Номер провадження: 11-кп/813/1599/26
Справа № 495/8478/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

09.02.2026 року м. Одеса

Суддя-доповідач Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 січня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про арешт майна.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою судупредставник потерпілого, до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою клопотання про арешт майна задовольнити і накласти арешт в частині заборони розпорядження на нерухоме майно ОСОБА_5 : частку земельної ділянки площею 1,67 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 243); квартиру загальною площею 44,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 108); 506/1000 частки житлового будинку загальною площею 104 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 08); квартиру загальною площею 31,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 08).

Крім того, представник потерпілого ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 січня 2026 року.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність її вимогам закону, вважаю, що слід відмовити у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою, виходячи з наступного.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали, у випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в проваджені Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.10.2024 за №0000735 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході підготовчого судового засідання представником потерпілого заявлено клопотання про накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5 , з метою забезпечення цивільного позову. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 січня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника потерпілого.

Зазначене свідчить, що представник потерпілого оскаржує ухвалу суду про відмову у задоволенні його клопотання про накладення арешту на майно, постановлену у межах судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Згідно положень ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 цієї статті.

Положеннями ч. 7 ст. 173 КПК України регламентовано, що правом оскаржити судове рішення щодо накладення арешту на майно, ухвалене під час судового розгляду, наділені лише обвинувачений та треті особи, на майно яких накладений арешт. З наведеної норми процесуального закону вбачається, що потерпілий та цивільний позивач не наділені правом оскаржити ухвалу суду про відмову в накладені арешту на майно, постановлену під час судового розгляду.

Крім того, суддя-доповідач враховує, що положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року.

Таким чином, із зазначеного слідує, що Конституційний Суд визнав неконституційним положення ч.2 ст.392 КПК України лише в частині унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, а не будь-яких інших рішень,а тому ухвала суду, постановлена під час судового розгляду, якою відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно обвинуваченого в рамках кримінального провадження, окремому оскарженню не підлягає.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ч.1 ст.5 КПК України, яка визначає, що апеляційний суд зобов`язаний прийняти рішення згідно з положеннями КПК України, чинними на момент прийняття такого рішення та, виходячи зі змісту ст.392 КПК України, яка містить вичерпний перелік судових рішень, які відповідно до діючого КПК України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час судового провадження, виконуючи вимоги ч.4 ст.399 КПК України, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 відмовити, оскільки ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту в рамках кримінального провадження на майно обвинуваченого, постановлена під час судового провадження оскарженню не підлягає, а тому апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню.

За наведених підстав у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно обвинуваченого оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу представника потерпілого, що він вправі звернутися з повторним клопотанням про накладення арешту на майно під час судового розгляду, належним чином обґрунтувавши його, зокрема в частині співрозмірності арешту з вимогами, які просить стягнути цивільний позивач, що було підставою для відмови в задоволенні клопотання районним судом.

Керуючись ст.ст. 5, 309, 392, 399 КПК України, суддя-доповідач, -

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання представника потерпілого про арешт майна в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 .

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження, разом з апеляційною скаргою та долученими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Суддя

Одеського апеляційного суду ОСОБА_2