Справа № 683/632/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2025 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. П`ятихатка Красногвардійського району АР Крим, жителя АДРЕСА_1 громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , депутатом не обирався не судимий в силу ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,
Близько 20 години 30 хвили 03 лютого 2019 року ОСОБА_4 , перебуваючи поруч з приміщенням сільського клубу по вул. Мічуріна, 1/2 в с. Мартинівка Староостропільської сільскої ради Хмельницького району (колишній Старокостянтинівський район) на грунті особистих тривалих неприязних стосунків зі своїм сусідом ОСОБА_7 з метою спричинення йому тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому металевою арматурою п`ять ударів в область лівого плеча, правої лопатки та потиличну ділянку голови, в результаті чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливів по передній поверхні лівого плеча в верхній та середній третинах, по передній поверхні лівого плечового суглобу на фоні якого садно, в проекції правої лопатки, садна потиличної ділянки голови зліва, які згідно висновку експерта №7 від 06 лютого 2019 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 в той же день о 21 годині 15 хвилин, на тому ж місці умисно наніс ОСОБА_7 один удар правою рукою в обличчя, внаслідок чого заподіяв останньому тілесне ушкодження у вигляді перелому верхньої щелепи справа в проекції гайморової пазухи, з точками прикладання, крововилив у виличній ділянці справа, правій навколо очній ділянці та в білкову оболонку зовнішнього кута правого ока, які згідно висновку експерта №7 від 06 лютого 2019 року відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Дії ОСОБА_4 , які виразились в спричиненні умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України.
Під час судового розгляду захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності.
ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. У рахунок відшкодування шкоди, завданої злочином, передав для представника потерпілого 6150 грн, на підтвердження чого надав суду відповідну розписку.
Прокурор проти задоволення клопотання не заперечив.
Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не заперечувала, підтвердила відшкодуванням потерпілому матеріальної шкоди, завданої злочином та частково моральної шкоди, в загальній сумі 6150 грн.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК).
Відповідно до ч.1 ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК та у порядку, встановленому КПК.
Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.
Санкція ст.122 КК України у редакції Закону, яка діяла на час його вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення (03 лютого 2019 року) передбачала покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.
Згідно ч.3 ст.12 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України відносилось до злочинів невеликої тяжкості.
Приписами п.п.2. 3 ч.1 ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ст. 285 КПК).
Установлено, що за обвинувальним актом кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КК України, вчинено ОСОБА_4 03 лютого 2019 року.
При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 протягом зазначеного строку до кримінальної відповідальності не притягувався, а отже перебіг давності відповідно до вимог частини третьої статті 49 КК України не переривався. Також перебіг давності у даному кримінальному провадженні не зупинявся.
На час розгляду судом 23 жовтня 2025 року кримінального провадження зазначені строки давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, минули.
ОСОБА_4 надав суду згоду про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття провадження за ч.1 ст. 122 КК України, розуміючи своє право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження за ч. 1 ст.122 КК України щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
У добровільному порядку обвинуваченим відшкодована шкода на загальну суму 6150 грн.
Закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду (п.1 ч.2 ст.284 КПК України).
Водночас, у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої позовні вимоги в порядку цивільного судочинства.
Наведене обґрунтовано випливає з положень ч.1 ст.129 КПК України, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відтак, ураховуючи, що суд приймає рішення про закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.122 КК України у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності, цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином слід залишити без розгляду.
Керуючись ст.ст. 284-286, 372 КПК України, ст.ст. 44, 49 КК України, суд
Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої злочином залишити без розгляду.
Роз`яснити потерпілому ОСОБА_7 його право на звернення з вказаним позовом у порядку цивільного судочинства.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: