Провадження №1-кп/638/1807/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду міста Харкова об`єднане кримінальне провадження (ЄРДР №0000346 від 05.06.2025 року, ЄРДР №0000561 від 01.09.2025 року, ЄРДР №0000555 від 29.08.2025 року, ЄРДР №0000560 від 01.09.2025 року, ЄРДР №0000622 від 01.10.2025 року, ЄРДР №0000409 від 02.07.2025 року) стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сніжне Донецької області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, осіб на утриманні не має, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень - проступків, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125, ч.1 ст.296 КК України, -

встановив:

03 червня 2025 року близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_6 знаходився за адресою АДРЕСА_3 , де також знаходився його знайомий потерпілий ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 .. В ході спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, під час якого на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин із ОСОБА_8 у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому. Так, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійшов до ОСОБА_8 та діючи умисно, переслідуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, стоячи навпроти, обличчям до нього, наніс останньому один удар кулаком лівої руки у ділянку правого ока. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді поверхневої забитої рани на голові, яка відповідно до висновку експерта №09-922/2025 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 28 червня 2025 року близько 19 години 30 хвилин ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , де також знаходився потерпілий ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 .. В ході спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, під час якого на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин із ОСОБА_9 , у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому. Так, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійшов до ОСОБА_9 та діючи умисно, переслідуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, стоячи навпроти обличчям до нього, наніс останньому один удар долонею лівої руки у ділянку обличчя з права. Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синця в області проекції правої виличної кістки, який відповідно до висновку експерта №12-14/405-А/25 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 07 серпня 2025 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_6 знаходився за адресою АДРЕСА_2 , де також знаходилась його знайомий потерпілий ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .. В ході спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, під час якого на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин із ОСОБА_10 у ОСОБА_6 виник умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому. Так, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійшов до ОСОБА_10 та діючи умисно, переслідуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, стоячи навпроти обличчям до нього, наніс останньому один удар кулаком правої руки у ділянку лівого ока та один удар лівою рукою у ділянку правого ока, від чого останній впав на землю. Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синця у ділянці нижньої повіки лівого ока та крововиливу у ділянці зовнішнього кута правого ока, які відповідно до висновку експерта №09-1413/2025 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 28 серпня 2025 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився за адресою: АДРЕСА_4 , де також знаходилась його знайома потерпіла ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 .. В ході спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 виник словесний конфлікт, під час якого на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин із ОСОБА_11 у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останній. Так, ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійшов до ОСОБА_11 та діючи умисно, переслідуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, стоячи навпроти обличчям до неї, наніс останній один удар кулаком лівої руки у ділянку правої брови, від чого остання впала на землю. Продовжуючи свої умисні протиправні дії спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_11 , яка лежала на землі один удар кулаком лівої руки у ділянку ребер з правого боку. Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді синців у зовнішнього краю правої надбрівної дуги, по боковій поверхні грудної клітини справа в області 8-10 ребер, які відповідно до висновку експерта №12-14/580-А/25 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 31 серпня 2025 року приблизно об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_6 знаходився біля будинку АДРЕСА_5 та підійшов до вікон квартири АДРЕСА_6 , в якій проживає потерпіла ОСОБА_7 , з якою у останнього раніше був конфлікт. Після чого, ОСОБА_6 , із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, висловлюючись нецензурною лайкою, діючи умисно, з особливою зухвалістю, став кидати камінням по вікнам потерпілої ОСОБА_7 .. Такими своїми хуліганськими діями ОСОБА_6 розбив однокамерний склопакет та одинарне прозоре листове скло. Побачивши це, свідок ОСОБА_12 почав прохати ОСОБА_6 припинити хуліганські дії, але останній на прохання припинити хуліганські дії не реагував. Після чого потерпілою ОСОБА_13 було зроблено повідомлення за номером 102, до чергової частини УПП в Харківській області ДПП, та викликано працівників поліції. В результаті хуліганських дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 , яка є власницею квартири АДРЕСА_5 , були спричинені матеріальні збитки, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 13316 від 10.09.2025 на загальну суму 610, 81 гривень.

