Провадження № 1-кп/185/1656/25
У Х В А Л А

іменем України

25 листопада 2025 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001903 від 30.10.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 (в режимі відео конференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відео конференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою і за чиєю ініціативою розглядається

В провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходяться матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою суду від 20.11.2025 по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

Судом поставлено на обговорення питання про передачу вказаного кримінального провадження для вирішення питання про об`єднання з кримінальним провадженням № 0000052 від 26.09.2025, (справа № 185/12716/25, провадження № 1-кп/185/1575/25, головуючий суддя ОСОБА_6 ) за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України.

Позиції учасників кримінального провадження щодо поданого клопотання

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, з метою всебічного, повного та оперативного судового розгляду кримінальних проваджень, вважав доцільним передати дане кримінальне провадження для вирішення питання про його об`єднання з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України (справа № 185/12716/25, провадження № 1-кп/185/1575/25). Також заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні просив передати кримінальне провадження для вирішення питання про його об`єднання. Щодо продовження дії запобіжного заходу заперечував, зазначивши, що наміру впливати на потерпілу не має, його цивільна дружина вагітна та потребує фінансової підтримки.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні вважав доцільним передати кримінальне провадження для вирішення питання про об`єднання з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України (справа № 185/12716/25, провадження № 1-кп/185/1575/25). Заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якими керувався

Суд, заслухавши учасників процесу, дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 217 КПК України, у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.

У разі якщо на розгляд суду першої інстанції надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Таким чином, з метою всебічного, повного та оперативного судового розгляду кримінальних справ, відносно одного обвинуваченого, які перебувають в провадженні різних складів суду, кримінальне провадження № 0001903 від 30.10.2025, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, необхідно передати головуючому судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 для вирішення питання про об`єднання з кримінальним провадженням № 0000052 від 26.09.2025 (справа № 185/12716/25, провадження № 1-кп/185/1575/25) за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України.

При вирішенні питання щодо дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд доходить таких висновків

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших обвинувачених, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що належать до категорії тяжких злочинів згідно зі ст. 12 КК України.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК

Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на таке.

Ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду

Суд оцінює ризик втечі з урахуванням особистих характеристик обвинуваченого, зокрема його моральних якостей, місця проживання, виду занять, матеріального становища, сімейних та соціальних зв`язків із країною, де здійснюється кримінальне переслідування.

На переконання суду ризик переховування обумовлюється тим, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів, в тому числі корисливих злочинів, останній раз 12.07.2022 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати 1 місяць за вироком суду від 07.10.2021 року, до відбуття покарання визначити 5 років 1 місяць позбавлення волі (звільнився 08.11.2024 року по відбуттю строку покарання), відбував покарання в місцях позбавлення волі, маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість знову вчинив корисливий, тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, при цьому, не має міцних соціальних зв`язків, вказана обставина дає підстави вважати, що перебуваючи під загрозою кримінальної відповідальності та розуміючи реальність та невідворотність її настання, підозрюваний ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового слідства та суду.

Ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо продовження існування ризику незаконного впливу на потерпілу, свідків. Наявність зазначеного ризику (передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, отримав дані про потерпілу, свідків у кримінальному провадженні, в зв`язку з чим останній може незаконно впливати на даних осіб з метою зміни ними показів на свою користь.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й надалі на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення

Підтверджується тим, що знаходячись на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи той факт, що ОСОБА_3 хоча і є військовослужбовцем, але у зв`язку з тим, що він самовільно залишив військову частину, був знятий з усіх видів забезпечення, не має постійного джерела прибутку, а отже є підстави вважати, що останній може вчиняти інші корисливі злочини. Крім того, стосовно останнього направлено обвинувальний акт до суду по іншому кримінальному провадженню.

Вищевказані обставини свідчать про наявність ризиків, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На теперішній час вищевказані ризики не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.

Суд зауважує, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність запобігати виникненню ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення обвинуваченим відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим таких спроб. Водночас КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу.

Суд враховує дані про особу обвинуваченого, зокрема ОСОБА_3 уродженець м. Павлоград, Дніпропетровська область, українець, громадянин України, має неповну середню освіту, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у цивільному шлюбі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , хоча і є військовослужбовцем, але у зв`язку з тим, що він самовільно залишив військову частину, був знятий з усіх видів забезпечення, не має постійного джерела прибутку, раніше неодноразово судимий, інші наведені у цій ухвалі дані про обвинуваченого, що, однак не нівелює встановлені судом ризики.

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, особиста порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Обґрунтовуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу прокурор послався на встановлені під час досудового розслідування та відображені у його клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків, а також те, що основним є ризик переховування від суду, у зв`язку з чим, лише тримання під вартою здатне забезпечити мету застосування запобіжного заходу, а не жоден більш м`який запобіжний захід.

Враховуючи викладене, існування доведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: обвинувачення у вчиненні ОСОБА_3 тяжкого кримінального правопорушення, ті обставини, що останній не має міцних соціальних зв`язків, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому вважає необхідним продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Таку аргументацію, з огляду на доведеність усіх наявних ризиків суд вважає достатньою для висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Разом з тим, суд вважає розмір застави, який раніше було вибрано слідчим суддею в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн є достатнім.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 217, ст.ст. 314, 334, 372 КПК України, суд

постановив:

Кримінальне провадження № 0001903 від 30.10.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, передати головуючому судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 для вирішення питання про об`єднання з кримінальним провадженням

№ 0000052 від 26.09.2025 (справа№ 185/12716/25, провадження № 1-кп/185/1575/25) за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 60 днів, тобто до 23 січня 2026 року включно, залишивши без змін раніше визначений судом розмір застави і обсяг пов`язаних з її внесенням обов`язків.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 25.11.2025.

Суддя ОСОБА_1