Провадження № 1-кс/712/5379/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси, клопотання начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 від 10.06.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Умань, Черкаської області, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої, підозрювано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.369-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2025 року до Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим відділом Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000078 від 10.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

За даними матеріалів досудового розслідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи зв`язки, що надають можливість у сприянні та впливі на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в червня 2025 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалось, під час особистих зустрічей із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомила останній, що має можливість впливу на службових осіб Служби безпеки України з метою сприяння поверненню зниклого безвісти в ході виконання бойового завдання по обороні територіальної цілісності України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за умови надання неправомірної вигоди у сумі 19 000 грн.

У подальшому, 06.10.2025 близько 12 години 27 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою м. Черкаси, вул. Олени Теліги, буд. 4, з метою виконання злочинного умислу, під час особистої зустрічі із ОСОБА_7 , висловила останній умову про необхідність надання неправомірної вигоди у розмірі 21 000 грн. за вплив на невстановлених на теперішній час службових осіб Служби безпеки України, щодо сприяння поверненню зниклого безвісти ОСОБА_8 .

У подальшому, 09.10.2025 близько 15 години 04 хвилини ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, в ході листування у мобільному месенджері «Вайбер» повідомила ОСОБА_7 про необхідність

перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 10 000 грн.

Того ж дня, о 16 годині 51 хвилину ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, в ході листування у мобільному месенджері «Вайбер», повідомила ОСОБА_7 про необхідність перерахування на банківську картку № НОМЕР_2 грошових коштів в сумі 11 000 грн.

У подальшому, 09.10.2025 в період часу з 18 години 31 хвилину по 18 годину 35 хвилин, ОСОБА_7 , яка надала добровільну згоду на її залучення до участі у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій, перебуваючи у центральному відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», що за адресою м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького 40, за допомогою терміналу самообслуговування здійснила перерахування на визначені ОСОБА_4 банківську картку № НОМЕР_1 коштів у сумі 10 000 грн. та на банківську картку № НОМЕР_2 коштів у сумі 11 000 грн.

В подальшому, того ж дня, близько 18 години 38 хвилини, ОСОБА_4 зателефонувала у мобільному месенджері «Телеграм» до ОСОБА_7 та надала вказівку надіслати в підтвердження здійснених перерахувань коштів відповідні фото, та близько 18 години 45 хвилини, переконавшись, що неправомірна вигода була зарахована на банківські картки, ОСОБА_4 надіслала ОСОБА_7 СМС повідомлення, яким підтвердила отримання даних коштів.

В ході досудового розслідування 10.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме: в одержанні неправомірної вигоди для третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: заявою гр. ОСОБА_7 від 10.06.2025; протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 11.06.2025, 22.10.2025; протоколами за результатами проведення НСРД аудіо та відео контроль стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ; протоколами за результатами проведення НСРД спостереження за особою ОСОБА_4 ; протоколами проведення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж за абонентськими номерами ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ; протоколом проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту; іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий у клопотанні вказує на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду, який обґрунтований тим, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від від двох до п`яти років, а тому, з метою ухилення від кримінальної відповідальності остання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування;

2) ризик можливого незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, обгрунтовується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може використовуючи свої зв`язки з працівниками у різних сферах діяльності, на наявність яких підозрювана наголошувала в своїх розмовах із ОСОБА_7 , а тому в подальшому зможе безперешкодно чинити тиск на основного свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , а також інших свідків сторони обвинувачення, в тому числі осіб, на банківські картки яких були перераховані кошти.

