Провадження № 1-кп/643/460/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

захисників: ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13

ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001560 від 30.11.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 366-2 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Харкова, громадянки України, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_3 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Харкова, громадянки України, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_5 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Білгород, Російської Федерації, громадянки України, зареєстрована та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_7 ; у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Кіровське, Курської області, Російської Федерації, громадянки України, зареєстрована та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Харкова, громадянки України, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_9 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 358 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки м. Харкова, громадянки України, зареєстрована та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.Історія провадження.

У провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001560 від 30.11.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 366-2 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 358 КК України.

Ухвалою від 29.09.2025 Салтівський районний суд міста Харкова призначив підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні на 02.10.2025.

У подальшому, розгляд кримінального провадження відкладався з різних підстав.

2. Позиції учасників процесу.

2.1. У підготовчому судовому засіданні 20.01.2026 прокурором заявлені клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , посилаючись на те, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченим, наразі не зменшились та продовжують існувати.

Крім того, прокурором заявлені клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_9 .

Разом з цим, прокурором подане клопотання про продовження строку дії обов`язків обвинуваченій ОСОБА_10 .

2.2. Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_11 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що висновки сторони обвинувачення є некоректними та безпідставними, так само як і заявлені прокурором ризики. У кваліфікації дій обвинуваченого наявні взаємовиключні обставини. Конкретних дій, спрямованих на протидію Збройним Силам України, ОСОБА_4 не вчиняв, у зв`язку з чим кваліфікація за ст. 114-1 КК України є неправильною. Кваліфікація за ст. 209 КК України є необґрунтованою, оскільки відсутні корисливі злочини. Ознаки вчинення тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 255 КК України, відсутні, а відтак застосування ст. 255 КК України є неможливим. Загалом правова кваліфікація дій обвинуваченого не є належно обґрунтованою. Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується виключно тяжкістю інкримінованих злочинів, однак такі злочини відсутні, а доказів наміру ОСОБА_4 ухилятися від правосуддя стороною обвинувачення не надано. Ризик незаконного впливу на свідків є надуманим, оскільки щодо більшості осіб уже укладені та затверджені угоди, за якими вони зобов`язані надати відповідні показання. Яким саме чином ОСОБА_4 може впливати на таких осіб - не обґрунтовано. Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень також не доведений. Посилання на кількість епізодів не може слугувати належним доказом такого ризику. Усі інкриміновані діяння, за твердженням сторони обвинувачення, були вчинені під час перебування обвинуваченого на посаді, з якої його звільнено. Таким чином жодний із заявлених прокурором ризиків належним чином не підтверджений та не обґрунтований. У зв`язку з цим, захисник просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

2.3. Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_12 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки подане клопотання є формальним, не містить жодних нових обставин або доводів та за змістом повністю дублює попереднє. Крім того, заявлені стороною обвинувачення ризики не доведені та не підтверджені належними і допустимими доказами. Щодо ризику незаконного впливу на свідків погодився з позицією захисника ОСОБА_11 . Також захисник зазначив, що у резонансних кримінальних провадженнях за ст. 114-1 КК України вже сформована судова практика щодо застосування альтернативних запобіжних заходів, зокрема застави. Крім того, розгляд справи по суті не розпочато. При цьому, як зазначав Європейський суд з прав людини, доцільність подальшого тримання під вартою має оцінюватися з урахуванням зміни ризиків у процесі розгляду справи. Разом з цим, судом не було враховано міцні соціальні зв`язки обвинуваченої, наявність членів сім`ї, а також стан її здоров`я. У зв`язку з цим, захисник просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачена ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримала думку свого захисника.

2.4. Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_14 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність заявлених стороною обвинувачення ризиків. Захисник зазначив, що обвинувачена перебуває під вартою понад один рік, при цьому жодних нових доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прокурором не надано, а продовження запобіжного заходу здійснюється формально, без належного доказового обґрунтування. Слідчі СБУ тиснуть на обвинувачену.

Обвинувачена ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні підтримала думку свого захисника.

