Справа № 452/547/25
Провадження № 1-кп/452/234/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

із участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження №0000076, №0000425про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брест республіки Білорусь; жителя АДРЕСА_1 ; українця, громадянина України; із вищою освітою; непрацюючого, раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи визнаним винним постановою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05.09.2024р., яка набрала законної сили 16.09.2024р., у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та ч. 3 ст. 126 КУпАП та, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність та зміст вказаної постанови, з метою невиконання такої щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, - 1 січня 2025 року о 18:41год. по вулиці Перемишльській у місті Самбір Львівської області керував автомобілем марки «FIAT Doblo» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , у зв`язку з чим працівниками поліції складено на нього адміністративні матеріали за ч. 2 ст. 130 та ч. 4 ст. 126 КУпАП і за наслідками розгляду яких постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області особу було визнано винним у вчиненні даних адміністративних проступків та накладено стягнення штраф у розмірі 20400грн.

Крім того ОСОБА_5 10 січня 2025 року о 20:47год. по вул. Шухевича у м. Самборі Львівської області достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, всупереч постанови суду, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно керував автомобілем марки «FIAT Doblo» із державним номерним знаком НОМЕР_1 та був зупинений працівниками ВРПП Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області, - у зв`язку з чим працівниками поліції складено на нього адміністративні матеріали за ч. 2 ст. 130, ч. 2 ст. 122 та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Окрім того ОСОБА_5 30 січня 2025 року о 23:17год. по вул. Котляревського у м. Самборі Львівської області, за аналогічно наведених вище обставин керував цим же автомобілем марки «FIAT Doblo» без реєстраційних документів на транспортний засіб та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, також не був пристебнутий ременем безпеки, - у зв`язку з чим на нього працівниками ВРПП Самбірського РВП складено адміністративні матеріали за ч. 2 ст. 130 та ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Крім того ОСОБА_5 24 червня 2025 року о 21:00год. перебуваючи у Самбірському міському парку культури і відпочинку імені Івана Франка, що у м. Самборі Львівської області, побачив ОСОБА_4 , який у той час спав на лавці, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю свідків і переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану, таємно викрав з сумки потерпілого мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А06, SM-A065F/DS» темного кольору, вартістю 3100грн, та банківську картку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , відкриту на ім`я ОСОБА_4 із рахунком № НОМЕР_3 . У подальшому ОСОБА_5 реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном використав цю банківську карту і передав ОСОБА_7 , котрий 25.06.2025 року о 06:44год. у приміщенні АС «Самбір» за адресою: м. Самбір, вул. Лемківська, 3ж/1 зняв грошові кошти в сумі 2400грн. у банкоматі CALV2408, що належить AT КБ «ПриватБанк» та знаходиться за вищевказаною адресою; мобільний телефон марки Samsung Galaxy А06 SM-A065F/DS обвинувачений здав до ломбарду ПТ «ДОНКРЕДИТ» №059 у м. Самбір вул. Валова, 50а Львівської області. Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 5596 гривень.

Окрім цього обвинувачений ОСОБА_5 у наведений вище час і у вказаному місці, усвідомлюючи, що банківську картку ОСОБА_4 він може використати для зняття грошових коштів та, що вона в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» №2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні» №2346 III від 5 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-ІІІ від 7 грудня 2000 року, «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 8 жовтня 1998 року №414, та примітки до ст. 358 КК України, є офіційним документом, - своїми діями з корисливого мотиву в спосіб незаконного заволодіння такою викрав її в потерпілого.

Судом проаналізовано показання обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_4 , позицію прокурора, захисника-адвоката, представлені докази досудового розслідування в сукупності та, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки він вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили; за ч. 4 ст. 185 КК України, - вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану; а також за ч. 1 ст. 357 КК України, - вчинив викрадення офіційного документа з корисливих мотивів. Кваліфікація дій за вказаними нормами Кримінального Закону є вірною і обвинувачений повинен за це понести кримінальну відповідальність.

На підтвердження встановлених судом обставин винність особи вбачається із показань допитаного безпосередньо в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 , який свою провину у скоєнні кримінальних правопорушень визнав повністю по всіх епізодах; у вчиненому щиро розкаявся, усвідомлюючи протиправність своїх дій.

Крім визнання вини обвинуваченим, його винність в інкримінованих кримінальних правопорушеннях доведена сукупністю зібраних доказів у ході досудового розслідування, дослідження яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд за погодженням із учасниками кримінального провадження визнав недоцільним. Водночас судом з`ясовано чи правильно розуміють сторони кримінального провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставини та наслідки вчиненого, а також судом ураховано особу винного, його характеристику, вік, стан здоров`я, матеріальне становище;відтак за наведеного і загальних засад призначення покарання, слід призначити ОСОБА_5 покарання необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових правопорушень.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставин, що обтяжує покарання не встановлено.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах установленого звинувачення обвинуваченому ОСОБА_5 , із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового розслідування в сукупності із поясненнями обвинуваченого, думку прокурора, та позицію потерпілого,котрий жодних претензій до обвинуваченого не має, оскільки він зобов`язався чимскоріш повернути йому обумовлену між ними суму збитків сім тисяч гривень та відповідно просив про обрання несуворого покарання; із урахуванням особи ОСОБА_5 , його сімейного стану, характеристики, поведінки до і після вчинення правопорушень, позиції захисника-адвоката, котра просила призначити найм`якіше покарання - із урахуванням всіх обставин справи суд дійшов висновку, що йому слід призначити відповідні санкціям покарання за встановленим звинуваченням та згідно ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі, - що є тотожним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також беручи до уваги, що поряд із викладеними вище даними про особу обвинуваченого, вимоги закону, звичайно свідчить про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням, - і на думку суду саме таке покарання із застосуванням ст. 75 КК України буде відповідати наведеним принципам, а також практиці Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). А для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2018 року). Крім того суд враховує роз`яснення, наведене у Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004, згідно якого «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину», - а тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, - що є також тотожним позиції потерпілої сторони, котра просила суд надати мінімальний строк.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні з тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; при цьому судом справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого (постанова ВС від 10 червня 2020 року в справі №161/7253/18), - що має місце в даній ситуації при застосуванні наведеного судом покарання щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом ураховано окрім загальних засад такого, і роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Цивільного позову у встановленому законом порядку не заявлено; запобіжний захід не застосовувався; витрати на залучення експерта слід стягнути із обвинуваченого; питання речових доказів вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 373 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України і призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі на строк 1(один) рік;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5(п`ять) років;

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1(один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання ОСОБА_5 позбавлення волі на строк 5(п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2(два) роки.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ після набрання вироком законної сили, а саме DVD-R диск із відеозаписами дій обвинуваченого з відеокамер згідно постанови про визнання та приєднання до справи речового доказу від 07.02.2025р., - залишити при матеріалах кримінальної справи.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/114-25/20242-ТВ від 27.08.2025р. у кримінальному провадженні №0000425 в сумі 2647,2гривень (дві тисячі шістсот сорок сім гривень 20коп).

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. У відповідності до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскарженим в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього кодексу.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя