ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 грудня 2025 року Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , детектива ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання детектива НАБ України ОСОБА_3 , погоджене прокурором САП ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000073 від 14 лютого 2025 року та

ВСТАНОВИВ:

1.26 листопада 2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання детектива НАБ України ОСОБА_3 , погоджене прокурором САП ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000073.

1.1.Клопотання обґрунтовується тим, що детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000073 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 368-5, ч. 1ст. 366, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 387, ч. 2 ст. 366-2, ч. 2 ст. 366-2, ч. 2 ст. 209 КК України.

02 вересня 2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ст. 368-5 (незаконне збагачення) та ст. 366-2 ч. 2 (декларування недостовірної інформації) КК України.

1.2.З матеріалів клопотання вбачається таке.

За версією сторони обвинувачення, за період з 01.01.2023 до 06.12.2023 ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді начальника Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Служби безпеки України, умисно набув у власність активи, законність підстав набуття яких не підтверджено доказами та вартість яких значно перевищує його законні доходи, на загальну суму 21 629 400,00 грн, що більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує його законні доходи.

Отже, ОСОБА_7 підозрюється у набутті особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, активів, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує її законні доходи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-5 КК України.

Також за версією сторони обвинувачення, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що відомості про отримані доходи його дружиною ОСОБА_8 не відповідають дійсності, діючи з прямим умислом, порушуючи положення пункту 2 ч. 1 ст. 60 Закону, 22.02.2024 вніс до поданої ним виправленої щорічної електронної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік, завідомо недостовірні відомості щодо доходів своєї дружини у сумі 9 412 800,00 грн, тобто на суму понад 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2024 (6 056 000 грн).

Зважаючи на викладене, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що, обіймаючи посаду начальника Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Служби безпеки України, умисно вніс завідомо недостовірні відомості до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік, які відрізняються від достовірних на суму понад 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2024, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України.

Крім цього, за версією сторони обвинувачення, ОСОБА_7 , будучи суб`єктом декларування, умисно подав завідомо недостовірні відомості у виправленій декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, які відрізняються від достовірних на суму 23 775 570 грн, тобто на суму понад 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2024 (6 056 000 грн).

Зважаючи на викладене, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що, обіймаючи посаду начальника Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Служби безпеки України, перебуваючи у званні бригадний генерал, умисно вніс завідомо недостовірні відомості до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, які відрізняються від достовірних на суму понад 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2024, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України.

За версією детективів, ОСОБА_7 разом із дружиною ОСОБА_8 , використовують в своїх особистих цілях автомобіль Volkswagen Passat д.р.н. НОМЕР_1 . Водієм вказаного автомобіля та довіреною особою ОСОБА_7 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який може володіти інформацією про здійснення оплати у готівковій формі за придбану ОСОБА_7 квартиру, а також інформацією про інші активи, які належать ОСОБА_7 , в тому числі щодо набуття грошових активів та їх переміщення.

3.1.На підставі ухвали слідчого судді ВАКС від 21 листопада 2025 року в справі № 991/12019/25 25 листопада 2025 року проведено обшук автомобіля Volkswagen Passat д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що перебуває у власності ОСОБА_9 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_5 .

В ході проведення обшуку виявлено мобільні телефони 1) Apple iPhone 15 (інші ідентифікаційні дані не встановлені) та 2) Samsung SM-A175F/DSB, IMEI 1: НОМЕР_3 ; IMEI 2: НОМЕР_4 .

3.2.На зазначених пристроях встановлена система логічного захисту.

З огляду на наявність розумних підозр вважати, що відомості, які містяться у вказаних технічних пристроях, а саме - листування, фото та відеофайли, документи мають значення для встановлення обставин, що розслідуються у цьому кримінальному провадженні, та зважаючи на те, що доступ до програмної частини пристроїв пов`язаний з подоланням системи логічного захисту, мобільні телефони вилучені для подальшого дослідження та подолання системи логічного захисту.

3.3.Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту майна детектив зазначає, що інформація з вказаних телефонів, може бути використана як доказ у даному кримінальному провадженні, вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тому слід вжити заходів щодо запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі шляхом накладення арешту на вищезазначені речі.

