Справа № 307/3455/25
Провадження № 1-кп/307/257/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря с/з ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна кримінальне провадження № 0000498, відомості про яке 06 серпня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з повною вищою освітою, працюючої на посаді державного реєстратора відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області, раніше не судимої, уродженки м. Тячів, Закарпатської області, Україна, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що відповідно до розпорядження Тячівського міського голови за № 129-к від 10 серпня 2020 року вона призначена на посаду державного реєстратора відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області та є особою, наділеною повноваженнями державного реєстратора. Відповідно до посадової інструкції державного реєстратора, затвердженої розпорядженням Тячівського міського голови № 134-к від 12 серпня 2020 року, державний реєстратор проводить державну реєстрацію прав (п. 2.1.1), здійснює ведення Державного реєстру прав (п. 2.1.2), встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (п. 2.1.3), перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (п. 2.1.4), під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (п. 2.1.6) та інші. Також як державний реєстратор у своїй роботі керується Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про державну службу», «Про запобігання корупції», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», указами і розпорядженнями Президента України, постановами Верховної Ради України, постановами та розпорядженнями Кабінету Міністрів України, іншими нормативними актами. Відповідно пункту 1 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону від 16 липня 2020 року (далі Закону) державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 10 Закону державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону від 16 липня 2020 року державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для відмови в державній реєстрації прав є: заява про державну реєстрацію прав, подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр прав та Державний земельний кадастр за допомогою програмних засобів ведення інформаційних систем забезпечують у режимі реального часу отримання державними реєстраторами відомостей з Державного земельного кадастру про права на земельні ділянки, зареєстровані до 2013 року, а також відомостей з Державного земельного кадастру про земельні ділянки. ОСОБА_5 , маючи доступ до Державного земельного кадастру в силу своїх службових обов`язків, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, в порушення вищенаведених норм законодавства та положень посадової інструкції, не перевірила належним чином дані Державного земельного кадастру, згідно яких земельна ділянка з кадастровим номером: :02:003:1332, площею 1, 2990 га, яка розташована в с-щі Солотвино, урочище «Лаз», Тячівського району, Закарпатської області, Україна, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, перебувала в оренді ОСОБА_7 строком до 12 листопада 2040 року, та по якій здійснювалось встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) ОСОБА_8 , 26 вересня 2020 року зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_8 , хоча в силу статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повинна була відмовити в державній реєстрації права власності на вказану земельну ділянку. Таким чином, дії ОСОБА_5 , які полягали в неналежному виконанні своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, призвели до вибуття з комунальної власності Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області земельної ділянки з кадастровим номером: :02:003:1332, площею 1, 2990 га, яка розташована в с-щі Солотвино, урочище «Лаз», Тячівського району, Закарпатської області, Україна, чим спричинено Солотвинській селищній раді Тячівського району Закарпатської області тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави на суму 2 328 151, 00 гривень.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 367 КК України як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні подав письмове клопотання, в якому просить звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2ст. 367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та кримінальне провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_5 закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, позаяк з дня інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, нетяжкого злочину, минуло більше п`ять років.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 та просить звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та провадження по справі закрити, наслідки закриття провадження по справі з нереабілітуючих підстав їй роз`яснені та зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника - адвоката ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та закриття провадження по справі, оскільки з часу вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення минуло більше п`яти років.

Представник потерпілої сторони Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, позаяк подав суду заяву про проведення судового розгляду справи у відсутності уповноваженого представника потерпілої сторони, при цьому, зазначив, що завдані злочином збитки потерпілій стороні обвинуваченою відшкодовані у повному обсязі. Просить призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_5 на розсуд суду.

Заслухавши клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника - адвоката ОСОБА_6 , думку прокурора ОСОБА_4 з приводу клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, суд вважає, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2ст. 367 КК України підлягає закриттю з наступних підстав.

Обвинувачена ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, яке нею було вчинено 26 вересня 2020 року включно.

Санкцією ч. 2 ст. 367 КК України, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення станом на 26 вересня 2020 року, передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі статтями 284288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Ці умови є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а тому невизнання цими особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Враховуючи наведене вище та ті обставини, що обвинувачена ОСОБА_5 вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину, раніше не судима, вперше притягається до кримінальної відповідальності, не ухилялася від досудового розслідування та суду, надала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності та ту обставину, що закінчився п`ятирічний строк, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України притягнення до кримінальної відповідальності, то суд приходить до висновку, що обвинувачену ОСОБА_5 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та провадження по справі про її обвинувачення за ч. 2 ст. 367 КК України слід закрити.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 , обраний ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2025 року у вигляді особистого зобов`язання, закінчився 29 вересня 2025 року.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 284-286 КПК України, ч. 2 ст. 367, ст. 49 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України - задовольнити.

Обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, з повною вищою освітою, працюючу на посаді державного реєстратора відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області, раніше не судиму, уродженку м. Тячів, Закарпатської області, Україна, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2ст. 367 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 16 годині 30 хвилині 27 жовтня 2025 року.

Головуюча: ОСОБА_1