Справа № 336/5442/24
Пр. 1-кс/336/878/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі, розглянула кримінальне провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 на постанову старшої слідчої СВ відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000706 від 20.04.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України, подану в порядку ст.303 КПК України, -

за відсутності сторін кримінального провадження, -

ВСТАНОВИЛА:

18.11.2025 представник заявника ОСББ "Миколи Краснова 4" адвокат ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» звернувся до суду зі скаргою, згідно з якою просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 19.12.2024, постановлену старшою слідчою СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000706 від 20.04.2023..

За змістом скарги у вказаному провадженні здійснювалось досудове розслідування слідчими СВ відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області. Адвокат стверджує, що при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідчим не встановлено всі необхідні фактичні обставини правопорушення, що мали значення для прийняття відповідного рішення. Вважаючи проведене слідства таким, що не є всебічним та повним, а постанову слідчого - невмотивованою та необґрунтованою, винесеною передчасно, без аналізу та надання оцінки доказам, із посиланням на ст. 2, 9, 284 КПК України, адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСББ «Миколи Краснова 4», просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді від 19.11.2025 відкрито провадження у справі, призначено її судовий розгляд, із викликом зазначених учасників кримінального провадження.

Згідно з клопотанням адвоката ОСОБА_3 , вх.№ від 02.12.2025, він просить здійснювати розгляд справи без його участі.

Представник СВ відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області в судовому засіданні присутній не був, матеріали кримінального провадження протягом тривалого часу, з моменту відкриття провадження за скаргою, до суду не надійшли, тобто, ані порушення строків звернення до суду, ані правомірність оскаржуваного рішення з боку слідчої не доведено.

Враховуючи наведене, зміст ч.3 ст.306 КПК України, судом визнано за можливе здійснити розгляд скарги за відсутності сторін кримінального провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України не здійснюється у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї письмові докази, слідчий суддя приходить до висновку про те, що вона підлягає задоволенню у зв`язку із таким.

Положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14.12.2011 №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

З змістом ч.1 ст.24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

За нормою ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1,4,6 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.284 КПК України).

Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.1,2,4,9,9-1 ч.1 цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Враховуючи відсутність доказів на підтвердження вручення ОСББ «Миколи Краснова 4» копії оскаржуваної постанови, строк на звернення до суду відповідно до положень ч.1 ст.304 КПК України не порушений.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч.2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію.

Відповідно до копії оскаржуваної постанови слідчої ОСОБА_4 від 19.12.2024 до відділу поліції надійшла ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за заявою заступника голови правління ОСББ «Миколи Краснова №4», , що стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

19.12.2024 кримінальне провадження закрито на підставі постанови старшої слідчої ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України. На час розгляду скарги постанова не скасована.

Як встановлено з копії постанови старшої слідчої ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, ураховуючи те, що під час досудового розслідування виконано всі необхідні слідчі дії, направлені на встановлення істини у кримінальному провадженні, однак отримати будь-які об`єктивні дані, які б вказували на наявність в діях осіб складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України, не виявилось можливим, слідча дійшла висновку про наявність підстав для застосування п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Разом з цим, як видно з постанови, під час досудового розслідування проаналізовано лише зміст двох протоколів за наслідками опитування ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Cлідчий суддя зауважує, що основний безпосередній об?єкт злочину відповідно до ст.205-1 КК України - встановлений порядок державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців, покликаний забезпечити у тому числі правомірне зайняття господарською діяльністю.

Державною реєстрацією визнається офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об?єднання, професійної спілки, її організації або об?єднання, політичної партії, організації роботодавців, об?єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених законом.

При цьому слід враховувати, що такі дії, як внесення завідомо неправдивих відомостей у документи, які подаються для державної реєстрації громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, і подання таких документів для державної реєстрації, не утворюють складу злочину, передбаченого ст. 205-1 КК України, однак за наявності підстав можуть кваліфікуватись за ст. 358 або (та) ст. 366.

Предмет злочину, передбаченого ст. 205-1 КК України, - це документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця. Причому це можуть бути документи, які подаються для державної реєстрації будь-яких юридичних осіб незалежно від їхньої організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, у тому числі тих, які не є суб?єктами підприємницької діяльності (наприклад, державних органів та органів місцевого самоврядування).

Водночас предметом розглядуваного злочину не визнаються: а) документи, які подаються для державної реєстрації створення відокремленого підрозділу юридичної особи (у тому числі суб`єкта підприємницької діяльності); б) інші (тобто не ті, подаються заявником для державної реєстрації) документи, на підставі яких здійснюється державна реєстрація (наприклад, судові рішення, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в ЕДР).

Використане у диспозиції ч. 1 ст. 205-1 КК України формулювання «проведення державної реєстрації» вимагає не буквального, а поширювального тлумачення, адже охоплювали ним потрібно не лише випадки створення відповідного суб?єкта, а й інші передбачені законом види державної реєстрації.

При цьому, об?єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 205-1 КК України, виражається в одній із двох дій, вказаних альтернативно: 1) внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, завідомо неправдивих відомостей; 2) подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості. Фактично перша дія - «внесення в документи...» - є нічим іншим, як готуванням до другої - «подання документів.». Тобто кримінальну відповідальність встановлено за готування до злочину, причому (як про це свідчить санкція коментованої статті) злочину невеликої тяжкості. Проте готування до такого злочину, за загальним правилом, не повинно тягнути кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 14 КК України).

Завідомо неправдиві відомості можуть стосуватись, наприклад, мети діяльності юридичної особи, її засновників (учасників), кінцевого бенефіціарного власника (контролера), керівників або інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи (у тому числі підписувати до-говори, подавати документи для державної реєстрації), розміру статутного капіталу і розміру частки кожного із засновників.

Злочин визнається закінченим з моменту внесення завідомо неправдивих відомостей до відповідних документів або з моменту подання їх державному реєстратору (формальний склад).

Слід наголосити, що та обставина, чи здійснено державну реєстрацію юридичної особи або фізичної особи - підприємця на підставі підроблених документів, як і те, чи настали в результаті такої реєстрації наслідки, на кваліфікацію за ст. 205-1 КК України, не впливає.

Внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, завідомо неправдивих відомостей, проте не у зв`язку з такою реєстрацією, має кваліфікуватись не за ст. 205-1 КК України, а за ст. 358 або ст. 366 КК України. За ст. 205-1 КК України слід кваліфікувати і дії того, хто не вносив завідомо неправдиві відомості у відповідні документи, однак подавав їх державному реєстратору.

Слідчий суддя при розгляді справи враховує положення ч.2 ст.9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Так, оскільки процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, має бути з`ясовано й питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, а не лише процесуальний порядок закриття кримінального провадження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Під час розгляду скарги слідчий суддя встановив невжиття органом досудового розслідування всіх необхідних заходів для збирання доказів й забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, що видно з оскаржуваної постанови, доводи скарги в повній мірі підтверджені під час розгляду скарги

Керуючись ст. 2, 3, 9, 24, 55, 56, 60, 214, 284, 303, 305, 309-310, 369-372, 392 КПК України, слідча суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Постанову старшої слідчої СВ відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області ОСОБА_4 від 19.12.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000706 від 20.04.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України, - скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1