3.4.Зі змісту клопотання вбачається, що метою арешту визначено забезпечення збереження речових доказів.

4.У ході судового розгляду учасники провадження щодо накладення арешту на майно надали такі пояснення.

4.1.Детектив ОСОБА_3 своє клопотання підтримав. Надав доводи, які збігаються із тими, що зазначені в клопотанні. Додав, що наразі у кримінальному провадженні детектив звернувся із запитом про надання міжнародної правової допомоги для копіювання інформації з телефону Apple iPhone 15 та призначив експертне дослідження вилученого телефону Samsung.

4.2.Представник власника майна ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання. Аргументував свою позицію таким.

Працівники Національного антикорупційного бюро України під час проведення вказаної слідчої дії допустили низку грубих процесуальних порушень, що мають ознаки перевищення свої владних повноважень та, як наслідок, спричиняють визнання протоколу слідчої дії з отриманими відомостями за результатами її проведення недопустимими доказами.

Телефон Apple iPhone 15 був віднайдений у автомобілі та наданий детективу ОСОБА_3 для огляду добровільно, а останнім повністю оглянутий його вміст на місці. Детектив не виявив будь-які відомості, які можуть мати відношення до предметів, дозвіл на відшукання яких надавався слідчим суддею. Таким чином, власником майна надано доступ до мобільного телефону, який в подальшому був безпідставно вилучений детективом. Телефон Samsung був віднайдений у автомобілі, проте до ОСОБА_5 він не має ніякого відношення.

4.Дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

5.У відповідності до підпункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

-може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

6.Як слідує із змісту клопотання, додатків до нього та підтверджується витягом з ЄРДР від 20 листопада 2025 року (том 1, а.с. 6-9) досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000073 від 14 лютого 2025 року здійснюється:

1) за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-5 КК України, а саме набутті ним, як особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, активів, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує її законні доходи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-5 КК України;

2) за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України, а саме в умисному внесенні суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції» (за 2022 рік), які відрізняються від достовірних на суму понад 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб;

3) за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України умисному внесенні суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції» (за 2023 рік), які відрізняються від достовірних на суму понад 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб;

а також за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 366 КК України, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 387 КК України за такими фактами:

4) у ході здійснення діяльності, спрямованої на виявлення, припинення та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України, виявлено ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України, шляхом здійснення фінансових операцій протягом 2022-2024 років за участі ФОП ОСОБА_10 та підконтрольних йому компаній - з одного боку, а також ФОП ОСОБА_8 - з іншого на суму більш ніж 16 млн грн;

5) у ході здійснення досудового розслідування встановлено ознаки вчинення розголошення даних досудового розслідування шляхом надання висновку судової експертизи стороннім особам;

6) у ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні виявлено ознаки, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення з введення в оману уповноваженого органу, зокрема шляхом складання завідомо неправдивого висновку експерта для надання детективам Національного антикорупційного бюро України;

7) у ході здійснення досудового розслідування виявлено ознаки кримінального правопорушення зі службового підроблення, вчиненого шляхом складення та видачі службовими особами завідомо неправдивого офіційного документу із внесенням неправдивих відомостей до такого документу, а саме до висновку судової експертизи.

Слідчий суддя враховує, що на даному етапі досудового розслідування існує висока імовірність наявності складу інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 368-5 та ст. 366-2 ч. 2 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 перевірено в ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ухвала слідчого судді від 04 вересня 2025 року в справі № 991/9013/25) також підтверджується матеріалами: протокол огляду від 21 травня 2025 року. Описана у клопотанні фабула у сукупності з представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_7 ознак злочинів, передбачених ст. 368-5 (незаконне збагачення) та ст. 366-2 ч. 2 (декларування недостовірної інформації) КК України, - відповідно до стандарту доказування «обґрунтована підозра». Наведене може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

7.Детектив заявляє метою арешту майна забезпечення збереження речових доказів. Можливість накладення арешту з цією метою передбачена ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку накладання арешту з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

7.1.З клопотання та доданих до нього матеріалів встановлено, що детективами НАБ України 25 листопада 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21 листопада 2025 року проведено обшук автомобіля Volkswagen Passat д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що перебуває у власності ОСОБА_9 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_5 . Вказаною ухвалою було надано дозвіл на проведення обшуку вищезазначеного автомобіля для відшукання та вилучення, у тому числі, електронних документів, чорнових записів, листування, іншої письмової та електронної інформації.