2.5. Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_13 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки заявлені прокурором ризики жодним чином не доведені. Обвинувачена має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має дітей. Крім того, під час перебування під заставою обвинувачена виконувала всі покладені на неї обов`язки та не перешкоджала слідству. Запобіжний захід не є покаранням.

Обвинувачена ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтримала думку свого захисника.

2.6. Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_18 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки зазначені ризики викладені формально та не підтверджені належними доказами. Обвинувачена здійснювала волонтерську діяльність, має міцні соціальні зв`язки, трьох малолітніх дітей, які перебувають на утриманні батьків-пенсіонерів. У 2025 році перебуваючи під заставою вона не порушувала обов`язки. Просила суд застосувати заставу 20 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Обвинувачена ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні підтримала думку свого захисника.

2.7. Обвинувачена ОСОБА_9 та її захисник ОСОБА_17 не заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

2.8. Обвинувачена ОСОБА_10 та її захисник ОСОБА_16 не заперечували проти задоволення заявленого прокурором клопотання про продовження строку дії обов`язків.

3. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні заявлених прокурором клопотань про продовження обвинуваченим запобіжних заходів.

3.1. Частина 2 ст. 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Зважаючи на вищевказані положення Основного закону слід визначити такі обов`язкові вимоги до правомірного тримання під вартою: по-перше, тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування такого запобіжного заходу мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України унормовано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частина 2 ст. 177 КПК України визначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Отже, виходячи із вищевказаних положень чинного законодавства, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Таким чином, судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням додаткових відомостей щодо продовження існування ризиків, які стали підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про:

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

В обґрунтування заявлених клопотань прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі заявлені органом досудового розслідування та попередньо підтверджені судом ризики, що визначені у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

3.2. Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначає наступне.

Суд вважає доведеним заявлений прокурором ризик, визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні, серед іншого, тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень у складі злочинної організації, за які передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 13 років з конфіскацією майна.

Усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим йому обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчать про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Відтак, можливе покарання у виді тривалого позбавлення волі, усвідомлення його невідворотності може спонукати ОСОБА_4 до пошуку шляхів уникнення покарання, у тому числі шляхом переховування від суду.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим, кількість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризику переховування обвинуваченого від суду через усвідомлення імовірності визнання вини обвинуваченого за висунутим йому обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання, та відхиляє доводи захисників щодо недоведеності ризиків.

Водночас, ризик незаконного впливу на свідків відсутній і суд погоджується з наведеними стороною захисту на підтвердження цього доводами, разом з тим ризик такого впливу на інших обвинувачених безсумнівно існує. Суд враховує, що ОСОБА_4 висунуто обвинувачення, зокрема, у створенні та очоленні злочинної організації, у зв`язку з чим є підстави вважати, що він має авторитет серед членів цієї організації, а також зв`язки, що склались за період його роботи на керівних посадах у медичних закладах, і може застосувати заходи впливу (як безпосередньо, так і опосередковано), на інших обвинувачених з метою побудування єдиної хибної захисної позиції.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), не дивлячись на те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, не можна виключати. Цей ризик наразі не пов`язаний з посадою, яку в минулому займав обвинувачений та яка сприяла вчиненню злочину, а існує, насамперед, через можливість, в разі перебування на волі, застосування протиправних заходів уникнення кримінального переслідування, у тому числі шляхом вчинення кримінального правопорушення.

Перелічені підстави та конкретні обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, їх багатоепізодність та системність вказують, що обраний останньому запобіжний захід є дієвим і співмірним з доведеними ризиками та усуває вірогідність їх реалізації.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що прокурором доведено той факт, що ризики, визначені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наразі не зменшились та продовжують існувати, а доводи захисників про відсутність таких ризиків судом відхиляються.

У зв`язку з цим, заявлене прокурором клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо недоведеності пред`явленого обвинувачення та неправильної правової кваліфікації дій обвинуваченого суд зазначає, що юридична оцінка діяння у межах висунутого обвинувачення належить до кола питань, що вирішуються судом під час ухвалення вироку (п. 2 ч. 1 ст. ст. 368 КПК України). Відповідне судове рішення, як передбачено ч. 2 ст. 371 КПК України, ухвалюється в нарадчій кімнаті. До цього часу висловлювати власну позицію по суті справи, а також вчиняти будь-які дії, що є прямим або опосередкованим проявом такої позиції, суд не вправі, оскільки це може викликати обґрунтований сумнів у його неупередженості.