Також слідчий у клопотанні вказує на те, що підозрювана може сховати або спотворити документи щодо отримання третіми особами коштів, перерахованих в ході НСРД від ОСОБА_7 та доказів ймовірної їх подальшої передачі в т.ч. на користь ОСОБА_4 , що має істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення;

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_4 , є очевидним оскільки вироком Придніпровського районного суду у справі №711/3801/25 від 28.08.2025 останню визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначено покарання у виді штрафу, в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів

доходів громадян, попри що ОСОБА_4 продовжила вчиняти кримінальні правопорушення передбачені ст. 369-2 КК України, що свідчить про те, що остання не стала на шлях виправлення. Окрім того, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштована, не має стабільного доходу, що зумовлює вчинення нових злочинів;

Ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтований тим, що ОСОБА_4 має стійкі соціальні зв`язки та може їх використати для введення слідства в оману для ухилення від відповідальності.

Метою застосування до ОСОБА_4 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку органу досудового розслідування, є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України,

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, просила застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою та застосувати до підозрюваної альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Додатково пояснила, що підозрювана має ряд захворювань та потребує подальшого лікування. Має постійне місце проживання та сталі та міцні соціальні зв`язки. За місцем проживання характеризується позитивно та наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду не має.

Підозрювана ОСОБА_9 у судовому засіданні підтримала думку свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя робить наступні висновки.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з практикою ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п.32, Series A, № 182).

Слідчим суддею установлено, що Слідчим відділом Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000078 від 10.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000078, відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені за фабулою: «10.06.2025 до Черкаської окружної прокуратури надійшла заява від гр. ОСОБА_10 щодо вимагання гр. ОСОБА_11 неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функції дерджави» - правова кваліфікація ч.2 ст. 369-2 КК України.

10.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме: в одержанні неправомірної вигоди для третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження, зокрема, матеріалами НСРД, а відтак слідчий суддя погоджується із можливою причетністю підозрюваної до інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом, за клопотанням прокурора.

Щодо наявності ризиків, на які посилався орган досудового розслідування, то слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, тому в разі не обрання їй запобіжного заходу остання усвідомлюючи те, що вона підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, з метою уникнення від покарання, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

Також прокурором при розгляді клопотання доведено ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема, на основного свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , а також інших свідків сторони обвинувачення, в тому числі осіб, на банківські картки яких були перераховані кошти.

Крім того, прокурором обґрунтовано наявність ризику знищення, приховування або спотворення документів щодо отримання третіми особами коштів, перерахованих в ході НСРД від ОСОБА_7 та доказів ймовірної їх подальшої передачі в т.ч. на користь ОСОБА_4 , що має істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Очевидним є ризик вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення, чи продовження кримінального правопорушення, оскільки вироком Придніпровського районного

суду у справі №711/3801/25 від 28.08.2025 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначено покарання у виді штрафу, в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, натомість ОСОБА_4 продовжила вчиняти кримінальні правопорушення передбачені ст. 369-2 КК України, що свідчить про те, що остання на шлях виправлення не стала та продовжила вчиняти кримінальні правопорушення.

Наявність вищевказаних доведених ризиків, на думку слідчого судді, дають підстави для висновку про можливість відступу від викладеної у рішеннях ЄСПЛ презумпції нетримання особи під вартою.

З огляду на викладене, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваної, запобігання та мінімізації вищевказаних ризиків, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 на даному початковому етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 діб, у межах строку досудового розслідування, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до вимог п. 1 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує особу підозрюваної, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та вважає за можливе визначити розмір застави у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 грн., що зможе дисциплінувати підозрювану, у разі внесення якої покласти на неї конкретні обов`язки за ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 181, 183, 184, 194, 196, 309, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000078 від 10.06.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 (п`ятдесят дев`ять) діб, тобто з 13 листопада 2025 року по 10 січня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Для утримання підозрювана підлягає направленню до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Визначити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 коп.), яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), та у разі внесення якої покласти на неї зобов`язання:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись за межі міста Черкаси без дозволу слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні, зокрема, ОСОБА_7 та іншими свідками сторони обвинувачення, за виняттокм участі у слідчих та процесуальних діях.

Копію ухвали слідчого судді вручити, прокурору, підозрюваній та її захиснику негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали слідчого судді виготовлено 14.11.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1