Справа № 442/7460/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/821/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2025 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 171 КК України до штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Відповідно до ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного за ч.2 ст. 171 КК України покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

За ч.1 ст. 345-1 КК України ОСОБА_6 засуджено до одного року позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту фактичного затримання, після вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 задоволено частково та постановлено стягнути із ОСОБА_6 5 5000 грн. матеріальної шкоди та 200 000 грн. моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання з процесуальними витратами.

Згідно вироку суду, 10 серпня 2021 року орієнтовно о 17.20 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на узбіччі, поблизу с. Михайлевичі, Дрогобицького району, Львівської області, на відстані орієнтовно 82 м до дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР України перед виїздом на автодорогу сполученням «Львів- Пісочне» з координатами 49.3612518, 23.6004570, діючи умисно, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 здійснює законну професійну журналістську діяльність та виконує редакційне завдання №51/21 від 21.07.2021 щодо дотримання законодавства поліцейськими Дрогобицького РВП ГУНІ у Львівській області в декларуванні своїх доходів, порядку і законності зупинки автомобільного транспорту, перевірки водіїв на предмет керування автотранспортом в стані алкогольного чи наркотичного сп?яніння та законності складання адміністративних матеріалів, виявлення корупційних дій у правоохоронних органах Дрогобичини та Львівщини, підійшов до ОСОБА_10 , який відповідно до наказу №03 від 12.01.2012 Львівської обласної організації «Партія захисників Вітчизни» є спеціальний кореспондент та журналіст газети «Вибір - правозахисник Львівщини» Львівської обласної організації партії «Захисників вітчизни» (акредитаційна картка ЗМІ №901955 та посвідчення №002, яке дійсне до 31.12.2025), а також відповідно до ст.1 Закону України «Про державну підтримку медіа, гарантії професійної діяльності та соціальний захист журналіста» є творчим працівником, який професійно збирає, одержує, створює, редагує, поширює і забезпечує підготовку інформації для медіа, знаходячись на відстані 1,15 м до задньої лівої частини належного останньому автомобіля марки «Фольксваген Гольф» реєстраційний номер НОМЕР_1 , став залякувати його, усно висловлюючи на його адресу погрози: «За то, що ти чепив мого брата, до тебе та по твоїй родині будуть їздити «блатні» і тобі відірвуть голову[...] Чекай гостей, я слова на вітер не кидаю», вимагаючи в такий спосіб припинити збирати, створювати, поширювати і забезпечувати підготовку інформації, отриманої в ході журналістської діяльності щодо його брата ОСОБА_11 - поліцейського відділу реагування патрульної поліції Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Таким чином, ОСОБА_6 здійснював вплив у будь-якій формі на журналіста з метою перешкоджання виконанню ним професійних обов?язків, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 171 КК України.

Крім цього, 10 серпня 2021 року, орієнтовно о 17.20 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на узбіччі, поблизу с.Михайлевичі Дрогобицького району Львівської області, на відстані близько 82 м до дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» (додатка 1) ПДР України перед виїздом на автодорогу сполученням «Львів - Пісочне» з координатами 49.3612518, 23.6004570, діючи умисно, усвідомлюючи що ОСОБА_9 здійснює законну професійну журналістську діяльність та виконує редакційне завдання №51/21 від 21.07.2021 щодо дотримання законодавства поліцейськими Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області в декларуванні своїх доходів, порядку і законності зупинки автомобільного транспорту, перевірки водіїв на предмет керування автотранспортом в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння та законності складання адміністративних матеріалів, виявлення корупційних дій у правоохоронних органах Дрогобиччини та Львівщини, підійшов до ОСОБА_10 , який відповідно до наказу №03 від 12.01.2012 Львівської обласної організації «Партія захисників вітчизни» є спеціальний кореспондент та журналіст газети «Вибір ? правозахисник Львівщини» Львівської обласної організації партії «Захисників Вітчизни» (акредитаційна картка ЗМІ №901955 та посвідчення №002, яке дійсне до 31.12.2025), а також відповідно до ст.1 Закону України «Про державну підтримку медіа, гарантії професійної діяльності та соціальний захист журналіста» є творчим працівником, який професійно збирає, одержує, створює, редагує, поширює і забезпечує підготовку інформації для медіа, знаходячись на відстані 1,15 м до задньої лівої частини належного останньому автомобіля марки «Фольксваген Гольф» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », шляхом усного висловлювання погрожував журналісту ОСОБА_12 вбивством, а саме здійснив наступний вислів: «За то, що ти чепив мого брата, до тебе та по твоїй родині будуть їздити «блатні» і тобі відірвуть голову [...] «Чекай гостей, я слова на вітер не кидаю». Вищезазначене висловлювання містить погрозу вбивством журналісту ОСОБА_12 за дії, що пов?язані з його професійною діяльністю, яку останній сприйняв як реальну.