Таким чином, виходячи з положень КПК України суд на даній стадії розгляду справи позбавлений можливості надавати юридичну оцінку діянь, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , зокрема надавати оцінку доказам з точки зору доведеності вини обвинуваченого та наявності підстав для кваліфікації його дій за тими чи іншими нормами КК України (у разі, якщо суд дійде висновку щодо наявності в його діях складу того чи іншого кримінального правопорушення).

Враховуючи наведене та положення КПК України, оцінку по суті доводам та доказам сторони обвинувачення і сторони захисту, тобто вирішення питання щодо доведення винуватості обвинуваченого та кваліфікації його дій за тією чи іншою нормою КК України (у разі встановлення наявності події та складу кримінального правопорушення в його діях), судом може бути здійснено виключно у вироку за наслідками дослідження усієї сукупності доказів, наданих сторонами кримінального провадження.

Ураховуючи наведене, суд на даній стадії судового провадження відхиляє вказані вище доводи сторони захисту.

3.3. Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії обраного обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначає наступне.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а також вчиненні багатьох епізодів тяжких кримінальних правопорушень у складі злочинної організації - ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчать про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Відтак, можливе покарання у виді тривалого позбавлення волі, усвідомлення його невідворотності може спонукати ОСОБА_5 до пошуку шляхів уникнення покарання, у тому числі шляхом переховування від суду.

Враховуючи дані про особу обвинуваченої, тяжкість покарання, яке їй загрожує в разі визнання винуватою, кількість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вона обвинувачується, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризику переховування обвинуваченої від суду через усвідомлення імовірності визнання вини обвинуваченої за висунутим їй обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання.

Водночас, ризик незаконного впливу на свідків відсутній і суд погоджується з наведеними стороною захисту на підтвердження цього доводами, разом з тим ризик такого впливу на інших обвинувачених з метою свідчення останніх на користь ОСОБА_5 чи будування хибної захисної позиції безсумнівно існує.

При цьому, суд погоджується з доводами сторони захисту та критично оцінює заявлений прокурором ризик вчинення обвинуваченою ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки цей ризик прокурором зазначено лише формально і жодним чином не обґрунтовано.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що прокурором доведено той факт, що ризики, визначені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наразі не зменшились та продовжують існувати.

Доводи сторони захисту щодо міцних соціальних зв`язків обвинуваченої, наявності членів сім`ї та стану її здоров`я були предметом оцінки суду під час попередніх розглядів питання про запобіжний захід та не є такими, що самі по собі усувають встановлені ризики або свідчать про можливість їх нейтралізації шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У зв`язку з цим, заявлене прокурором клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, та відхиляє доводи захисника щодо недоведеності ризиків.

3.4. Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії обраного обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначає наступне.

Суд вважає доведеним заявлений прокурором ризик, визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується, зокрема, у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень у складі злочинної організації, за які передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 13 років з конфіскацією майна. Усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Відтак, можливе покарання у виді тривалого позбавлення волі, усвідомлення його невідворотності може спонукати ОСОБА_8 до пошуку шляхів уникнення покарання, у тому числі шляхом переховування від суду.

Враховуючи дані про особу обвинуваченої ОСОБА_8 , тяжкість покарання, яке їй загрожує в разі визнання винуватою, кількість, тяжкість та систематичність кримінальних правопорушень у складі злочинної організації (71), у вчиненні яких вона обвинувачується, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризику переховування обвинуваченої від суду через усвідомлення імовірності визнання вини обвинуваченої за висунутим їй обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання, а також ризику вчинення обвинуваченою інших кримінальних правопорушень.