Крім того, 01 вересня 2025 року близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився у приміщенні гаражу, що біля будинку АДРЕСА_2 , де також знаходилась його знайома потерпіла ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_6 .. В ході спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 виник словесний конфлікт, під час якого на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин із ОСОБА_14 у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останній. Так, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійшов до ОСОБА_14 , яка сиділа на стільці та діючи умисно, переслідуючи умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, стоячи навпроти обличчям до ОСОБА_14 , взявши у праву руки скляну пляшку, наніс їй один удар пляшкою у лобну ділянку голови зліва. Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді забитої рани лобної ділянки зліва, з ПХО рани, які відповідно до висновку експерта №12-14/720-А/25 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 30 вересня 2025 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився у приміщенні гаражу, розташованого біля будинку АДРЕСА_2 , де також знаходився його знайомий потерпілий ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_7 .. В ході спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_15 виник словесний конфлікт, під час якого на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин із ОСОБА_15 у ОСОБА_16 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому. Так, ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійшов до ОСОБА_15 , який сидів на стільці та діючи умисно, переслідуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, стоячи навпроти обличчям до ОСОБА_15 , наніс останньому два удари кулаком лівої руки у ділянку правого ока та ділянку правої щоки. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді синця в правій параорбітальній ділянці по верхньому та нижньому повіках із захватом правої виличної ділянки та розповсюдженням на область правої щоки, які відповідно до висновку експерта №12-14/672-А/25 відносяться до легких тілесних ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень пояснив як зазначено вище. Зокрема повідомив, що з ОСОБА_17 у нього виник маленький конфлікт та він вдарив потерпілого в область ока, потерпілого ОСОБА_18 також вдарив в око, ОСОБА_19 також вдарив за телефон. Чому вдарив ОСОБА_20 не пам`ятає. Туліку Є вдарив у гаражі в око. ОСОБА_21 вдарив пляшкою у голову. Щодо потерпілої ОСОБА_7 пояснив, що побив її та вікна на кухні. В подальшому потерпіла викликала поліцію. Просив суворо не карати та не позбавляти його волі.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст.349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_6 у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень (потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 ), умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя (потерпіла ОСОБА_14 ), а також грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю хуліганство (потерпіла ОСОБА_7 ) та кваліфікує його дії за ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 та ч.1 ст.296 КК України.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є кримінальними проступками, відомості про особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та які обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

При цьому суд зауважує, що саме по собі визнання обвинуваченим провини у вчинених кримінальних правопорушеннях не можна ототожнювати із щирим каяттям. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення правопорушення, ще й дійсне, відверте визнання своєї провини у вчиненому, осуд своєї поведінки, намагання особи відшкодувати завдані правопорушенняма збитки, бажання виправити наслідки скоєного. Таких обставин судом в ході судового розгляду не встановлено.

Також судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 ..

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, неодружений, не працевлаштований, осіб на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП ХОР «ОПНД №3» не звертався, на диспансерному (профілактичному) обліку у КНП ХОР «ОКНЛ» не перебуває.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає необхідним призначити покарання за інкримінованими статтями в межах санкції у виді громадських робіт за ч.1 ст.125 КК України, за ч.2 ст. 125 КК України у виді пробаційного нагляду, за ч.1 ст.296 КК України у виді обмеження волі.

Крім того, з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_6 слід призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно визначити покарання у виді обмеження волі.

Водночас, суд з урахуванням встановлених обставин не вбачає підстав для застосування положень статті 75 КК України. Суд дійшов висновку, що призначення такого покарання буде необхідним, достатнім та дієвим заходом для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, відносно нього також не застосовано інший запобіжний захід.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 остаточного покарання у виді обмеження волі, яке він має відбувати реально, з метою виконання вироку, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, ризик чого значно підвищується в умовах введеного в Україні воєнного стану, обвинуваченому слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень - проступків, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125, ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.125 КК України у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

-за ч.2 ст.125 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік,

-за ч.1 ст.296 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Строк покарання обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили обрати у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або перебування, місця навчання, роботи.

Визначити двомісячний термін дії обов`язків.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи експертизи у розмірі 3392 гривні 64 копійки.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1