УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2026 Справа №607/2678/26 Провадження №1-кс/607/1160/2026

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника володільця майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000493 від 22 жовтня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.2 ст. 28 чч.4 ст. 409 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2026 року прокурор Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні №0000493 від 22 жовтня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.2 ст. 28 чч.4 ст. 409 КК України, про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час проведення обшуку 03.02.2026 за місцем проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 17 PRO MAX» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; грошові кошти в сумі 38 450 доларів США; грошові кошти в сумі 2700 доларів США, шляхом заборони їх відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Дане клопотання мотивує тим, що зазначене майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні №0000493 від 22 жовтня 2024.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про накладення арешту на майно підтримав у повному обсязі, зазначивши, що вилучені грошові кошти можуть бути доходом, одержаним унаслідок вчинення кримінального правопорушення. При цьому прокурор послався на матеріали негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема протоколи НСРД, у яких зафіксовано розмову ОСОБА_5 з працівниками банку, під час якої остання не змогла пояснити законне походження зазначених коштів. Також прокурор спростував доводи представника володільця майна про те, що це кошти, отримані від продажу автомобіля марки «Lexus», оскільки ОСОБА_5 після продажу зазначеного автомобіля придбала інший транспортний засіб, а тому вказані грошові кошти не можуть вважатися доходом від такого продажу.

Представник володільця майна адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання про накладення арешту на майно, посилаючись на те, що на даний час ОСОБА_5 не повідомлено про підозру, а відтак відсутні правові підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. Крім того, захисник зазначив, що у протоколах негласних слідчих (розшукових) дій відсутні відомості про отримання нею грошових коштів, а стороною обвинувачення не доведено, що вилучені кошти мають значення речових доказів у кримінальному провадженні. Також, на думку представника, не обґрунтовано необхідність накладення арешту на мобільний телефон, оскільки не наведено жодних доказів того, що він пов`язаний із вчиненням кримінального правопорушення або містить відомості, які мають доказове значення.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, заслухавши думку учасників, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Слідчим суддею з`ясовано, що групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000493 від 22 жовтня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.2 ст. 28 чч.4 ст. 409 КК України.

Встановлено, що група осіб з числа жителів Тернопільської, Львівської, Рівненської областей, а також особи з числа військовослужбовців з метою власної наживи організували канал незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Поряд, з цим, в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000493 від 22.10.2024, в СУ ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, в ході аналізу яких встановлено, що група осіб з числа жителів Тернопільської, Львівської, Рівненської областей, з метою власної наживи організували ухилення військовослужбовців від несення обов`язків військової служби шляхом симуляції хвороби, підроблення документів в умовах воєнного стану.

03.02.2026 за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 17 PRO MAX» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; грошові кошти в сумі 38 450 доларів США; грошові кошти в сумі 2700 доларів США.

03.02.2026 вказане вище майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно пункту 1 частини другої статті 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з частиною третьою статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із частиною одинадцятою статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У клопотанні наведені відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, які в сукупності з доданими матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави дійти висновку, що було вчинено вказане кримінальне правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання доказами.

Крім цього, стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що зазначені речі у клопотанні є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, чи отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення, а тому є необхідність у накладені арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням статей 170-173 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню з метою збереження речового доказу, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, так як незастосування арешту може призвести до приховування, пошкодження, зникнення такого майна чи знищення слідчої інформації на ньому.

Одночасно роз`яснюю, що згідно статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 172-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на майно, яке було вилучене під час проведення обшуку 03.02.2026 за місцем проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 17 PRO MAX» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; грошові кошти в сумі 38 450 доларів США; грошові кошти в сумі 2700 доларів США.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1