Справа № 127/2775/23
Провадження № 1-кп/127/84/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2022 за № 0000266, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та їх захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 190 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не вбачає. Просить призначити судовий розгляд кримінального провадження, в який викликати сторони кримінального провадження та свідків. Не заперечував проти прийняття до розгляду цивільних позовів.

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження застосованих до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 запобіжних заходів у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, так як обвинувачені можуть переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти існуючим ризикам, вважає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим є виправданим, а тому з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, просить продовжити строк застосуваних до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 запобіжних заходів у виді тримання під вартою. В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід просив відмовити.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_9 не заперечували проти призначення судового розгляду кримінального провадження та прийняття до розгляду цивільних позовів потерпілих. Заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання. Наміру впливати на потерпілих, свідків, ухилятися від суду та вчиняти нові кримінальні правопорушення обвинувачений немає. Також, обвинувачений ОСОБА_3 просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід або ж зменшити розмір застави.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_9 не заперечували проти призначення судового розгляду кримінального провадження та прийняття до розгляду цивільних позовів потерпілих. Заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені.

Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_9 , позицію якого підтримав обвинувачений, заявив клопотання про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту або ж зменшення розміру застави. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені. Обвинувачений немає наміру ухилятися від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Обвинувачений одружений та у випадку зміни запобіжного заходу матиме постійне місце проживання у помешканні дружини. Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, що унеможливлює переховування від суду. Крім того, обвинувачений має проблеми зі здоров`ям, його зір погіршується та він потребує лікування.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 не заперечували щодо призначення судового розгляду кримінального провадження та прийняття до розгляду цивільних позовів потерпілих. Щодо клопотання прокурора про продовження строку застосованих до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 запобіжних заходів у виді тримання під вартою, підтримали позицію захисника ОСОБА_9 .

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник - адвокат ОСОБА_10 не заперечували щодо призначення судового розгляду кримінального провадження та прийняття до розгляду цивільних позовів потерпілих. Щодо клопотання прокурора про продовження строку застосованих до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 запобіжних заходів у виді тримання під вартою, підтримали позицію захисника ОСОБА_9 .

Крім того, захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_10 , відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, звернулася до суду із скаргами на дії/бездіяльність органу досудового розслідування, а саме на рішення та дії прокурора; на дії та бездіяльність слідчого; на рішення прокурора та слідчого та дії слідчого. Також, адвокат ОСОБА_10 , в порядку ч. 3 ст. 309 КПК України, подала до суду заперечення на ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області № 127/16251/22, № 127/23381/22, № 127/26854/22, № 127/23383/22, № 127/24062/22 та ухвалу Вінницького апеляційного суду № 0-971-т від 02.06.2022.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в судове засідання не з`явилися, однак надали до суду заяви про проведення підготовчого судового засідання у їх відсутності, заявлені цивільні позови просили прийняти до розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається, зокрема, за участю потерпілого. Відповідно до ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечують проти проведення підготовчого судового засідання без потерпілих, вважає за можливе проведення підготовчого засідання без потерпілих.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Клопотань про доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь не надходило. Клопотань про здійснення кримінального провадження колегіально у складі трьох суддів не надходило. Кримінальне провадження згідно ч. 1 ст. 31 КПК України слід здійснювати суддею одноособово.

Враховуючи вимоги ст. 27 КПК України, судовий розгляд слід здійснювати у відкритому судовому засіданні. В судове засідання необхідно викликати сторони судового провадження та свідків.

Що стосується цивільних позовів потерпілих ОСОБА_11 до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином; ОСОБА_15 до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином; ОСОБА_12 до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, суд зазначає таке.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні, зокрема, є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно ч. 1 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: 2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; 6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, цивільні позови потерпілих ОСОБА_11 до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином; ОСОБА_12 до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, слід прийняти до розгляду.

Також, згідно ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов`язки щодо однієї із сторін. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі в справі також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, або з ініціативи суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 ЦПК України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Враховуючи викладене, цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, слід прийняти до розгляду, а Акціонерне товариство Комерційний банк "Приват банк" залучити до участі у кримінальному провадженні в якості третьої особи при розгляді цивільного позову ОСОБА_15 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд вважає, що слід призначити судовий розгляд кримінального провадження.

Щодо скарг захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_10 на дії/бездіяльність органу досудового розслідування, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 КПК України під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті, а саме 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

При цьому, Судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» № 12.01.2017 № 9-49/0/4-17, роз`яснила, що рішення, дії, бездіяльність, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути оскаржені на стадії досудового розслідування, але не можуть бути предметом оскарження на стадії підготовчого судового засідання. Водночас рішення, дії, бездіяльність слідчого чи прокурора, які не визначені у ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути оскаржені під час підготовчого судового засідання. Як під час досудового розслідування, так і під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені лише 2 різновиди рішень: 1) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 2) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.

Положеннями статей 314-316 КПК України передбачено, які рішення має право прийняти суд у підготовчому судовому засіданні, а також положеннями ст. 315 КПК України визначено, які питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, повинен вирішити суд. При цьому, розгляд судом під час підготовчого судового засідання скарг на дії прокурора та слідчого щодо незаконності внесення змін до процесуальних документів; визнання слідчих дій такими, що вчинені з порушенням чинного законодавства, нормами статей 314-316 КПК України не передбачено.

Таким чином, суд, розглянувши зазначені скарги дійшов висновку, що оскільки вони заявлені захисником на стадії підготовчого судового засідання і доводи, викладені у скаргах повно, всебічно та об`єктивно можуть бути досліджені судом тільки під час безпосереднього судового розгляду та дослідження доказів у даному кримінальному провадженні, які на даній стадії відсутні у суду і не можуть бути долучені стороною обвинувачення до обвинувального акту, дані скарги слід долучити до матеріалів кримінального провадження та суд дасть їм належну оцінку під час їх дослідження в нарадчій кімнаті, ухвалюючи остаточне рішення по справі.

Щодо поданих в порядку ч. 3 ст. 309 КПК України, захисником обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_10 заперечень на ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області № 127/16251/22, № 127/23381/22, № 127/26854/22, № 127/23383/22, № 127/24062/22 та ухвалу Вінницького апеляційного суду № 0-971-т від 02.06.2022, суд дійшов таких висновків.

Частина 3 статті 309 КПК України передбачає можливість подання заперечень на ухвали слідчого судді, які не підлягають оскарженню за ч. 1 ст. 309 КПК України. Зазначена стаття містить виключний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

В частині 3 статті 314 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, які може прийняти суд за наслідками проведення підготовчого судового засідання, особливого порядку розгляду заперечень на ухвали слідчого судді, які не підлягають оскарженню під час проведення досудового розслідування, в статтях 314-316 КПК України не визначено.

Аналізуючи ст. 309 КПК України та ст. ст. 314-316 КПК України суд дійшов висновку, що під час проведення підготовчого судового засідання сторона провадження має можливість подати заперечення на ухвалу слідчого судді, яка не підлягає оскарженню при проведенні досудового розслідування, а суд на даній стадії судового провадження може лише прийняти вказані заперечення сторони провадження. Знову ж таки, в підготовчому судовому засіданні суд не може вирішити питання допустимості доказів, здобутих на підставі постановленої ухвали слідчого судді. Питання належності та допустимості доказів судом вирішується під час судового розгляду та в нарадчій кімнаті.

Крім того, суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження не наділений повноваженнями вирішувати питання законності постановленої ували слідчого судді чи вирішувати обґрунтованість прийняття рішення слідчим суддею, фактично переглядаючи відповідне клопотання слідчого, що було заявлене під час досудового розслідування. Законодавець в нормах КПК України чітко визначив перелік ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню (ст. 309 КПК), надавши можливість сторонам кримінального провадження, потерпілому в окремих випадках, звернутись до суду вищої інстанції для перегляду ухвали слідчого судді під час проведення досудового розслідування. Інші ухвали, постановлені слідчим суддею та не визначені ч. 1 ст. 309 КПК України, не підлягають оскарженню, тим самим КПК визначає їх як «остаточні», тобто такими - в законності, обґрунтованості та вмотивованості яких не повинно бути сумніву.

Таким чином, суд вважає за доцільне долучити вказані заперечення до матеріалів кримінального провадження та суд дасть їм належну оцінку під час їх дослідження в нарадчій кімнаті, ухвалюючи остаточне рішення у справі.

Вирішуючи клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження строку застосованих до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 запобіжних заходів у виді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Як вбачається з положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 утримується у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2025 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 23.05.2025 включно.

В подальшому ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області продовжувався строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 200 КК України, раніше судимий, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців немає, а отже соціальні зв`язки обвинуваченого не можливо визнати стійкими.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2025 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 14.06.2025 включно.

В подальшому ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області продовжувався строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України, раніше судимий, перебуває в зареєстрованому шлюбі, утриманців немає, а отже соціальні зв`язки обвинуваченого не можливо визнати стійкими.

Що стосується ризику переховування від суду, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, місце проживання, професію, прибуток, наявність сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»). Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

При цьому тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд враховує, що ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, серед іншого, і особливо тяжкого злочину, раніше судимий, не був працевлаштований та не мав стабільного джерела доходів, немає стійких соціальних зв`язків, що в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик переховування від суду настільки, що його неможливо відвернути, не тримаючи обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, серед іншого, і особливо тяжкого злочину, раніше судимий, не був працевлаштований та не мав стабільного джерела доходів, немає стійких соціальних зв`язків, що в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик переховування від суду настільки, що його неможливо відвернути, не тримаючи обвинуваченого під вартою.