7.2.Під час судового розгляду клопотання встановлено, що в ході проведення обшуку здобуто речі, які, за позицією детектива, мають властивості речових доказів, зокрема - мобільні телефони Apple iPhone 15 (інші ідентифікаційні дані не встановлені) та Samsung SM-A175F/DSB, IMEI 1: НОМЕР_3 ; IMEI 2: НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_5 .

Детектив зазначає, що з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, збирання належних та допустимих доказів для доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, забезпечення збереження речових доказів на даний час у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту на вищевказане майно.

7.3.З огляду на заявлену мету арешту, слідчий суддя має дослідити природу майна - вказаних мобільних телефонів - на предмет відповідності критеріям речового доказу.

7.4.Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

7.5.Постановою детектива НАБ України від 26 листопада 2025 року вилучені в ході обшуку телефони визнано речовими доказами з тих мотивів, що вони можуть містити листування, фото та відеофайли, документи відомості щодо ймовірного вчинення кримінального правопорушення, що розслідується, які можуть бути використані у доказуванні в межах даного кримінального провадження.

7.6.Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

7.7.З постанови від 26 листопада 2025 року (том 1, а.с. 61-63) та протоколу обшуку від 25 листопада 2025 року (том 1, а.с. 53-60) вбачається таке.

Під час обшуку ОСОБА_5 відмовився надати для огляду зміст телефону Samsung, а зміст телефону iPhone 15 надав для огляду частково (тримаючи телефон в своїх руках показав наявність листувань у месенджерах WhatsApp, Telegram та Signal, проте вміст листувань відмовився надати для огляду) після чого телефон заблокував. Також ОСОБА_5 відмовився повідомити код-паролі до виявлених мобільних телефонів, у зв?язку з чим таке майно було вилучено для подолання встановлених на ньому систем логічного захисту.

7.8.На переконання слідчого судді, детектив наводить достатні підстави вважати, що вилучені під час проведення обшуку 25 листопада 2025 року телефони, а саме інформація, яка ймовірно на них міститься, має суттєве значення для досудового розслідування та вони є речовими доказами у кримінальному провадженні.

На це вказують відомості про те, що ОСОБА_5 здійснював фінансові операції щодо поповнення рахунку ОСОБА_11 та переказував власні кошти на її рахунок (відповідь ОСОБА_5 на запит детектива - том 1, а.с. 168, протокол огляду від 21 травня 2025 року - том 1, а.с. 43-45).

7.9.Крім того, слідчий суддя переконався у тому, що зазначені телефони належать ОСОБА_5 та відшукані у автомобілі, дозвіл на обшук якого надавався. Щодо Apple iPhone 15 - це не заперечувалось представником власника. Щодо Samsung - на це вказує вилучення пристрою у підлокітнику в обшукуваному автомобілі, яким володіє ОСОБА_5 .

7.10.Враховуючи, що доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником та пов`язаний з подоланням системи логічного захисту, слідчий суддя констатує, що накладення арешту на телефони є необхідною умовою експертного дослідження.

Під час здійснення судового контролю у цьому провадженні, а саме під час розгляду 01 грудня 2025 року клопотання про продовження строків досудового розслідування (судова справа № 991/12292/25), слідчий суддя мав можливість дослідити 1) постанову від 26 листопада 2025 року про призначення комплексної судової комп`ютерно-технічної експертизи та експертизи електронних телефону Samsung, вилученого у ОСОБА_5 під час проведення обшуку; 2) запит про надання міжнародної правової допомоги з метою копіювання телефону iPhone 15, вилученого у ОСОБА_5 під час проведення обшуку.

