Справа №293/903/25
Провадження №1-кп/293/189/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Черняхів кримінальне провадження №0000143 від 06.07.2025 по обвинуваченню ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Осники Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Житомирського апеляційного суду від 05.05.2025 за ст. 336 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, військовозобов`язаного,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 310, ч.1 ст. 309 КК України, безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

У точно невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше першої половини березня 2025 року у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на посів та вирощування на присадибній ділянці свого вищевказаного домоволодіння, рослин коноплі для подальшого їх вжитку без мети збуту, які згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ №770 від 07.05.2000, віднесені до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей та до рослин, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для використання в навчальних цілях, освітній, науковій та науково-технічній діяльності, у виробництві наркотичних засобів, психотропних речовин та лікарських засобів для подальшого застосування в медичній практиці.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на посів рослин конопель, ОСОБА_4 , в першій декаді березня 2025 року, маючи насіння коноплі, на присадибній ділянці свого домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , посіяв дане насіння.

За період з моменту сходу даних рослин конопель по 16.07.2025, ОСОБА_4 доглядав та слідкував за посіяними рослинами конопель, а саме здійснював полив, прорідження, прополювання, таким чином здійснив їх незаконне вирощування.

У подальшому, 16.07.2025 за результатами проведеного обшуку на присадибній ділянці за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 вилучено 106 (сто шість) рослин коноплі, що є рослинами роду коноплі /Cannabis/, які містять суміш (канабінол, тетрагідроканабінол, канабідіол), які ОСОБА_4 незаконно вирощував для власних потреб, без мети збуту.

Крім того, у точно невстановлений досудовим розслідуванням першої половини травня 2025 року, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на виготовлення та зберіганні наркотичного засобу - канабісу, для особистого вживання, без мети збуту. З цією метою останній вирвав невстановлену частину рослину конопель, які вирощував на своїй присадибній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим незаконно виготовив наркотичний засіб - канабіс, без мети збуту.

У подальшому ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичного засобу без мети збуту, зірвані ним рослини коноплі, переніс до будинку за місцем свого проживання, де їх висушив та почав незаконно зберігати.

Надалі, 16.07.2025 року у ході проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , виявлено та вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта є наркотичним засобом, обіг якої обмежено, канабісом, яку ОСОБА_4 незаконно зберігав, без мети збуту. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 19,854 г.

За вказаних обставин ОСОБА_4 інкримінується незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 310 КК України.

Крім того, за вказаних обставин ОСОБА_4 інкримінується незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу подій, про які зазначено в обвинувальному акті. Показав, що орієнтовно у березні-квітні 2025 року за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , посіяв насіння коноплі, доглядав та слідкував за посіяними рослинами конопель, а саме здійснював їх полив, прорідження, прополювання, для подальшого їх куріння. У подальшому ОСОБА_4 зірвані ним рослини коноплі переніс до будинку за місцем свого проживання, де їх висушив та зберігав до моменту їх вилучення поліцейськими. Розумів що його дії були незаконними, у вчиненому розкаюється, пройшов ВЛК та має намір мобілізуватися до лав ЗС України.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, та такими, що не викликають у суду сумніву щодо їх достовірності, добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, обвинувачений просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення вказаних кримінальних правопорушень, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг доказів, які потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, враховуючи, що учасниками судового провадження не заперечуються обставини, які стосуються пред`явленого обвинувачення, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд ухвалив визнати недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, відомостей про речові докази у кримінальному провадженні та процесуальні витрати.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

ІІІ. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 як незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, - за ч. 2 ст. 310 КК України, а також як незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, - за ч. 1 ст. 309 КК України.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена.

З огляду на вік обвинуваченого, а також відсутність будь-яких фактичних даних, які б вказували на неосудність (обмежену осудність) обвинуваченого або перебування його у такому стані до постановлення вироку, суд вважає, що ОСОБА_4 є суб`єктом зазначених кримінальних правопорушень.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІV. Мотиви призначення відповідного покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд ураховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України за ч.2 ст. 310 КК України є тяжким злочином, за ч. 1 ст. 309 КК України є кримінальним проступком, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжує, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, проживає за рахунок випадкових заробітків, введе замкнутий спосіб життя, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, офіційно не одружений, але має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має намір мобілізуватися до лав ЗС України.

Підстави звільнення особи від відбування покарання з випробуванням визначив Верховний Суд в постанові від 19.07.2018 (справа №755/6254/17), де зазначив, що згідно з законом ст.75 КК України може бути застосована в тому разі, коли при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки звільнення з випробуванням має на меті настання позитивних змін в особистості засудженого та створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві. Аналізуючи викладене, умовою звільнення від відбування покарання з випробуванням є наявність таких соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без відбування покарання.

Дані про особу обвинуваченого у сукупності з встановленими обставинами провадження та тяжкості вчинених кримінальних правопорушень очевидно не дають суду підстави для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, адже нагляд з боку органу пробації не забезпечить виправлення і перевиховання обвинуваченого.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого, виду основного покарання (ст.69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого особливо тяжкого, тяжкого злочинів або злочину середньої тяжкості, з урахуванням особи винного.

Проте, враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає неможливим застосування ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.

Враховуючи вищевикладене, дотримуючись засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.50, 65 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі, та санкції ч.2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі, ближче до нижньої межі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим слід призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Житомирського апеляційного суду від 05.05.2025 за ст. 336 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, яке відбуває реально.

Таким чином, на підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного ОСОБА_4 за даним вироком, необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Житомирського апеляційного суду від 05.05.2025 за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі.

На переконання суду, визначення обвинуваченому такого покарання повністю відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Обрання такого способу призначення покарання у цій ситуації враховує "принцип пропорційності", справедливо співвідноситься із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов по справі не пред`явлено.

Підстав передбачених ст. 177, 178 КПК України для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Арешт на майно не накладався.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч.1 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання: за ч.2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Житомирського апеляційного суду від 05.05.2025 за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 6685 грн 50 коп.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

- 106 рослин коноплі та суху рослинну масу наркотичного засобу канабіс масою 19,854 грам, які перебувають у кімнаті зберігання речових доказів ГУНП в Житомирській області, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_5