В разі переховування обвинувачених, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює застосування тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Відносно ризику незаконно впливати на потерпілих та свідків, суд, оцінюючи наявність ризику, враховує, що потерпілі та свідки на даний час судом не допитані, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до дослідження показань потерпілих та свідків безпосередньо судом під час судового розгляду. Суд не виключає ймовірності того, що не будучи обмеженими у спілкуванні із потерпілими та свідками, обвинувачені можуть здійснювати на них незаконний вплив.

Що стосується ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, суд, враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 раніше судимі, не мали постійного джерела доходу, обвинувачуються у вчиненні ряду злочинів, серед іншого, і особливо тяжкого злочину, вважає такий ризик доведеним.

При цьому, враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», суд враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими злочинів, особи обвинувачених у їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.

Також суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого обвинувачені, потерпілі та свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює застосування тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження застосованих до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 запобіжних заходів у виді тримання під вартою, оскільки ризики, встановлені під час розгляду клопотання прокурора, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Суд вважає, що позицію сторони захисту про зміну застосованих до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 запобіжних заходів у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не можливо визнати такою, що ставить під сумнів вище викладені висновки суду.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_5 покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання прокурора про продовження строку застосуваних до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 запобіжних заходів у виді тримання під вартою із одночасним визначенням розміру застави.

Що стосується заяви обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про погіршення стану здоров`я обвинуваченого, суд зазначає таке.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі. Держава має право забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п.72 рішення від 18.12.2008 р. по справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Згідно статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 14 червня 2019 року № 1769/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 червня 2019 р. за № 633/33604, встановлено, що відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього на території СІЗО функціонує медична частина. Медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим, яка включає консультацію медичного працівника, діагностику і лікування захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги. Основними завданнями медичної частини є: надання екстреної медичної допомоги, первинної медичної допомоги та організація надання вторинної медичної допомоги; організація і проведення медичних оглядів, обстежень, здійснення диспансерного нагляду; організація належного санітарно-гігієнічного та протиепідемічного нагляду; організація та проведення заходів із впровадження превентивної медицини; гігієнічне навчання і пропаганда здорового способу життя. У режимних корпусах СІЗО обладнуються кімнати (медичні кабінети) для проведення амбулаторного прийому ув`язнених і засуджених. За потреби ув`язненим і засудженим надається екстрена медична допомога у закладах охорони здоров`я.

Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 р. за № 212/20525.

Згідно до п. 2.3 вищевказаного Порядку, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Наразі до суду не надано беззаперечних доказів того, що обвинувачений ОСОБА_5 за станом здоров`я не може утримуватися в Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1)".

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається у межах, зокрема щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи положення ст.ст. 182, 183 КПК України, обставини кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан обвинувачених, а також ризики, передбачені статтею 177 КПК України, суд вважає, що достатньою для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків буде застава у розмірі 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків, суд не вбачає підстав для зменшення розміру застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 128, 176, 177, 183, 194, 303, 309, 314-316 КПК України,

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 190 КК України, який здійснювати суддею одноособово, у відкритому судовому засіданні о 10 год. 45 хв. 05.01.2026 в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, зал судових засідань № 28.

В судове засідання викликати сторони судового провадження та свідків.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, прийняти до розгляду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, прийняти до розгляду.

Залучити до участі у кримінальному провадженні Акціонерне товариство Комерційний банк "Приват банк", в якості третьої особи при розгляді цивільного позову ОСОБА_15 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, прийняти до розгляду.

Скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_10 на рішення та дії прокурора; на дії та бездіяльність слідчого; на рішення прокурора та слідчого та дії слідчого - приєднати до матеріалів кримінального провадження.

Заперечення захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_10 , подані в порядку ч. 3 ст. 309 КПК України, на ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області № 127/16251/22, № 127/23381/22, № 127/26854/22, № 127/23383/22, № 127/24062/22 та ухвалу Вінницького апеляційного суду № 0-971-т від 02.06.2022 - приєднати до матеріалів кримінального провадження.

Клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження строку застосованих до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 запобіжних заходів у виді тримання під вартою - задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - відмовити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , - залишити без зміни, продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, починаючи з 29.12.2025 до 26.02.2026 включно.

Одночасно визначити розмір застави обвинуваченому ОСОБА_3 в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 у разі внесення застави такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, утримуватися від спілкування з особами, які є потерпілими, свідками, обвинуваченими у кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , - залишити без зміни, продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк 60 днів, починаючи з 29.12.2025 до 26.02.2026 включно.

Одночасно визначити розмір застави обвинуваченому ОСОБА_5 в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у разі внесення застави такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, утримуватися від спілкування з особами, які є потерпілими, свідками, обвинуваченими у кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинувачених з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачені зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

У разі невиконання обвинуваченими покладених на них обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" для відома та виконання в частині продовження строку застосованого до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала в частині продовження строку застосованих до обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченими, їх захисниками, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції. Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя