Провадження № 1-кп/202/852/2026
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпра, кримінальне провадження №0001523 від 22.09.2025 у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, не заміжні, не працевлаштованої, маючої середню освіту, не маючої на утриманні неповнолітніх дітей та осіб, що потребують догляду, зареєстрованої

та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 21.09.2025 близько 18:00, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на зупинці громадського транспорту за адресою: м. Дніпро, просп. Петра Калнишевського, 34, під час розпивання алкогольних напоїв зі знайомими вступила у словесний конфлікт зі ОСОБА_5 .

У ході конфлікту ОСОБА_5 розпилив у обличчя ОСОБА_4 газовий балончик, унаслідок чого у неї раптово виник умисел на заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій умисел, близько 18:05 ОСОБА_4 дістала з сумки розкладний ніж та, підійшовши до потерпілого на відстань витягнутої руки, нанесла йому один удар ножем у ділянку живота. У результаті дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заподіяно проникаюче колото-різане поранення черева з ушкодженням поперечно-ободової та брижі тонкої кишки та внутрішньочеревною кровотечею, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Після цього ОСОБА_4 покинула місце події разом зі знаряддям злочину розкладним ножем.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялася, просила суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України, про що надала письмову заяву.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав проведення розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України, зазначив, що обвинувачена щиро розкаялася та визнала свою винуватість у вчиненому.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченій ОСОБА_6 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про те, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Так, згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

При визначенні ОСОБА_4 виду та розміру покарання судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК України є тяжким умисним злочином; дані про особу обвинувачену, яка не працевлаштована, утриманців не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, має незадовільний стан здоров`я, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, а також наявність обтяжуючої обставини вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому не залишається поза увагою суду і те, що в рамках даного кримінального провадження цивільний позов не заявлено, та потерпіла сторона не має претензій до обвинуваченої.

З огляду на встановлені під час судового розгляду дані про особу обвинуваченого та тяжкість і обставини скоєного злочину, які не оспорюються сторонами справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання, необхідного для виправлення останньої та попередження вчинення нових злочинів з урахуванням індивідуалізації покарання, у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, крім того судом визнається можливим застосування положень ст. 75, 76 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком, оскільки таке покарання буде відповідати безпосередній його меті, та буде необхідним й достатнім для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в рамках даного кримінального провадження підлягають вирішенню в порядку ст. 124 КПК України, цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 373-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 24.09.2025 на розкладний ніж із металу сірого кольору скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти, витрачені на проведення судової експертизи №СЕ-19/104-25/41646-Д від 24.10.2025, в сумі 1 782 грн. 80 коп.;

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти, витрачені на проведення судової експертизи №СЕ-19/104-25/42988-БД від 14.11.2025, в сумі 2 300 грн. 43 коп.;

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти, витрачені на проведення судової експертизи №СЕ-19/104-25/42982-БД від 14.11.2025, в сумі 2 300 грн. 43 коп.;

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти, витрачені на проведення судової експертизи №СЕ-19/104-25/42981-БД від 17.11.2025, в сумі 5 816 грн. 12 коп.;

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме ніж розкладний, кофту синього кольору зі слідами РБК, які зберігаються в камері речових доказів ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській обл. знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1