Справа № 303/6157/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/602/25, за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.08.2025 року, щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.08.2025 року, частково задоволено клопотання слідчої та застосовано до підозрюваного за ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 жовтня 2025 року, з визначенням застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680,00 грн.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати за першою вимогою слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі Берегівського району без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та роботи, залежно від стадії кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності.

З матеріалів судового провадження слідує, що старша слідча СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 звернулася до Мукачівського міськрайоннлого суду з клопотанням, погодженим прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави відносно підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному 11.07.2025 до ЄРДР за №0000816.

Подане клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан, який продовжено указами Президента України. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 19.03.2025, ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та невстановленою органом досудового розслідування особою (Особа 1) виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

Надалі, ОСОБА_9 ,, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та невстановленою органом досудового розслідування особою (Особа 1), через довірену особу ОСОБА_11 , підшукали особу, яка мала намір незаконного перетнути державний кордон України з метою виїзду до країн Європейського Союзу, а саме: ОСОБА_12 , якому на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, обмежено виїзд за межі території України та які погодився сплатити грошові кошти за їх незаконне переправлення через державний кордон.

З метою організації незаконного переправлення ОСОБА_12 через державний кордон України, 08.07.2025 ОСОБА_9 , повідомив довірену особу ОСОБА_11 , що може посприяти ОСОБА_12 , у організації незаконного перетину державного кордону України, та для цього йому необхідно надіслати паспорт гр. України останньому з метою перевірки особи ОСОБА_12 , та встановлення відсутності перешкод для незаконного переправлення останнього.

Крім цього, ОСОБА_9 , зазначив, що після здійсненої перевірка документів ОСОБА_12 , надасть детальні подальші інструкції щодо маршруту, способу та часу незаконного переправлення через державний кордон України, та повідомивши, що за дане діяння необхідно надати винагороду у розмірі 11000 доларів США.

26.07.2025 ОСОБА_12 , за вказівкою ОСОБА_9 прибув до м. Мукачево, де його зустрів ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_9 надав вказівку ОСОБА_11 , прибути до н. п. Яноші Берегівського району з метою отримання подальших інструкцій пов`язаних із незаконним переправленням мене через державний кордон України.

Близько 14:50 год., поточного дня ОСОБА_11 , на виконання вимог ОСОБА_9 , прибув з ОСОБА_12 до н. п. Яноші Бергівського району, в ході руху виконували надані інструкції ОСОБА_9 щодо обходження контрольного посту .

Надалі, о 16:00 год., ОСОБА_12 , спільно з ОСОБА_11 , прибули до Державного термального басейну, що розташований за адресою: м. Берегово, вул. Корятовича, 1, де на них попередньо очікував ОСОБА_9 .

У ході спілкування ОСОБА_9 здійснив особистий огляд ОСОБА_12 , пояснивши свої дії потребою перевірки чи не має останній заборонених пристроїв або техніки. Переконавшись у відсутності зайвих предметів ОСОБА_9 , розпочав надавати інструкції щодо подальшого незаконного переправлення через державний кордон України. Зокрема, повідомив, що надасть номер мобільного телефону ОСОБА_12 , іншим особам, які згодом мають вийти з ним на зв`язок. Також зазначив, що окрім ОСОБА_12 , є і інші особи, які мають намір незаконно перетнути державний кордон України, після чого ОСОБА_9 надав вказівку ОСОБА_11 , після незаконного переправлення ОСОБА_12 , через кордон доставити йому грошові кошти у розмірі 11 000 доларів США.

Близько 16:40 год., ОСОБА_9 , повідомив, що змінилася прикордонна зміна, тому ОСОБА_12 , тимчасово здійснити заселення у готелі та очікувати подальших вказівок, з метою уникнення зайвого ризику під час здійснення переправлення.

Після чого о 17:00 год., ОСОБА_12 , спільно з ОСОБА_11 , та ОСОБА_9 прибули до хостелу за адресою: вул. Мужайська, 52, де ОСОБА_9 попередньо заброньовано кімнату на дві доби для ОСОБА_12 , та наголосив на необхідності очікування дзвінка і додаткових інструкцій.

09.08.2025 року, близько 12:00 ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та Особою 1 надав вказівку ОСОБА_11 , доставив ОСОБА_12 , до зазначеної ним точки, де на нього буде очікувати провідник ОСОБА_6 ..

Близько 14:00 год., ОСОБА_11 , доставив ОСОБА_12 , до зазначеного ОСОБА_9 , місця, де на ОСОБА_6 , та в подальшому останній повідомив ОСОБА_12 , що для здійснення його незаконного переправлення через державний кордон їм потрібно здійснити обхід контрольованого поста після чого вони прибудуть до н. п. Запсонь Берегівського району, де на них буде очікувати його дружина - ОСОБА_10 , яка в ході телефонної розмови повідомила ОСОБА_12 , рух та час маршуту та на транспортному засобі. В ході руху, ОСОБА_13 , спільно з ОСОБА_10 , повідомляли ОСОБА_12 , про час маршруту, тимчасові зупинки та його лінію поведінки після здійснення незаконного переправлення через державний кордон.

Надалі о 15:30 год., ОСОБА_12 , з ОСОБА_6 , прибули до н. п. Запсонь, та через 15 хвилин на транспортному засобі марки «Фольксваген» модель «Т4» білого кольору з державним реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_1 » прибула ОСОБА_10 , забравши останніх, попрямували до Оздоровчо-рекреаційного комплексу Косонь, в ході руху ОСОБА_10 , повідомила ОСОБА_12 , , що за декілька хвилин вони прибули до визначеного місця, з метою незаконного переправлення ОСОБА_12 , через державний кордон України.

Прибувши до вищезазначеного місця, ОСОБА_12 , з ОСОБА_6 попрямували в бік державного кордону України, де у подальшому їх злочинне діяння було припинено правоохоронними органами.

Надалі, ОСОБА_9 , надав вказівку ОСОБА_11 , здійснити передачу грошових коштів у сумі 11 доларів США за організацію незаконного перетину державного кордону ОСОБА_12 , де о 16.00 год., на території Автовокзалу м. Берегове останніх було затримано правоохоронними органами.

Таким чином ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинено за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів

Зважаючи на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 даного кримінального правопорушення, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, наявність визначених ст. 177 КПК України ризиків, з метою забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий просив задовольнити подане клопотання.

Ухвалою суду констатовано, що причетність ОСОБА_14 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу. Також, слідчий суддя вказав на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з цим вказав, що вказаний в клопотанні ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на його обґрунтування - вчинення кримінального правопорушення корисливого характеру, є безпідставним. Врахувавши ці обставини, слідчий суддя зазначив про неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, а тому вважав, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, з огляду на те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_15 є тяжким, його матеріальне становище, наявність сталих соціальних зв`язків (одружений, батько двох малолітніх дітей), а також те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався, слідчий суддя вважав, що підстави для визначення розміру застави як у виключних випадках понад межі, встановлені статтею 182 КПК відсутні, тому визначив заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки на думку слідчого судді внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на незаконність рішення. Зазначає, що наявність обґрунтованої підозри повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_6 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування. Також прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема: переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_6 підозрюється. На думку органу досудового розслідування, будь який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .. Разом з цим, прокурор вказує, що визначаючи підозрюваному розмір застави, слідчим суддею не враховано, що особа яку в тому числі і підозрюваний ОСОБА_6 , намагались незаконно переправити через державний кордон України, сплатили учасникам суттєві суми грошових коштів, а тому, враховуючи ризики, які наявні, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у виді 1500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням застави, у розмірі 1500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності учасників судового провадження, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів судового провадження слідує, що: сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; прокурор ОСОБА_16 подав заяву, у якій вказав, що матеріали провадження відносно ОСОБА_6 виділені в окреме провадження, яке зупинено у зв`язку з наявними об`єктивними обставинами, які унеможливлюють подальше проведення досудового розслідування в умовах воєнного стану, а саме перебування підозрюваного ОСОБА_6 на військовій службі.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Твердження апеляційної скарги про незаконність судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за №0000816, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені 11.07.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Мукачівської окружної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що клопотання розглядалось за участі як підозрюваного ОСОБА_6 , так і його захисника адвоката ОСОБА_17 та перекладача ОСОБА_18 , а також прокурора ОСОБА_5 та слідчої ОСОБА_19 , що свідчить про дотримання слідчим суддею передбачених ст. 193 КПК України вимог, у тому числі, дотримання права особи на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що на підставі оцінки сукупності доданих до клопотання доказів, можна прийти до висновку, що причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу. Погоджуючись з указаним висновком, суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