7.11.Слідчий суддя виходить з того, що на даному етапі досудового розслідування (на час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна) інформація, яка ймовірно міститься на вилучених пристроях, може мати значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, не може бути віднайдена та скопійована у необхідному обсязі, що обумовило б можливість повернення цих матеріальних носіїв інформації власнику. В свою чергу, доступ до такої інформації та її подальша належна процесуальна фіксація можлива за результатами подальшого дослідження пристроїв відповідними спеціалістами.

А тому, в розумінні КПК України мобільні телефони та відповідні електронні файли, що у них містяться, наразі мають значення для здійснюваного кримінального провадження.

7.12.У частині 1 ст. 173 КПК України зазначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Відповідно до зазначеної норми завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Ризиками, для запобігання яких необхідне накладення арешту, є можливість фактичної втрати та спотворення речових доказів, знищення їх як об`єктів матеріального світу. Однак з накладенням арешту втрачається можливість певних осіб розпоряджатися та користуватися цим майном. Отже, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

7.13.Слідчий суддя враховує положення ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Вказані обставини, разом із розумністю та співрозмірністю обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя оцінюватиме за допомогою критеріїв, що випрацювані практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

7.14.Усталена практика ЄСПЛ свідчить, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням того, що таке втручання повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, ЄСПЛ пов`язує із видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. У п. 188 рішення ЄСПЛ по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) вказано, що накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства.

7.15.Слідчий суддя вказує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим. Отже, відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження. З урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

7.16.Таким чином, слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна (відповідні положення ст. 170 КПК України); можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки вони можуть підтвердити чи спростувати версію органу досудового розслідування); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів, передбачених ст. 368-5 та ст. 366-2 ч. 2 КК України. За таких умов заявлена детективом мета - збереження речових доказів - може бути досягнута через застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав); окремо слід зазначити, що жодних негативних наслідків арешту майна для підозрюваного та третіх осіб не вбачається.

8.Всі обставини, проаналізовані в сукупності, свідчать про можливість і необхідність накладення арешту на майно в цьому кримінальному провадженні з точки зору наявності передбачених законом підстав. А тому клопотання детектива слід задовольнити.

9.У межах розгляду цього клопотання у слідчого судді виникають повноваження щодо з`ясування правової підстави для арешту майна, можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні, перевірки наявності ознак вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується у цьому кримінальному провадженні, розумності та співрозмірності обмеження права власності та наслідки арешту майна для третьої особи. Можливі порушення, допущені особами, які виконували ухвалу про обшук, не підлягають оцінці в межах розгляду цієї справи, а можуть бути предметом перевірки у межах дисциплінарних процедур.

Також слідчий суддя на стадії досудового розслідування не може давати оцінку доказам, які здобула сторона обвинувачення у ході проведеного обшуку щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про арешт майна. Виключенням із цього правила є очевидна і явна неналежність, недопустимість, недостовірність доказів. У цьому ключі слідчий суддя врахував, що майно було вилучене у автомобілі, дозвіл на відшукання якого надавався слідчим суддею. Також на відшукання цього майна слідчим суддею надавався дозвіл.

Твердження представника власника про те, що внаслідок допущення детективами під час обшуку процесуальних порушень вилучені речі не можуть бути доказами ґрунтуються на припущеннях, а не категоричних даних про очевидну та явну неналежність, недопустимість, недостовірність зазначених доказів, що є недостатнім для прийняття відповідного процесуального рішення, а тому вищевказане твердження визнається слідчим суддею безпідставним.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 2, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

1.Клопотання детектива НАБ України ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

2.Накласти арешт на:

- Apple iPhone 15,

- Samsung SM-A175F/DSB, IMEI 1: НОМЕР_3 ; IMEI 2: НОМЕР_4 ,

виявлені та вилучені у ОСОБА_5 25 листопада 2025 року в ході проведення обшуку автомобіля Volkswagen Passat д.р.н. НОМЕР_1 ,

із забороною відчуження, розпорядження та користування цим майном.

3.На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

4.Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

5.Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_12