Таким чином, ОСОБА_6 погрожував вбивством журналісту у зв?язку із здійсненням ним законної професійної діяльності, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 345-1 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що вирок суду є незаконним та ухваленим з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Звертає увагу, що події двох інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальних правопорушень мали місце 10 серпня 2021 року, близько 17.20 год. на узбіччі польової дороги між населеними пунктами с. Михайлевичі, Дрогобицького району, Львівської області та м. Дрогобич, Львівської області, де потерпілий ОСОБА_9 безпосередньо не здійснював журналістської діяльності, не був в одязі із позначенням «Преса», «Журналіст», тощо; не представив посвідчення журналіста, не мав при собі відеокамери, мікрофона, будь-яких інших атрибутів та засобів, які використовують журналісти у своїй професійній діяльності, і дали б можливість ідентифікувати його як журналіста.

Окрім цього акцентує, що ОСОБА_9 не є журналістом-розслідувачем, який відомий для суспільства, останній не є медійною особою, яку можна побачити на телебаченні, запам`ятати та розуміти, що він займається професійною журналістською діяльністю, а газета «Вибір - правозахисник Львівщини» Львівської обласної організації партії «Захисників вітчизни» починаючи з 2020 року не здійснює друкованих видань.

Наголошує, що до 10 серпня 2021 року у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які документи, публікації чи журналістські запити, які б підтверджували виконання ОСОБА_9 редакційного завдання №51/21 від 21 липня 2021 року або проведення журналістського розслідування щодо поліцейського ОСОБА_11 брата обвинуваченого. Наведене редакційне завдання має загальний характер і не містить відомостей про розслідування щодо ОСОБА_11 .

Вважає, що сторона обвинувачення не довела, що обвинуваченому ОСОБА_6 було відомо про те, що ОСОБА_9 є журналістом чи виконує редакційне завдання. Відтак, обвинувачений не мав мотивів перешкоджати журналістській діяльності або погрожувати ОСОБА_9 .

Зазначає, що з показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_13 вбачається, що 10 серпня 2021 року ОСОБА_6 зустрівся зі ОСОБА_9 для повернення боргу у сумі 5000 грн, отриманого раніше як завдаток за купівлю автомобіля. Конфлікту чи погроз під час зустрічі не було. Суд першої інстанції безпідставно відкинув показання свідка ОСОБА_13 , мотивуючи це нібито помилковим зазначенням періоду «після повномасштабного вторгнення», що не відповідає дійсності.

На думку апелянта, упередженим є висновок суду про те, що обвинувачений ОСОБА_6 діяв, усвідомлюючи журналістський статус ОСОБА_9 . При цьому Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18.03.2024 у справі №296/2948/22 наголосив, що у справах за ст.171, 345-1 КК України відсутність беззаперечних доказів усвідомлення особою журналістського статусу потерпілого виключає прямий умисел на перешкоджання професійній діяльності.

Також акцентує, що жоден зі свідків, а саме ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 не підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_6 знав про журналістський статус ОСОБА_9 .

