілим в кримінальному провадженні № 0000020 від 16.07.2024 /а.с. 83,94/;

постановою заступника начальника-начальника СВ ВП № 1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 16.07.2024, згідно якої ОСОБА_8 визнано потерпілим в кримінальному провадженні № 0000020 від 16.07.2024 /а.с. 84/;

постановою заступника начальника-начальника СВ ВП № 1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 22.08.2024, згідно якої ОСОБА_8 визнано потерпілим в кримінальному провадженні № 0000020 від 16.07.2024 за ст. 129,296 КК України /а.с. 84/.

Окрім того, в ході судового розгляду кримінального провадження стороною захисту надано наступні докази, які судом досліджені:

постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області № 446/1711/24 від 14.08.2024, згідно якої ОСОБА_8 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят гривень) 00 копійок. /а.с. 208/;

вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області по справі № 446/1949/24 від 30.08.2024, згідно якого ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначено йому покарання у виді у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень /а.с. 209-211/.

Досліджені під час судового розгляду докази суд вважає належними, допустимими, та такими, що отримані у порядку, встановленому КПК України.

З урахуванням викладеного, суд відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, робить висновок, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано:

за ч. 4 ст. 269 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної не поваги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю вчинене із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень;

за ч.1 ст. 263 КК України у незаконному придбанні, зберіганні та носінні вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу;

за ч. 1 ст. 129 КК України у погрозі вбивством.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд згідно з вимогами статей 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особливості конкретних кримінальних правопорушень й обставини їх вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінальних правопорушень і після вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено виходячи з наступного.

Верховний Суд у своїх рішеннях (ЄУН справ 199/6365/19, 643/13256/17, 166/1065/18) неодноразово зазначав про те, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею кримінального правопорушення (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Відтак, враховуючи те, що вказані обставини не знайшли свого підтвердження матеріалами провадження та в ході судового розгляду в поведінці ОСОБА_3 , адже останній не виявив бажання виправити ситуацію, судом не визнається щире каяття, як обставина, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 ..

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, згідно з якою кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України є кримінальним правопорушенням, що відноситься до категорії нетяжкого злочину, кримінальні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, для фізичного та психічного здоров`я потерпілих; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, думку учасників процесу при призначенні покарання, суд приходить до переконання, що достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства в межах санкцій відповідних статей, і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Разом з тим, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, оцінюючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу винного. характеризуючі дані про особу винного, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, вихованням якого займається самостійно, враховуючи, що дружина обвинуваченого - ОСОБА_22 перебуває на військовій службі, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, наявність стійких соціальних зв`язків, наявність офіційного працевлаштування та позитивної характеристики за місцем праці, приймає до уваги його вік, стан здоров`я, відсутність обставин, що обтяжують покарання та конкретні обставини вчинення даних кримінальних правопорушень, зокрема те, обвинувачений діяв з мотивів захисту своєї доньки, а також всі обставини справи в сукупності, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без відбування покарання, а тому вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст.76 КК України, що буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів.

Строк запобіжного заходу в виді особистого зобов`язання не був продовжений.

Цивільний позов потерпілими не заявлявся.

У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області - скасувати.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення судової вибухо-технічної експертизи № CT-19/120-24/8532-BTX від 09.08.2024 в сумі 9087,36 грн..

Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.1 ст.263, ч. 1 ст. 129 КК України та призначити та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 129 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді 3 (трьох ) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 296 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судової вибухо-технічної експертизи № CT-19/120-24/8532-BTX від 09.08.2024 в сумі 9087,36 грн. (Одержувач: ГУК Терн. обл./тг м. Терноп./24060300, 37977599 Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.) р/р: UA 0019751, МФО 899998)

Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 18.07.2024 - скасувати.

Речові докази по даному кримінальному провадженню:

оптичний лазерний диск на який с?опійовано аудіо запис телефонного дзвінка на лінію служби 102 від 16.07.2024 із абонентського номера НОМЕР_1 , я?е зареєстровано в ПП СВ ВП 1 Червоноградсь?ого РВП ГУ НП у Львівсь?ій області за № 2575 - залишити при матеріалах кримінального провадження;

металеві уламки різної форми та розміру, металеве кільце з чекою, металевий важіль із надписами (6 УЗРГМ-77-349-2 «386-28-77»), які 16.07.2024 були вилучені під час проведення ОМП на території господарства, що розташоване у АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_11 - знищити;

55 осколків корпусу оборонної, осколочної, ручної гранати Ф- 1 та деталі запалу УЗРГМ, а саме пружина, важіль та кільце з чекою, які передані на зберігання в кімнату зберігання зброї ВП №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області, що розташована за адресою м. Радехів вул. Львівська 9, Червоноградського Району Львівської області- знищити.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя ОСОБА_1