Справа № 297/3068/25
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

23 вересня 2025 року м. Берегово

Колегія суддів Берегівського районного суду Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які брали участь в судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції, розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки ОСОБА_8 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 17.03.2025 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Виноградів Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше не судимого

в с т а н о в и в :

На розгляді Берегівського районного суду Закарпатської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000030 від 17.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що представник іноземної держави Угорщини - співробітник військової служби національної безпеки Угорщини Золтан Ойтогі здійснює заходи з метою ослаблення державної влади України та держави в цілому, створює умови для діяльності іноземної розвідки (вербування агентури серед жителів України), збирає інформацію, що представляє інтерес для іноземної розвідки та її подальшого використання Угорщиною та РФ задля отримання переваг над Україною в області збройних сил, військових дій, зовнішньої політики для маніпулювання суспільними настроями населення України.

З метою забезпечення виконання конкретних завдань спрямованих на завдання шкоди обороноздатності та державній безпеці України, представник іноземної держави Золтан Ойтогі залучив за невстановлених обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11.03.2021, до своєї протиправної діяльності громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колишнього військовослужбовця Державної прикордонної служби України, з яким підтримував зв`язок під час особистих зустрічей на території Угорщини, за допомогою мобільного застосунку «Whatsapp», а також мобільного застосунку «Aqua Mail».

З того часу у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на надання за матеріальну винагороду допомоги вказаному представнику іноземної держави в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду обороноздатності та державній безпеці України.

У свою чергу, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, ОСОБА_9 розпочав відпрацьовувати ОСОБА_7 завдання, перше з яких полягало у здійсненні збирання та передачі Золтану Ойтогі даних про втрати Зброних Сил України у ході відсічі збройної агресії РФ.

З метою виконання поставленого ОСОБА_10 завдання, ОСОБА_7 усвідомлюючи, що він виконує завдання представника іноземної держави на шкоду Україні, перебуваючи у невстановленому місці, у невстановлений час залучив у невстановлений спосіб громадянку України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не була обізнана у злочинній діяльності останнього, та у період з 27.09.2024 по 16.12.2024 надавала ОСОБА_7 інформацію про загиблих та поранених осіб з числа Збройних Сил України з використанням мобільного застосунку «Viber».

Продовжуючи свою протиправну діяльність проти України, у січні 2025 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 відпрацював ОСОБА_7 за невстановлених обставин завдання, що полягало у зборі інформації для відповідей на наступні питання, а саме:

1. Як відреагували б збройні сили та поліцейські сили на те, якщо миротворці прибудуть на Закарпаття?

2. Як відреагували б збройні сили та поліцейські сили на те, якщо угорські миротворці прибудуть на Закарпаття?

3. Як відреагували б збройні сили та поліцейські сили на те, якщо на Закарпаття прибудуть військові НАТО?

4. Як відреагували б збройні сили та поліцейські сили на те, якщо на Закарпаття прибудуть угорські військові НАТО?

5. Як відреагували б цивільні особи, які проживають в Закарпатті, якщо б на Закарпаття прибули б миротворці або військові НАТО?

6. Як відреагували б цивільні особи, які проживають в Закарпатті, якщо б на Закарпаття прибули б угорські миротворці або угорські військові НАТО?

7. Яке військове спорядження або можливо озброєння можна придбати на чорному ринку в Закарпатті?

8. Яка наразі ситуація з міграцією угорського населення в Закарпатті?

9. Які сили наразі розташовані в казармах, які ти бачиш в Закарпатті? Там тільки охорона чи більші сили?

10. Щось про об`єднання або переміщення поліцейських сил. Яке наразі комплектування або кількість?

11. Будівництво великих об`єктів, не тільки військових, будівництво мостів, тунелів.

Після цього, 30.01.2025 ОСОБА_9 з використанням мобільного застосунку «Whatsapp» з ідентифікатором НОМЕР_1 відпрацював ОСОБА_7 завдання, яке полягало у необхідності зафіксувати у м. Мукачево Закарпатської області місце дислокації протиповітряного ракетного комплексу С-300 та надіслав фото військової техніки і позначені точки на карті орієнтовного місцезнаходження даного комплексу, в межах м. Мукачево в районі вул. Львівської.

У подальшому, 28.02.2025 ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , перебуваючи на території Угорщини, провели зустріч у закладі громадського харчування «Каліко», що знаходиться за адресою: Угорщина, м. Дебрецен, пл. Бем, 15.

У ході зустрічі ОСОБА_9 передав ОСОБА_7 два конверти з грошовими коштами в якості винагороди за надання допомоги у проведенні підривної діяльності проти України. Крім того, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_7 , що один конверт, в якому знаходилось 1000 Євро, ОСОБА_7 повинен передати громадянці України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_7 , що передасть йому під час наступної зустрічі спеціально налаштований мобільний телефон для підтримання подальшого конспіративного зв`язку та отримання від нього необхідної інформації.