Звертає увагу на те, що показання потерпілого містять суперечності. Так, у заяві від 07.09.2021 (вх. №С-672 від 08.09.2021, ІТС «ІП НПУ» №10101) ОСОБА_9 сам зазначав про наявність між ним і ОСОБА_6 боргових відносин у сумі 5000 грн. Крім того, ухвала слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду від 18.11.2021 (справа №442/8963/21, а.с.221-222 т.2) підтверджує, що після 10.08.2021 ОСОБА_9 продовжував підтримувати приятельські відносини із ОСОБА_6 , зустрічався з ним, спілкувався, відвідував богослужіння, що спростовує реальність сприйняття загрози, однак суд першої інстанції не надав оцінки цим обставинам.

Наголошує, що місцевий суд відмовив у допиті свідка ОСОБА_11 , хоча, на думку сторони захисту, це мало істотне значення для з`ясування, чи знав він про журналістське розслідування, чи повідомляв про це брата, а також про можливі прохання вплинути на ОСОБА_9 .

Окрім цього зазначає, що з відповіді Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області №Г-35/Аз/52/01-22 від 10.06.2022 (а.с.1-34 т.3) вбачається, що ОСОБА_9 з 14 серпня 2021 року по 07 травня 2022 року двадцять разів звертався до поліції зі скаргами на ОСОБА_6 , жодна з яких не знайшла підтвердження. Також його скарга до Державної прикордонної служби від 18 квітня 2022 року містила неправдиві відомості, що підтверджено результатами службового розслідування.

Вважає, що такі дії свідчать про систематичне подання безпідставних заяв ОСОБА_9 , а відтак і його звернення щодо подій 10 серпня 2021 року є надуманим.

Покликається на те, що відповідно до примітки до ст. 345-1 КК України, професійна діяльність журналіста полягає у систематичному зборі, створенні й поширенні інформації з метою оприлюднення, що підтверджується редакційним посвідченням або іншим документом. А подання заяв і скарг до правоохоронних органів не є журналістською діяльністю, оскільки не спрямоване на збір інформації для публікацій.

Акцентує, що всі скарги потерпілого ОСОБА_9 , які він подавав після 14 серпня 2021 року, з`явилися вже після інкримінованих подій, а у матеріалах провадження відсутні будь-які публікації газети «Вибір правозахисник Львівщини» чи відомості про журналістське розслідування щодо ОСОБА_11 .

Також наголошує, що суд першої інстанції безпідставно ухвалив рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 55 000 грн. матеріальної шкоди та 200 000 грн. моральної шкоди.

Зазначає, що потерпілий ОСОБА_9 , заявляючи вимоги про стягнення 70 000 грн. матеріальної шкоди, посилався на те, що вказана сума нібито була витрачена ним на оплату юридичних послуг (консультацій, складання звернень, скарг), а також на проїзд до м. Львова, м. Пустомити, витрати на лікування тощо.

Звертає увагу, що на підтвердження зазначених витрат потерпілим ОСОБА_9 до матеріалів справи було долучено акт приймання-передачі наданих послуг від 10 вересня 2024 року до договору про надання правової допомоги, однак вважає, що цей акт сам по собі не підтверджує факту здійснення витрат у розмірі 50 000 грн, оскільки не містить даних про оплату, обсяг і тривалість наданих послуг, а також підписів сторін, що засвідчують прийняття робіт. Жодних рахунків, квитанцій, банківських підтверджень чи актів виконаних робіт із зазначенням затраченого часу суду не надано, а чеки, долучені до цивільного позову, є нечитабельними, що унеможливлює перевірку їх змісту та призначення платежів.

Вважає, що висновок суду про доведеність факту матеріальних витрат у розмірі 55 000 грн. є передчасним, необґрунтованим і не підтвердженим належними та допустимими доказами.

Щодо часткового задоволення судом першої інстанції вимог потерпілого ОСОБА_9 про стягнення 200 000 грн. моральної шкоди, зазначає, що таке рішення є безпідставним, таким, що не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності.

Наголошує, що цивільний позивач обґрунтовує свої вимоги виключно суб`єктивними емоціями та власними переживаннями, не надаючи доказів, які б підтверджували характер і глибину моральних чи психологічних страждань, а також фактичні порушення звичного способу життя, погіршення стану здоров`я чи соціальних зв`язків.

Акцентує, що потерпілий ОСОБА_9 у своїй позовній заяві покликається переважно на факти нібито поширення недостовірної інформації щодо нього у соціальних мережах і на автобусній станції, внаслідок чого, за його твердженням, було порушено ділову репутацію. Однак зазначені обставини не були предметом судового розгляду у кримінальній справі №442/7460/24, а тому не можуть бути враховані при визначенні розміру моральної шкоди у цьому провадженні.

Окрім цього, звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, 28 лютого 2022 року призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, проходить службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що обвинувачений з 12 жовтня 2022 року по 19 листопада 2022 року виконував бойові завдання у складі зведеного загону відділу прикордонної служби «Львів-2» у межах Донецької області (довідка В/Ч 2382 №12/6199 від 19.11.2022); з 21 липня 2023 року по 06 жовтня 2023 року брав участь у заходах із відсічі збройної агресії РФ у зоні активних бойових дій на території Донецької області (довідка В/Ч 2382 №12/4291 від 06.10.2023); з 22 березня 2024 року по 15 липня 2024 року виконував спеціальні завдання у межах Сумської та Харківської областей у складі підрозділів, що здійснюють заходи оборони України.

Наголошує, що Указом Президента України №559/2022 від 05 серпня 2022 року обвинуваченого ОСОБА_6 нагороджено відзнакою Президента України За оборону України (серія ОУВ №0070406). Рішенням комісії Адміністрації ДПСУ від 06.06.2023 №5/1/1061 йому надано статус учасника бойових дій, а також нагороджено відзнакою Ветеран війни.

Також акцентує, що за місцем проходження служби молодший сержант ОСОБА_6 характеризується виключно позитивно, має високий рівень професійної підготовки та дисциплінованості, за зразкове виконання обов`язків у зоні бойових дій поданий до нагородження нагрудним знаком За мужність в охороні Державного кордону.

Просить визнати всі докази сторони обвинувачення недопустимими.

Скасувати вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та закрити кримінальне провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю події інкримінованих кримінальних правопорушень.

На апеляційну скаргу сторони захисту потерпілий ОСОБА_9 подав заперечення, в якому зазначає, що така є необґрунтованою, оскільки її доводи не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються належними і допустимими доказами.

Просить апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2025 року без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника адвоката ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілого ОСОБА_9 , думку прокурора про її заперечення і залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 були дотримані.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 171 та ч.1 ст. 345-1 КК України, а саме у здійсненні впливу у будь-якій формі на журналіста з метою перешкоджання виконанню ним професійних обов`язків, а також погрозі вбивством журналісту у зв?язку із здійсненням ним законної професійної діяльності, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, ретельно дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана у відповідності до вимог ст. 94 КПК України об`єктивна оцінка і правильно покладеними місцевим судом в основу обвинувального вироку.

Доводи апелянта про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та невинуватість обвинуваченого ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки вони спростовуються рядом доказів, які визнані судом достовірними і належними.

Так, показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 даними в суді першої інстанції про те, що вони були очевидцями конфліктної ситуації між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_9 10 серпня 2021 року, під час якої обвинувачений був агресивний, і, використовуючи нецензурну лексику, погрожував потерпілому фізичною розправою та «блатними». Свідки зазначили, що потерпілий ОСОБА_9 після інциденту перебував у схвильованому стані: у нього піднявся тиск, почервонів і був фізично збуджений. Також ствердили, що жодних грошових чи інших матеріальних взаєморозрахунків між обвинуваченим та потерпілим не відбувалося.

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому підтверджується проаналізованими місцевим судом процесуальними документами, зокрема, щодо послідовності дій потерпілого ОСОБА_9 у захисті своїх прав та фіксації погроз і письмовими доказами.

