Номер провадження 1-кс/404/4134/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Кропивницький

Фортечний районний суд міста Кропивницького у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

представника власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого СВ Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0038672 від 16.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з вище вказаним клопотанням, відповідно до якого просив накласти арешт на мобільний телефон XiaomiModel 2107113SGIMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф пакету НПУ за № ICR01760176, який належать підозрюваному ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який вилучено під час особистого обшуку 13.11.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, для подальшого забезпечення збереження речових доказів.

Клопотання обгрунтовано тим, що слідчим відділом Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0038672 від «16» жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 в період з 28 по 29 грудня 2022 року, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації та перебуваючи на посаді номер обслуги 1 мінометного розрахунку 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї військової частини НОМЕР_3 , у військовому званні «солдат», діючи умисно в порушення вимог ст. ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, самовільно залишив в умовах воєнного стану та в бойовій обстановці пункт тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_3 , яка тимчасово дислокувалась в АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби по теперішній час, перебуваючи різних в місцях, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби, до моменту затримання ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України, старшим слідчим слідчого відділу Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район м. Бобринець, вул. Соборна, буд. 141.

12.11.2025 року, в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цього ж дня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 407 КК України, та проведено особистий обшук затриманого в ході особистого обшуку вилучено: мобільний телефон Xiaomi Model 2107113SGIMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф пакету НПУ за № ICR01760176.

Враховуючи, що у вказаному мобільному телефоні можуть зберігатись відомості, щодо підтвердження самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, слідчим було прийнято рішення про його вилучення з метою огляду та проведення негласно слідчої розшукової дії відповідно до ст. 264 КПК України, зняття інформації з електронних інформаційних систем.

Враховуючи вищевикладене виникла необхідність у накладені арешту та забороні використання, а також забороні розпоряджатися вищевказаним вилученим майном, оскільки їх використання, а також розпорядження може призвести, до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що телефон визнано речовим доказом, може містити відомості про обставини вчиненого кримінального правопорушення. Підозрюваний не надав доступу до телефону, разом з тим, є необхідність в його дослідженні та проведенні відповідних експертиз. Пояснив, що на виконання його доручення в порядку ст. 40 КПК України здійснено огляд мобільного телефону, за результатами якого встановлено, що у вказаному мобільному телефоні міститься переписка у месенджері «Сигнал», в якій підозрюваний ОСОБА_4 надає консультації іншим особам, як діяти після самовільного залишення військової частини. Крім того, в додатку «Фото» містяться відеозаписи, які публікувалися в ТікТок акаунті та відеозаписи з фіксацією блок-постів та військовослужбовців. Дані обставини додатково свідчать, що в телефоні наявна інформація, яка є важливою для кримінального провадження. Просив долучити копію протоколу огляду предмету від 26.11.2025.

Власник майна, підозрюваний ОСОБА_4 , у судовому засіданні заперечив щодо арешту майна. Зазначив, що у органу досудового розслідування відсутні докази для порушення кримінального провадження за ч. 5 ст. 407 КК України, тому їм необхідний доступ до його телефону. В телефоні відсутня інформація, яка може бути цікава стороні обвинувачення. Огляд мобільного телефону проведено з порушенням норм кримінального процесуального кодексу, без його присутності та за відсутності добровільної згоди.

Разом з тим, все, що потрібно було органу досудового розслідування, вони вже отримали шляхом огляду телефону, тому доцільність в арешті відсутня.

Представник власника майна, адвокат ОСОБА_5 заперечила щодо задоволення клопотання з підстав, викладених в письмових запереченнях, просила відмовити у задоволенні клопотання. Зазначила, що КПК не передбачає такої форми арешту, як повне позбавлення права користування. Арешт у запитуваній формі є надмірним і необгрунтованим втручанням у права особи. Щодо проведеного огляду мобільного телефону зазначила про його незаконність, оскільки, слідчий не мав прав проводити такий огляд до вирішення питання слідчим суддею щодо арешту майна. Крім того, огляд проведено без ухвали суду, як того вимагає ст. 264 КПК України. Вважала протокол огляду предмету від 26.11.2025 недопустимим доказом, отриманим з істотним порушенням прав особи, відтак, заперечила щодо долучення його до матеріалів клопотання.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя висновує таке.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0038672 від «16» жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

12.11.2025о 08 год. 56 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст.208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

12.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Згідно повідомленої підозри, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 №58 від 27.02.2022, солдата ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 постановлено на всі види забезпечення, а також визнано таким, що справи номера обслуги 1 мінометного розрахунку 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї військової частини НОМЕР_3 , у військовому званні «солдат» прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Таким чином, з моменту зарахування 27.02.2022, до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_4 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з того ж дня, 27.02.2022, приступив до виконання військового обов`язку проходження військової служби.

ОСОБА_4 , з 28 по 29 грудня 2022 року, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації та перебуваючи на посаді номер обслуги 1 мінометного розрахунку 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї військової частини НОМЕР_3 , у військовому званні «солдат», діючи умисно в порушення вимог ст.ст.2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.1, 3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, самовільно залишив в умовах воєнного стану та в бойовій обстановці пункт тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_3 , яка тимчасово дислокувалась в АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби по теперішній час, перебуваючи різних в місцях, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби, до моменту затримання ОСОБА_4 , в порядку ст.208 КПК України, старшим слідчим слідчого відділу Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район м. Бобринець, вул. Соборна, буд. 141.