Наступного дня, 01.03.2025 у період з 10 год. 07 хв. по 10 год. 16 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на околицях села Мужієво Берегівського району Закарпатської області, зустрівся з громадянкою України ОСОБА_12 та передав останній один з двох конвертів, в якому знаходилось 1000 Євро, які він отримав 28.02.2025 від ОСОБА_13 .

У подальшому, ОСОБА_7 , після здійснення збору інформації на виконання завдання ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що він продовжує вчиняти умисні дії, спрямовані на допомогу представнику іноземної держави на шкоду обороноздатності та державній безпеці України, перебуваючи на території Берегівського району Закарпатської області, 13.03.2025 відзвітував абоненту « ОСОБА_14 » з ідентифікатором НОМЕР_1 з використанням мобільного застосунку «Whatsapp», що у м. Мукачево відсутні ракетні комплекси С-300 та повідомив додатково, що на виконання завдання, яке полягало у наданні відповідей на 11 запитань надісланих ОСОБА_10 у січні 2025 року, він отримав інформацію, що на даний момент 1440 людей несуть службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 і приблизно 360 вакансій. Крім того, з метою дотримання заходів конспірації ОСОБА_7 попросив ОСОБА_13 підтвердити ознайомлення з переданою ним інформацією для подальшого її видалення з його мобільного терміналу.

Після цього, 14.03.2025 о 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 перебуваючи на території Угорщини, провели конспіративну зустріч у автомобілі «Mercedes Benz GLE 300D» н.з. НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_7 .

У ході зустрічі ОСОБА_9 передав ОСОБА_7 спеціально налаштований мобільний телефон для підтримання подальшого конспіративного зв`язку між ними та обміну інформацією для проведення підривної діяльності проти України. Крім цього, у ході цієї зустрічі ОСОБА_7 повідомив також ОСОБА_15 окремі відомості у військовій та суспільно-політичній сферах, а також обговорив деталі забезпечення передачі грошових коштів іншому невстановленому досудовим розслідуванням інформаційному джерелу іноземної розвідки, що діє на території України.

Також, продовжуючи збір в інтересах військової служби національної безпеки Угорщини, 28.03.2025 Золтан Ойтогі відпрацював ОСОБА_7 чергове завдання із використанням мобільного застосунку «Aqua Mail», яке полягало у необхідності надіслати Золтану Ойтогі нові (чергові) фотографії цивільних автомобілів, які використовуються військовослужбовцями ТЦК та СП в ході проведення мобілізаційних заходів на території Закарпатської області.

Після отримання вказаного завдання ОСОБА_7 , перебуваючи на території Берегівського району Закарпатської області, продовжив вживати заходи, спрямовані на його виконання та реалізацію свого злочинного умислу, але його протиправна діяльність була припинена 08.05.2025 співробітниками Служби безпеки України.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні умисних дій на шкоду обороноздатності та державній безпеці України, що виразилось у допомозі представнику іноземної держави у здійсненні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

08.05.2025 ОСОБА_7 , затримано в порядку ст. 615 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

09.05.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва обвинуваченому ОСОБА_7 , який утримується у відділі забезпечення досудового розслідування СБУ, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000030 по 25.09.2025 включно.

19.09.2025 року прокурором ОСОБА_5 було подано письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 діб без визначення розміру застави.

Клопотання мотивовано тим, що 09.05.2025 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні умисних дій на шкоду обороноздатності та державній безпеці України, що виразилось у допомозі представнику іноземної держави у здійсненні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у зв`язку з тим, що виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча останнього з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

09.05.2025 року ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним злочину у передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Разом з тим 09.05.2025 до підозрюваного ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строк якого неодноразово продовжувався та спливає 25.09.2025 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України інкримінований ОСОБА_7 злочин належить до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Матеріали кримінального провадження, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, містять достатньо фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачений ОСОБА_7 міг вчинити інкримінований йому злочин, а отже, його підозра у вчиненні злочину є обґрунтованою.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_7 застосовувався та продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки останній обґрунтовано підозрювався у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного етану та ризики, передбачені п. п. 1 -5 ч. 1 ст. 177 КК України, продовжували існувати протягом всього часу слідства.

Незважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, однак завершити його судовий розгляд до спливу строку тримання під вартою не виявляється за можливе через необхідність забезпечення повного та неупередженого судового розгляду, виключну складність провадження, значний обсяг матеріалів кримінального провадження тощо.

На переконання сторони обвинувачення зміна, скасування або не продовження обвинуваченому тримання під вартою може перешкодити судовому розгляду та призведе до настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ризики, які були враховані судом при застосуванні до ОСОБА_7 , оцінені прокурором з огляду на стадію кримінального провадження, за результатом чого встановлено наявність підстав для продовження його тримання під вартою.

