№ провадження 1-кс/646/2629/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 13.10.2025 про вчинення кримінального правопорушення,-

встановив:

23 жовтня 2025 року до Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 13.10.2025 про вчинення кримінального правопорушення.

В своїй скарзі ОСОБА_2 зазначає, що особою, дії якої оскаржуються є Харківська обласна прокуратура.

Разом з тим, як вбачається із доданої до скарги заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 від 13.10.2025 вона надійшла на адресу Офісу Генерального прокурора України.

Дослідивши вказану скаргу, слід зробити такі висновки.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України (ч. 1, 2 ст. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Органи судової влади відповідно ст. 6 і 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, до повноважень якого і належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган прокуратури (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 306 КПК)

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК), а згідно положень ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 розділу III КПК безпосередньо передбачається оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, що є гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження, а ч. 1 ст. 306 КПК встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 КПК.

Встановлення правил підсудності кримінального провадження має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретної особи і щодо конкретного кримінального правопорушення, так як підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим.

Зокрема, для визначення того, до якого місцевого суду може бути подано скаргу на рішення, дії чи бездіяльність Генерального прокурора та посадових осіб його Офісу, ключове значення мають дві підстави: територіальна юрисдикція місцевого суду; знаходження органу прокуратури в межах відповідної територіальної юрисдикції місцевого суду.

Згідно з п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого поширюється на відповідну територію.

Таким чином, юрисдикція місцевого суду поширюється на відповідний район або кілька районів, район у місті, місто або місто і певний район навколо нього, а для визначення місця знаходження органу прокуратури необхідно проаналізувати систему прокуратури України.

Відповідно ст. 1 ЗУ «Про прокуратуру» (далі Закон), прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави, а згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 цього Закону діяльність прокуратури ґрунтується, крім іншого, на засадах територіальності.

Систему прокуратури України становлять: 1) Офіс Генерального прокурора; 2) обласні прокуратури; 3) окружні прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура (ч. 1 ст. 7 Закону). Офіс Генерального прокурора є органом прокуратури вищого рівня щодо обласних та окружних прокуратур, обласна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо окружних прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури (ч. 4 ст. 7 Закону). Офіс Генерального прокурора організовує та координує діяльність усіх органів прокуратури, забезпечує належне функціонування ЄРДР та його ведення органами досудового розслідування, визначає єдиний порядок формування звітності про стан кримінальної протиправності і роботу прокурора з метою забезпечення ефективного виконання функцій прокуратури, а також здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Офісу Генерального прокурора. Офіс Генерального прокурора очолює Генеральний прокурор, який має першого заступника та не більше п`яти заступників (ч. 1, 2 ст. 8 Закону), а прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4-1) заступник Генерального прокурора керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 4-2) перший заступник керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 4-3) заступник керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Офісу Генерального прокурора; 5-1) керівник підрозділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 6) заступник керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора; 6-1) заступник керівника підрозділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 7) прокурор Офісу Генерального прокурора; 7-1) прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 8) керівник обласної прокуратури; 9) перший заступник керівника обласної прокуратури; 10) заступник керівника обласної прокуратури; 11) керівник підрозділу обласної прокуратури; 12) заступник керівника підрозділу обласної прокуратури; 13) прокурор обласної прокуратури; 14) керівник окружної прокуратури; 15) перший заступник керівника окружної прокуратури; 16) заступник керівника окружної прокуратури; 17) керівник підрозділу окружної прокуратури; 18) заступник керівника підрозділу окружної прокуратури; 19) прокурор окружної прокуратури (у тому числі прокурор стажист окружної прокуратури) (ч. 1 ст. 15 Закону).

Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі (ч. 2 ст. 15 Закону).

Тобто, прокурор це особа, яка обіймає посаду, передбачену ст. 15 ЗУ «Про прокуратуру», та діє виключно у межах своїх повноважень (п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК), а під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог закону (ч. 3 ст. 17 Закону).

З огляду на викладене, законодавством України не встановлено критерій визначення місцевого суду (за місцем знаходження органу досудового розслідування, прокуратури або вчинення кримінального правопорушення чи ін.), слідчий суддя якого розглядає скаргу на рішення, дії чи бездіяльність Генерального прокурора та посадових осіб Офісу Генерального прокурора.

Разом з тим, оскільки законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування чи здійснюється досудове розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК), з урахуванням приписів ч. 6 ст. 9 КПК правильним є застосування зазначеного положення й до розгляду клопотань на рішення, дії чи бездіяльність прокурора, у тому числі і щодо ухвалених рішень, дій або бездіяльності Генерального прокурора та посадових осіб Офісу Генерального прокурора, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

Отже, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, у тому числі і за скаргами на рішення, дії або бездіяльність прокурора здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган прокуратури.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він зобов`язаний протягом п`яти днів з дня встановлення таких обставин письмово повідомити про них прокурора та проводити розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.

Прокурор у разі самостійного встановлення обставин, що свідчать про необхідність визначення іншої підслідності, протягом десяти днів з дня встановлення таких обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності.

Під час розгляду скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий суддя враховує, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Отже, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про порушення правил підслідності, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим прийняттям постанови про визначення підслідності кримінального провадження.

Таким чином, перевірка такої заяви повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 оскаржує рішення, дії та бездіяльність Генерального прокурора та посадових осіб його Офісу, які територіально знаходяться і ухвалюють свої рішення у межах наданих їм повноважень в приміщенні Офісу Генерального прокурора у м. Києві, тому вказана вище скарга ОСОБА_2 не підлягає розгляду слідчим суддею Основ`янського районного суду міста Харкова, тому питання щодо суті скарги ОСОБА_2 повинно бути вирішене компетентним судом.

Керуючись ст.ст. 214-218, 304 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 13.10.2025 про вчинення кримінального правопорушення повернути скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1