Водночас, ризик незаконного впливу на свідків відсутній і суд погоджується з наведеними стороною захисту на підтвердження цього доводами, разом з тим ризик такого впливу на інших обвинувачених з метою свідчення останніх на користь ОСОБА_8 чи будування хибної захисної позиції безсумнівно існує.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що прокурором доведено той факт, що ризики, визначені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наразі не зменшились та продовжують існувати, у зв`язку з чим відхиляє доводи захисника про відсутність зазначених ризиків.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та має на утриманні трьох малолітніх дітей жодним чином не нівелюють ризиків, визначених п. п. 1, 3, 5 ч. 177 КПК України, а відтак судом до уваги не приймаються. При цьому суд зауважує, що вказані обставини були предметом дослідження слідчого судді під час вирішення питання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і ним була надана правова оцінка в ухвалі від 07.08.2025, відповідно до якої ці обставини не усувають ризики, на існуванні яких наполягала сторона обвинувачення.

У зв`язку з цим, заявлене прокурором клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Звертаючись до суду з усними клопотаннями про зміну обвинуваченій запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян, захисником не наведено жодних належних доводів в обґрунтування цього клопотання, не зазначено обставин, які змінилися після обрання слідчим суддею відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і не зазначено нових істотних обставин, які не розглядалися слідчим суддею.

Відповідно, суд не може визнати обґрунтованими доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для подальшого тримання обвинуваченої під вартою та необхідності зміни запобіжного заходу на альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки вказані вище обставини в їх сукупності свідчать як про те, що ризик вчинення обвинуваченою вищезазначених дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшився, так і про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування застави.

3.5. Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії обраного обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначає наступне.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 255 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 13 років з конфіскацією майна, вчиненні багатьох епізодів тяжких кримінальних правопорушень у складі злочинної організації - ч. 1 ст. 114-1 КК України, ч. 3 ст. 332 КК України, а також нетяжких злочинів, передбачених ч. ч. 1 ст. 366 КК України у складі злочинної організації.

Враховуючи особу обвинуваченої та характер інкримінованих їй кримінальних правопорушень суд вважає, що перебуваючи не під вартою з високою долею ймовірності ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання у разі визнання її винуватою у вчиненні вищевказаних злочинів, незважаючи на наявні міцні соціальні зв`язки та наявність статусу військовозобов?язаної, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення покарання.

За таких обставин суд вважає доведеним заявлений прокурором ризик, визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також суд вважає доведеним заявлений прокурором ризик, визначений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки суд отримує покази свідків та підозрюваних усно, безпосередньо під час судового розгляду.

Жодних доводів, що вказані ризики зменшилися чи перестали існувати стороною захисту не наведено.

Водночас суд вважає, що ризик, визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурором зазначено формально та жодним чином не підтверджений.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що прокурором доведено той факт, що ризики, визначені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наразі не зменшились та продовжують існувати.

Відповідно, суд не може визнати обґрунтованими доводи сторони захисту щодо недоведеності ризиків, відсутності підстав для подальшого тримання обвинуваченої під вартою, оскільки вказані вище обставини в їх сукупності свідчать як про те, що ризик вчинення обвинуваченою вищезазначених дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшився.

3.6. Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії обраного обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначає наступне.

Суд вважає доведеним заявлений прокурором ризик, визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки перебуваючи не під вартою з високою долею ймовірності ОСОБА_6 усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованих їй злочинів, один з яких є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 13 років, незважаючи на наявні міцні соціальні зв`язки, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення покарання.

Також суд вважає доведеним заявлений прокурором ризик, визначений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки суд отримує покази свідків та підозрюваних усно, безпосередньо під час судового розгляду.

Жодних доводів, що вказані ризики зменшилися чи перестали існувати стороною захисту не наведено.

Водночас суд вважає, що ризик, визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурором зазначено формально та жодним чином не підтверджений.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що прокурором доведено той факт, що ризики, визначені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наразі не зменшились та продовжують існувати.

Доводи захисника про наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання та наявність на її утриманні двох малолітніх дітей жодним чином не нівелюють ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно, суд не може визнати обґрунтованими доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для подальшого тримання обвинуваченої під вартою, оскільки вказані вище обставини в їх сукупності свідчать як про те, що ризик вчинення обвинуваченою вищезазначених дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшився.

У зв`язку з цим, заявлене прокурором клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

3.7. З огляду на вищевикладене суд вважає, що на даному етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та зможе запобігти ризикам, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та які були попередньо встановлені слідчим суддею.

