ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1602/23 Провадження 1-кп/636/627/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду Харківської області кримінальне провадження №0000015 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. II Жовтневе Вовчанського району Харківської області, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувальний акт з додатками відносно обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, перебуває на розгляді в Чугуївському міському суді Харківської області.

15.11.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 спливає.

Прокурором заявлено клопотання про продовження тримання обвинуваченої під вартою у зв`язку з тим, що ризики, встановлені при обранні запобіжного заходу, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не відпали на теперішній час та є актуальними.

Обвинувачена та захисник проти клопотання прокурора заперечували, вважали його необґрунтованим, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його продовження, обмежує права і свободи ОСОБА_3 , має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного: ОСОБА_3 обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років. Але на думку суду навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченої, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і які не відпали на теперішній час та є актуальними, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 , у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, факт вчинення злочину проти основ національної безпеки України, вік, сімейний стан та стан здоров`я обвинуваченої. Даних щодо захворювань, які перешкоджають або унеможливлюють перебування ОСОБА_3 під вартою суду не надано.

Оскільки під час судового засідання допитані всі свідки, то ризик заявлений прокурором за п.3 ч.1 ст.177 КПК України суд вважає необґрунтованим.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінується обвинуваченій, а саме вчинення тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, суд вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Враховуючи вищенаведені відомості, у суду не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності продовження існування ризиків, якими прокурор обґрунтовував необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання обвинуваченої під вартою, оскільки на момент розгляду клопотання ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченої та обставин кримінального провадження, які прокурор вважав доведеними, направивши обвинувальний акт до суду, якому за наслідками судового розгляду, суд надасть відповідну процесуальну оцінку, ухваливши виправдувальний чи обвинувальний вирок.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для скасування, зміни запобіжного заходу та не зникли наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а відтак вважає доцільним продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

З огляду на це, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків і її належну поведінку.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, зокрема передбаченого ст.111-1 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись положеннями глав 18 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, тобто по 09 січня 2026 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1