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, а тому, будучи ознайомленим із матеріалами досудового розслідування, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, можливість доведення стороною обвинувачення перед судом інкримінованого йому обсягу обвинувачення, з високим рівнем ймовірності може вчинити дії, спрямовані на переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 зумовлено ризиком настання тяжких наслідків не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому. Разом з тим встановлено наявність ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи особи, що, відповідно до практики ЄСПЛ може бути підставою для арешту особи.

Під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих, та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності ОСОБА_7 може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

А саме, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі. Також, встановлено, що представник іноземної держави Угорщини - співробітник військової служби національної безпеки Угорщини Золтан Ойтогі з метою забезпечення виконання конкретних завдань спрямованих на завдання шкоди обороноздатності та державній безпеці України, залучив за невстановлених обставин, ОСОБА_7 , колишнього військовослужбовця Державної прикордонної служби України, для надання за матеріальну винагороду допомоги в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду обороноздатності та державній безпеці України, усвідомлюючи те, що в України введено воєнний стан, військовослужбовці ЗСУ здійснюють опір окупаційним військами держави - агресора, героїчно гинуть та віддають власне життя за свободу України.

Вказані обставини не зупинили ОСОБА_7 на шляху вчинюваних їм дій на шкоду обороноздатності та державній безпеці України. Це свідчить про нехтування інтересами держави та її громадян та свідчить про високу ймовірність нехтування процесуальними обов`язками, які покладаються згідно із законом на обвинуваченого, а тому він буде переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_7 , будучи ознайомленим із матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, можливість доведення стороною обвинувачення перед судом інкримінованого йому обсягу обвинувачення, з високим рівнем ймовірності може вчинити дії, спрямовані на переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У кримінальному провадженні наявні свідки із якими ОСОБА_7 знайомий та усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, будучи обізнаним із обсягом обвинувачення, усвідомлюючи важливість показань таких, свідків під час судового розгляду справи, з високим рівнем ймовірності може впливати на них шляхом вмовлять, підкупу або погроз з метою спотворення, останніми власних показань та уникнення, за рахунок цього, кримінальної відповідальності.

Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних дій на шкоду обороноздатності та державній безпеці України, що виразилось у допомозі представнику іноземної держави у здійсненні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, в тому числі спецслужби іноземної держави можуть сприяти його переховуванню від суду.

Вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Настання вказаних ризиків може негативно вплинути не тільки на судовий розгляд кримінального провадження, а й на обороноздатність та державну безпеку України, та потягти невідворотні негативні наслідки.

Застосування інших більш м`яких запобіжних, заходів не забезпечать запобігання зазначеним ризикам і не забезпечить дієвість кримінального провадження, оскільки не виключають ймовірність вчинення ОСОБА_7 зазначених, вище дій.

Прокурор вказує на те, що згідно із ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1,258-258-5, 260, 261, 437 - 442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК. України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-1, 258-258-5, 260, 261,437 - 442 Кримінального кодексу України,

У зв`язку з викладеним, прокурор вважає, що ОСОБА_7 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

Прокурор ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримав письмове клопотання з підстав викладених у ньому.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив у продовженні тримання від вартою відмовити, обрати обвинуваченому цілодобовий арешт домашній арешт за його місцем проживання, який забезпечить його належну процесуальну поведінку. Послався на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, раніше не судимий.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового засідання, колегія судів дійшла до висновку, що клопотання прокурора про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При цьому, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Суд вважає, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу містить посилання на кілька ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, зокрема передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, а також обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Тобто, кожний конкретний ризик доведений та обґрунтований доказами його існування.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ "Александер Макаров проти росії" національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

В той же час згідно із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, а також враховуючи що ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються, а також усвідомлюючи важливість показань свідків, з високим рівнем ймовірності може впливати на них шляхом підкупу або погроз з метою спотворення, останніми власних показань та уникнення, за рахунок цього, кримінальної відповідальності, тому суд вважає, що існують ризики зазначені прокурором у клопотання по продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під варто.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому, абзацом восьмим частини 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Отже, суд вбачає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на термін 60 днів без визначення розміру застави, оскільки суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке йому інкримінується та ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшились.

Наведений виклад обставин у відповідності до ч. 3 ст. 199 КПК України свідчить про те, що заявлені ризики не зменшились та виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

З урахуванням викладеного, для забезпечення належної процесуальної поведінки суд вважає, що обраний щодо ОСОБА_7 09.05.2025 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово був продовжений, «01.07.2025 та 30.07.2025» слід продовжити на 60 днів, без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягає апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставі наведеного, керуючись ч. 1 ст. 177, ст. 197, ст. 199, п. 4 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 371, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Виноградів Закарпатської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, строк тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали закінчується 22 листопада 2025 року о 11:55 годин.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Судді ОСОБА_1 ОСОБА_16