КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/8628/25
Провадження № 1-кс/552/2128/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2025 м. Полтава

Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно,

встановив:

До слідчого судді Київського районного суду м. Полтави 17.10.2025 звернулася старша слідча СВ відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 з клопотанням, погодженим прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000982 від 29.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в якому просить накласти арешт на вилучений 15.10.2025 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 14 C» Іmеі 1: НОМЕР_1 ; Іmеі 2: НОМЕР_2 , об`єм пам`яті 128 GB, після проведення судово-товарознавчої експертизи мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 14 C» Іmеі 1: НОМЕР_1 ; Іmеі 2: НОМЕР_2 , об`єм пам`яті 128 GB повернути власнику.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що СВ відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000982 від 29.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Із матеріалів поданого клопотання встановлено, що відомості до ЄРДР унесено на підставі заяви ОСОБА_5 про те, що 28.09.2025 до відділу поліції № 1 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, надійшла заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , (моб. НОМЕР_3 ) про те, що перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, буд. 49, «Каштанова алея», невстановлена особу, здійснила крадіжку сумочки «бананка» кольору хаккі піксельна в якій перебували, документи та мобільний телефон марки: «Redmi», модель: «14С» imei1 НОМЕР_4 imei2 НОМЕР_5 , в якому знаходився мобільний номер НОМЕР_6 які належали її синові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

15.10.2025 в період часу з 12 год 14 хв по 12 год 43 хв в ході огляду ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 14 C» Іmеі 1: НОМЕР_1 ; Іmеі 2: НОМЕР_2 , об`єм пам`яті 128 GB.

16.10.2025 постановою слідчого вилучені об`єкти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Оскільки вищезазначені речі мають значення речового доказу по кримінальному провадженню, з метою збереження речових доказів, слідча просить накласти арешт на вилучене майно.

Слідча ОСОБА_3 попередньо подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій зазначила, що клопотання підтримує та просить задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 попередньо подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій зазначила, що не заперечує щодо задоволення клопотання.

Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 5 статті 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з частиною 1 статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У поданому до суду слідчою клопотанні доведено наявність достатніх підстав вважати, що дійсно було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000982 від 29.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

З матеріалів клопотання, а саме: з витягу ЄРДР від 29.09.2025 (а.с. 4), протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.09.2025 (а.с. 5), протоколу допиту потерпілого (а.с. 6), заява (а.с. 7), протоколу огляду (а.с. 8), постанови про визнання речових доказів від 16.10.2025 (а.с. 9), пояснення (а.с. 10).

Отже, вказані речі мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом кримінального правопорушення, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог частини 1 статті 173 КПК України слідча в своєму клопотанні довела необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України.

Як вбачається з клопотання слідчої, накладення арешту на вилучені речі вона вважає необхідною мірою для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вказаного кримінального правопорушення, з метою збереження речових доказів, з необхідністю проведення слідчих дій.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки, сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до статті 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 98, 131, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України,

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, задовольнити.

Накласти арешт на вилучений 15.10.2025 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 14 C» Іmеі 1: НОМЕР_1 ; Іmеі 2: НОМЕР_2 , об`єм пам`яті 128 GB.

Після проведення відповідних експертиз, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 14 C» Іmеі 1: НОМЕР_1 ; Іmеі 2: НОМЕР_2 , об`єм пам`яті 128 GB повернути власнику.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Полтавського апеляційного суду з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1