Як вбачається із заяви ОСОБА_9 , зареєстрованої у Дрогобицькому РВП ГУНП у Львівській області 14 серпня 2021 року (т.1, а.с.236), заявник повідомив, що займається активною громадською та журналістською діяльністю, є першим заступником голови Львівської обласної громадської організації «ВИБІР» та кореспондентом газети «Вибір правозахисник Львівщини», в якій зазначено, що 10 серпня 2021 року приблизно о 17 год. 20 хв. ОСОБА_6 , діючи умисно, у зв`язку з його журналістською діяльністю, висловлював погрозу фізичною розправою, зокрема сказав: «За то, що ти чепив мого брата, до тебе та по твоїй родині будуть їздити блатні і тобі відірвуть голову». На його ОСОБА_9 запитання, чи слід розуміти це як погрозу життю, обвинувачений відповів:«Чекай гостей, я слова на вітер не кидаю». У заяві також зазначено, що брат обвинуваченого - ОСОБА_11 - є діючим працівником поліції Дрогобицького РВП, а журналістське розслідування ОСОБА_9 стосувалося порушень антикорупційного законодавства останнім. Потерпілий наголосив, що погрози мали безпосередній зв`язок із його журналістською та громадською діяльністю та були сприйняті ним як реальні, що підтверджується його фізичним станом після події (підвищення артеріального тиску, нервове збудження, тощо).

Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000289 від 20 серпня 2021 року (т.1, а.с.238) вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 171 КК України перешкоджання законній професійній діяльності журналіста.

Відповідно до постанови прокурора Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_17 від 31 серпня 2021 року (т.1, а.с. 243244) матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0000625 від 19 серпня 2021 (за ст. 170 КК України), №0000626 від 19 серпня 2021 року (за ч.1 ст. 345-1 КК України) та №0000289 від 20 серпня 2021 року (за ч.2 ст. 171 КК України) об`єднано в одне кримінальне провадження під єдиним номером №0000625, що підтверджується відповідним витягом з ЄРДР (т.1, а.с.245246).

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено, що кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 внесено до ЄРДР на законних підставах, у зв`язку з повідомленням про погрози журналісту ОСОБА_9 через його професійною діяльністю, а об`єднання матеріалів кількох проваджень підтверджує системність дій органів досудового розслідування. Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що покликання сторони захисту на нібито штучність внесення відомостей до ЄРДР або відсутність зв`язку погроз із журналістською діяльністю потерпілого є безпідставними та спростовуються наведеними доказами.

Окрім цього, на переконання колегії суддів, місцевим судом дано належну правову оцінку письмовим листами, наданими потерпілим ОСОБА_9 , які підтверджують його активну громадську та журналістську діяльність, а також системність звернень щодо виявлення та перевірки фактів корупційних правопорушень із боку працівників Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, зокрема родичів обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме, лист №494/22 від 27 квітня 2022 року, адресований начальнику ГУНП у Львівській області генералу ОСОБА_18 , щодо проведення перевірки за фактами корупційних діянь, зловживання службовим становищем, перевищення службових повноважень, укриття злочинів та адміністративних правопорушень із боку ст.сержанта поліції ОСОБА_11 та вирішення питання його звільнення (т.1, а.с.247); лист №438/22 від 14 лютого 2022 року начальнику Департаменту внутрішньої безпеки НП України ОСОБА_19 , щодо перевірки фактів корупційних діянь, приховування та недекларування доходів із боку старшого інспектора превенції ОСОБА_20 та інспектора СРПП ОСОБА_11 (т.1, а.с.248); лист №100/21 від 04 листопада 2021 року начальнику Департаменту внутрішньої безпеки НП України ОСОБА_19 , щодо перевірки фактів корупційних діянь, розголошення службової інформації та складання протоколів з боку інспектора СРПП ОСОБА_11 (т.1, а.с.250); лист №435/22 від 04 лютого 2022 року начальнику ГУНП у Львівській області генералу ОСОБА_18 , щодо перевірки фактів корупційних діянь та розголошення службової інформації з боку інспектора СРПП ОСОБА_11 та працівників ГУНП (т.1, а.с.249); лист №70/21 від 31 серпня 2021 року начальнику Департаменту внутрішньої безпеки НП України ОСОБА_19 , щодо перевірки фактів приховування доходів та недекларування доходів із боку інспектора СРПП ОСОБА_11 (т.2, а.с.1); лист №48 від 16 серпня 2021 року, як перший заступник голови ЛОГО «Вибір», начальнику ДВБ НП України ОСОБА_19 , щодо проведення перевірки за фактами зловживання службовим становищем та можливих корупційних діянь з боку інспектора СРПП ОСОБА_11 (т.2, а.с.1); лист-відповідь №С-12/42-13/01-2022 від 10 травня 2022 року начальника ДВБ Львівського управління НП України на звернення ОСОБА_9 від 21 лютого 2022 року, що надійшло електронною поштою, щодо можливих неправомірних дій та фактів корупційних правопорушень ОСОБА_11 та інших працівників РВП. У відповіді зазначено, що порушень антикорупційного законодавства не встановлено (т.2, а.с.2).

На думку колегії суддів, сукупність відомостей вищеперелічених листів підтверджує, що потерпілий ОСОБА_9 активно займався журналістською діяльністю, спрямованою на виявлення та оприлюднення фактів корупційних діянь, у тому числі стосовно родичів обвинуваченого. Вказані листи дають обґрунтовані підстави вважати, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме погрози фізичною розправою 10 серпня 2021 року, безпосередньо пов`язані з професійною діяльністю потерпілого ОСОБА_9 та мають реальний характер.

Також, і дані слідчих експериментів проведених 24 жовтня 2023 року за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_14 (т. 2 а.с.432) підтвердили реальність погроз з боку обвинуваченого ОСОБА_6 та їх безпосередній зв`язок із журналістською та громадською діяльністю потерпілого, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки такими встановлено точні місця розташування учасників події, відстані між транспортними засобами та потерпілим, а також характер та інтонацію висловлених погроз.

Наявність складу інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 за ст. 345-1 КК України кримінального правопорушення доведено і висновком експерта Волинського НДЕКЦ №СЕ-19/103-24/2187-ЛД від 28 лютого 2024 року (т.2 а.с. 88104), згідно якого, за результатами проведеного семантико-текстуального аналізу висловлювань ОСОБА_6 за матеріалами: копії заяви ОСОБА_9 від 14 серпня 2021 року, протоколів допитів потерпілого та свідків (27 липня 2022 року ОСОБА_9 , 05 серпня 2022 року ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ), протокол у одночасного допиту від 19 жовтня 2023 року, встановлено, що в зафіксованих фразах, які сформульовані наступним чином: «За те, що ти зачепив мого брата, до тебе та по твоїй родині будуть їздити «блатні» і тобі відірвуть голову …, Чекай гостей, я слова на вітер не кидаю», «Відчепися від мого брата із своїми журналістськими розслідуваннями, бо якщо я скажу бандитам, то вони тобі голову відірвуть», міститься погроза вбивством і фізичною розправою над журналістом у зв`язку з його професійною діяльністю.

Згідно протоколу від 11 березня 2023 року (т.2, а.с. 105), проведено огляд службового кабінету №217 у будівлі слідчого управління ГУНП (м. Львів, вул. Стрийська, 83), розпаковано полімерний сейф-пакет Експертної служби МВС №5500502, цілісність пакету не порушена. Також, встановлено наявність об`єктів, зазначених у висновку експерта №CE-19/103-24/2187-ЛД, що підтверджує цілісність і достовірність матеріалів експертизи.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на висновки службових розслідувань (т.2 а.с.4052, 7482) у яких зафіксовано, що брат обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_11 дійсно перебував під перевірками за зверненнями ОСОБА_9 і за їх результатами встановлено факти неналежного виконання службових обов`язків, порушення дисципліни, недекларування доходів, що, на переконання колегії суддів, створювало мотив помсти обвинуваченого ОСОБА_6 за дії журналіста.

Також, всупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту, беззаперечними доказами, як вірно встановлено судом першої інстанції, що об`єктивно підтверджують статус потерпілого ОСОБА_9 як журналіста у розумінні ст. 345-1 КК України та проведення ним журналістських розслідувань є: наказ партії «Захисники Вітчизни» №03 від 12 січня 2012 року про прийняття ОСОБА_9 на посаду спецкореспондента та журналіста газети «Вибір правозахисник Львівщини» (т.2, а.с.107); посвідчення спеціального кореспондента газети «Вибір-правозахисник Львівщини» №002, видане 20 січня 2021 року (дійсне до 21 грудня 2025 року (т. 2 а.с.108-109).