В ході досудового розслідування 18 жовтня 2025 року в якості свідка допитано:

- ОСОБА_7 , який показав наступне, що з початку 2022 року мобілізувався до Збройних сил України та по потрапив до військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 бригада НОМЕР_5 батальйон 1 мінометна батарея ) проходив службу на посаді номера обслуги.Наприкінці 2022 року знаходився на Донеччині в м. Бахмут в промзоні, посеред ночі його підняв замполіт разом з дев`ятьма військово службовцями та відвезли на КСП, яке знаходилось в промзоні м. Бахмут, там їм розповіли, що їх переводять в піхотний підрозділ на посилення. Далі ОСОБА_8 спитав у ОСОБА_9 , де буде наша позиція, чого ОСОБА_10 не зміг пояснити. Далі він разом з шістьма військовослужбовцями написали рапорти про відмову від виконання наказу зв`язку зі станом здоров`я та деякі військово службовці написали у зв`язку з недовірою до командування військової частини та після цього він разом з іншими військовослужбовцями вирушили до м. Кропивницький. Разом з нами був ОСОБА_8 , який доїхав до м. Покровськ, де і залишився. Після цього він повернувся з СЗЧ та перевівся до військової частини НОМЕР_6 , де далі продовжив службу.

- ОСОБА_11 , який показав, що з 2020 року по 2023 рік перебував на посаді заступника МПЗ 1 мінометної батареї в лавах Збройних сил України, військова частина НОМЕР_3 . 27.12.2022 року надійшов наказ командира військової частина НОМЕР_3 , про виділення 10 військово службовців 1 мінометної батареї для посилення оборонних позицій 2 механізованої роти. Командиром батареї було відібрано 10 чоловік, 7 з яких відмовились від виконання даного наказу. Серед вказаних людей був солдат ОСОБА_4 , який звернувся з письмовим рапортом до командира частини, але протягом 28 29 грудня 2022 року не дочекавшись розгляду поданого рапорту ОСОБА_4 самовільно залишив розташування військової частини, зброя закріплена за ОСОБА_4 та майно залишились у підрозділі. До підрозділу ОСОБА_4 не повертався.

В ході проведення12.11.2025 особистого обшуку затриманого чи взятого під варту та огляду речей, що знаходилися при ньому, у останнього вилучено мобільний телефон Xiaomi Model 2107113SG IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф пакету НПУ за № ICR01760176.

Постановою старшого слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_12 від 12.11.2025 мобільний телефон визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку допускається у випадках, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Згідно з абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Із представлених стороною обвинувачення доказів вбачається, що майно, на яке пропонується накласти арешт, вилучено 12.11.2025 в ході особистого обшуку затриманої особи, а наступного дня клопотання подано до суду.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких згідно ст. 131 КПК України відноситься арешт майна, у системному тлумаченні з функціями слідчого судді відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовується з метою досягнення дієвості кримінального провадження під судовим контролем за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб в порядку, визначеному процесуальним законом.

Особливий порядок застосування арешту майна визначається у 17 главі КПК України, за правилами якої передбачена у п. 2 ч. 3 ст. 132 цього Кодексу легітимною метою втручання у право власності визнається завдання запобігання можливості приховування такого майна, його пошкодженні, псуванні, знищенні, перетворенні чи відчуженні, а його суть згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України полягає в обмеженні особи у здійсненні і реалізації свого конституційного права власності.

Згідно ч.ч 1,2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливість відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку. Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

За вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За ознакою забезпечення збереження речових доказів відповідно до ч. 2 ст. 170 КК України арешту підлягає вилучене в результаті проведення обшуку майно, яке відповідає критеріям ст. 98 і ч. 2 ст. 167 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України, збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 повідомлено про підозру в тому, що він з 28 по 29 грудня 2022 року, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації та перебуваючи на посаді номер обслуги 1 мінометного розрахунку 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї військової частини НОМЕР_3 , у військовому званні «солдат», ухилявся від проходження військової служби по теперішній час, перебуваючи різних в місцях, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби, а тому слідча суддя приходить до висновку, що вилучений мобільний телефон з наявною у ньому інформацією про дислокацію мобільного терміналу, дзвінки, листування може підтвердити або спростувати обставини вчинення кримінального правопорушення.

На спростування доводів сторони захисту слідча суддя зауважує, що ті питання, чи є зазначене майно знаряддям вчинення злочину, та чи зберегло вони на собі сліди злочину, чи містять вони відомості, які можуть бути використані, як доказ у кримінальному провадженні, можуть бути вирішені та встановлені під час проведення відповідних слідчих дій, і метою такого заходу є саме збереження речових доказів для об`єктивного з`ясування зазначених обставин.

Крім того, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання слід задовольнити.

Слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-174, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпоряджання та користування майном, вилученим 12.11.2025 в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки Xiaomi Model 2107113SG IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф пакету НПУ за № ICR01760176.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1