Вказані ризики наразі не зменшились та продовжують існувати. Застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, не зможе забезпечити виконання обвинуваченими їх процесуальних обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Жодних інших обставин, які б спростовували правомірність подальшого тримання обвинувачених під вартою судом не встановлено.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Отже, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Враховуючи фактичні обставини кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим, і які відповідно до висунутого обвинувачення мали місце під час дій на території України воєнного стану у складі злочинної організації і спрямовані, зокрема, на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, суд вважає що у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Отже, з огляду на те, що обвинувачені у даному кримінальному провадженні обвинувачуються у вчиненні, зокрема, многоепізодних тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень у складі злочинної організації, суд дійшов висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених переважають інтереси забезпечення поваги до їх особистої свободи.

3.8. Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії обраного обвинуваченій ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.04.2025 ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, за адресою АДРЕСА_9 .

У подальшому, строк дії вищевказаного запобіжного заходу було неодноразово продовжено відповідними ухвалами слідчих суддів.

Зокрема, ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 28.11.2025, було продовжено ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, за адресою АДРЕСА_9 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги, прибуття до укриття чи бомбосховища, з покладенням на неї відповідних обов`язків строком на 2 місяці.

Статтею 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів (ст. 12 КК України), суд, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченої та з метою забезпечення розгляду судом даного провадження, вбачає підстави для продовження обвинуваченій ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, що випливають з ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таким чином, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт, судом не встановлено.

3.9. Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії покладених на обвинувачену ОСОБА_10 обов`язків, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05.10.2024 ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.02.2025 ОСОБА_10 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак з правом внесення застави у розмірі 25 прожиткових мінімумів, тобто 75 000,00 грн, з покладенням на останню обов`язків.

20.02.2025 ОСОБА_10 була звільнена з ДУ «Харківській слідчий ізолятор» у зв`язку з внесенням застави.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 07.08.2025 було продовжено обвинуваченій ОСОБА_10 строк дії покладених на неї обов`язків на 2 місяці, тобто до 07.10.2025.

Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 02.10.2025 було продовжено обвинуваченій ОСОБА_10 строк дії покладених на неї обов`язків на 2 місяці, тобто до 02.12.2025.

Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 28.11.2025 було продовжено обвинуваченій ОСОБА_10 строк дії покладених на неї обов`язків на 2 місяці, тобто до 28.01.2026.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи те, що ризики, наведені у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати, суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_10 строку дії покладених на неї обов`язків строком на 2 місяці.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 315, 369-372, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_15 про зміну обраного запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу залишити без задоволення.

2. Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - задовольнити.

3. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів - до 20.03.2026 включно.

4. Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів - до 20.03.2026 включно.

5. Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів - до 20.03.2026 включно.

6. Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів - до 20.03.2026 включно.

7. Продовжити обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів - до 20.03.2026 включно.

8. Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , задовольнити.

9. Продовжити строком на два місяці ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною їй залишати житло за адресою АДРЕСА_9 , окрім необхідності отримання медичної допомоги, прибуття до укриття чи бомбосховища, з покладеними на неї обов`язками:

- прибувати до прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту - м. Харків, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

10. Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_9 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися у житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинувачену зобов`язань.

11. Попередити обвинувачену ОСОБА_9 , що у разі невиконання покладених на нею цією ухвалою обов`язків, до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід, зокрема, тримання під вартою.

12. Контроль за виконанням даної ухвали в частині обраного ОСОБА_9 запобіжного заходу покласти на територіальний підрозділ Національної поліції за місцем відбуття домашнього арешту, направивши на його адресу копію цієї ухвали.

13. Строк дії ухвали суду в частині запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_9 - до 20.03.2026 включно.

14. Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , задовольнити.

15. Продовжити обвинуваченій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 місяці - до 20.03.2026:

- прибувати до прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатися з м. Харкова та Харківської області без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання або роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

16. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для обвинувачених, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії даної ухвали.

17. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

18. Повний текст ухвали буде проголошено 23.01.2026 о 08 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1