Окрім цього, документами редакції, що підтверджують виконання потерпілим ОСОБА_9 спеціальних доручень є довідка газети №125/21 від 12 жовтня 2021 року про виконання останнім спеціального доручення щодо законності перевезень громадян (т.2, а.с.110); довідка газети №564/22 від 10 листопада 2022 року про розслідування протиправних дій працівників ГУ НП та Дрогобицького РВП (т.2, а.с.111); редакційне завдання №56/2 від 03 серпня 2021 року щодо законності перевезень громадян (т.2, а.с.112); редакційне завдання №51/21 від 21 липня 2021 року щодо законності дій поліцейських Дрогобицького РВП, декларування доходів, перевірки водіїв та виявлення корупційних дій (т.2, а.с.113); характеристика на спецкореспондента від редакції №567/22 від 11 листопада 2022 року (т.2, а.с. 114).

Що стосується показань свідка сторони захисту ОСОБА_13 , то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо їх неналежності як доказу, оскільки останній у судовому засіданні повідомив, що знайомий з обвинуваченим ОСОБА_6 з 2018 року, так як мав намір придбати у нього автомобіль, однак угода не відбулася. Свідок зазначив, що наразі підтримує з обвинуваченим дружні стосунки.

За його словами, під час воєнного стану, орієнтовно о 1718 год., він зустрів обвинуваченого на автовокзалі м. Дрогобича, де той керував автомобілем марки Audi. ОСОБА_6 запропонував підвезти його до м. Львова, попередивши, що має зустрітися з однією особою для передачі коштів у сумі «приблизно 5000 грн».

Свідок пояснив, що зустріч відбулася поблизу з`їзду на с. Михайлевичі, тривала 34 хв., конфлікту між обвинуваченим і потерпілим не було, жодних погроз чи підвищених тонів він не чув. Зі свого місця в автомобілі бачив, як ОСОБА_6 передав кошти потерпілому, після чого повернувся до авто й повідомив, що гроші віддав.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв ці показання до уваги, оскільки сам свідок чітко зазначив, що описана подія мала місце «під час війни», тобто після початку повномасштабного вторгнення рф в Україну, тоді як подія, що інкримінується обвинуваченому ОСОБА_21 , відбулася 10 серпня 2021 року, тобто до введення воєнного стану.

Таким чином, суттєва часово-фактична невідповідність, на думку колегії суддів, свідчить, що показання свідка ОСОБА_13 не стосуються предмета обвинувачення і не підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні. Крім цього, дружні відносини свідка з обвинуваченим об`єктивно ставлять під сумнів його неупередженість та достовірність показань.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що згідно з положеннями кримінального процесуального закону, місцевим судом були оцінені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме, визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

На думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, відповідає диспозиціям норм кримінального закону, згідно з якими встановлено кримінальну відповідальність за вчинені обвинуваченим ОСОБА_6 злочинні дії.

Відтак, на переконання колегії суддів, безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності складу інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 злочинів, виходячи при цьому з об`єктивно встановлених обставин подій.

Отже, досудове розслідування та судовий розгляд були проведені належним чином з дотриманням вимог КПК України, докази по справі зібрані у законний спосіб. Надавши перевагу одним доказам перед іншими, суд мотивував у вироку свої висновки, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, призначив таке у відповідності до вимог ст.ст. 49, 50, 65 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, однією із умов досягнення справедливості покарання є відшкодування завданих злочином збитків або усунення заподіяної шкоди.

Оцінюючи правильність вирішення судом цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок кримінальних правопорушень в розмірі 55 000 грн. та моральної в розмірі 200 000 грн., колегія вважає законним і належним чином обґрунтованим у вироку суду визначення сум стягнень.

Крім цього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2025 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4