Колегія суддів бере до уваги і те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Таким, що ґрунтується на доданих до клопотання матеріалах, колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду; незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Разом із цим, апеляційний суд погоджується із тим, що наявність вказаного в клопотанні ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на його обґрунтування - вчинення кримінального правопорушення корисливого характеру, є безпідставним.

Оцінюючи вказані ризики, апеляційний суд бере до уваги, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке віднесено до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, що свідчить про високий рівень можливого переховування від органів досудового розслідування, суду, а тому підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Підтвердженням існування вказаного ризику також є обставина обізнаності ОСОБА_6 в методах незаконного перетину державного кордону України, а відтак останній зможе особисто покинути України, з метою не бути притягнутим до кримінальної відповідальності. Окрім цього, ОСОБА_6 , не будучи попередньо ув`язненим, може незаконно впливати на свідків, які володіють відомостями про обставини вчинення злочину, що є підтвердженням існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не проведено в повному обсязі всіх необхідних і можливих слідчих дій, не встановлено інших осіб, які займалися організацією незаконного перетину кордону.

Із зазначених обставин, відповідно до ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, слідує, що слідчий і прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищезазначені обставини, яким слідчим суддею була надана належна оцінка

Вказані обставини свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 щодо підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті переховуватися від органу досудового розслідування, суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту не вказується на наявність у ОСОБА_6 таких захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою; що підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою; що тримання ОСОБА_6 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я. Будь-яких доказів, зокрема висновків лікарів тощо, у підтвердження таких фактів сторонами захисту не надано.

Крім того, постановляючи ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, врахував і положення ст. ст. 182 КПК України, та визначив розмір застави, який, у разі внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для підозрюваного, оскільки такі відомості в матеріалах судового провадження відсутні.

Прийнявши обґрунтоване рішення про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 є тяжким, його матеріальне становище, наявність сталих соціальних зв`язків (одружений, батько двох малолітніх дітей), а також те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався, - і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність визначення підозрюваному розміру застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, із чим погоджується й апеляційний суд.

На переконання апеляційного суду саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігання встановленим ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, і не є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 , так як таких даних під час апеляційного розгляду судового провадження не встановлено.

Твердження апеляційної скарги прокурора про те, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у виді 1500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а відтак і жодним чином не впливають на висновки слідчого судді щодо визначеного розміру застави й не дають підстав вважати, що застава у розмірі - 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде недостатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що прокурор, у підтвердження доводів щодо визначення розміру застави не приєднав будь-які докази у підтвердження матеріального чи фінансового стану підозрюваного.

Разом із цим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_6 процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, зокрема прибувати за першою вимогою слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі Берегівського району без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та роботи, залежно від стадії кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За цих обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг немає, а ухвалу слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що жодних доказів чи даних про обставини, які б свідчили про незаконність ухвали слідчого судді, до апеляційної скарги не додано й будь-яких обґрунтованих клопотань прокурором із цього приводу прокурором не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.08.2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: