Справа № 601/420/24
Провадження №1-кп/601/25/2025
У Х В А Л А

06 жовтня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000270 від 16.07.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представників потерпілого адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

В судове засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_8 подав клопотання про визнання недопустимими докази, а саме: відеозапис «VID-20220716-WA0069.mp4» на з`ємному носієві інформації DVD-R диск; протокол огляду відеозапису «VID-20220716-WA0069.mp4» від 20.08.2023; висновок судової фототехнічної експертизи за № СЕ-19/120-22/9545-ФП від 24.11.2022; висновок судової інженерно-транспортної експертизи за № СЕ-19/120-23/12790-ІТ від 04.01.2024; протокол слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 13.07.2023 та протокол слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_3 від 28.07.2023. Клопотання мотивує тим, що на підтвердження вини ОСОБА_3 , стороною обвинувачення надано диск з відеозаписом «VID-20220716-WA0069.mp4». Наданий прокурором відеозапис досліджено під час судового розгляду та встановлено, що відеофонограма з оптичного диску є перезнятим, новоствореним відеозаписом, більше того не виготовленою шляхом копіювання з пристрою на пристрій без фактичного спотворення відеоряду, а є результатом використання стороннього пристрою з функцією відеозапису. Так, дослідженням відео встановлено, що стороння особа, використовуючи технічні засоби з функцією відеозапису, шляхом відтворення оригіналу відео на моніторі, з використанням програмного забезпечення невстановленого походження, з можливістю відтворення відеоряду з камер відеоспостереження здійснила запис відеофайлу з монітору на якому відтворювався оригінал відеозапису. Тим самим створивши новий відеозапис з невідомим відеофотом, частотою кадрів. Встановити технологічні властивості відеограми за відсутності оригіналу та оригінального пристрою, який використовувався для перезйомки неможливо. В ході досудового слідства, та судового розгляду ні оригінал запису, ні записуючий пристрій та їх місцезнаходження встановлені не були, а на стадії судового розгляду такі можливості були вичерпані через сплив достатнього часу з моменту події дорожньо-транспортної пригоди. З огляду на наведені обставини захисник вважає, що наданий відеозапис не може бути використаний як належний доказ, тобто як такий, що здатний своїм змістом встановлювати факти та обставини, що мають значення для кримінального провадження. Окрім того, з урахуванням результатів судового дослідження відеозапису та показів судового експерта ОСОБА_10 , новостворений відеозапис «VID-20220716-WA0069.mp4» не дозволяє встановити технологічні властивості (ознаки монтажу, порушення безперервності запису, стирання, обрізання тощо), а тому є недопустимим доказом. Також, судовим розглядом під час дослідження письмових матеріалів прокурором серед іншого за результатами використання відеозапису «VID-20220716-WA0069.mp4», надано наступні докази: протокол огляду відеозапису «VID-20220716-WA0069.mp4» від 20.08.2023; висновок судової фототехнічної експертизи за № СЕ-19/120-22/9545-ФП від 24.11.2022; висновок судової інженерно-транспортної експертизи за № СЕ-19/120-23/12790-ІТ від 04.01.2024; протокол слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 13.07.2023 та протокол слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_3 від 28.07.2023. Саме на підставі перезнятого відеофайлу «VID-20220716-WA0069.mp4», стороною обвинувачення отримано доказ, нібито перевищення швидкості руху автомобіля VOLKSVAGEN д.н.з. НОМЕР_1 , оформлений висновком за № СЕ-19/120-22/9545-ФП. Відеозапис «VID-20220716-WA0069.mp4», висновок судової фототехнічної експертизи за № СЕ-19/120-22/9545-ФП слугували першоджерелом формування вихідних даних для проведення судової інженерно-транспортної експертизи оформленої висновком № СЕ-19/120-23/12790-ІТ від 04.01.2024р., який є ключовим доказом у провадженні. 20.03.2025р. під час допиту судового експерта Тернопільського НДЕКЦ МВС, ОСОБА_11 , останній відповідаючи на запитання захисту зазначив, що для розрахунку фактичного віддалення автомобіля VOLKSVAGEN д.н.з. НОМЕР_1 , від місця ДТП та встановлення у водія ОСОБА_12 , технічної можливості уникнути ДТП він використовував середній показник швидкості руху зазначеного автомобіля, який складав 79км/год, хоча мав діапазон дослідження 66….92 км/год (згідно висновку № СЕ-19/120-22/9545-ФП). Експерт прямо зазначив, що за умови використання швидкості, яка відмінна від величини 79км/год, висновки зміняться. Більше того, за наданими стороною захисту висновком фототехнічної експертизи №СЕ-19/111-24/13517-ФП, виготовленого експертом Київського НДЕКЦ МВС,

ОСОБА_13 , встановлено, що: «вирішити питання - з якою швидкістю рухався автомобіль марки Фольксваген Туран, реєстраційний номер НОМЕР_1 на відеозаписі із назвою «VID-20220716-WA0069», який міститься на диску для лазерних систем зчитування наданому на дослідження?» не виявляється можливим через неможливість визначити частоту кадрів та позиціонувати транспортні засоби у наданому на дослідженні відеозаписі. З аналізу викладених доводів до вищевказаних доказів в частині їх допустимості, слід застосувати доктрину «плодів отруйного дерева», визнавши також недопустимими доказами

В судовому засіданні обвинувачений та його захисники подане клопотання підтримали та просять його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні клопотання захисника, оскільки його твердження, які наведенні у клопотанні не відповідають дійсності, є помилковими та не можуть братися до уваги судом. Також, прокурор вважає, що на стадії розгляду судового провадження дане питання не може розглядатись, а повинно вирішуватись в нарадчій кімнаті шляхом відмови на підставі вищенаведеного.

Представники потерпілого адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просять розглянути дане клопотання при ухваленні рішення, оскільки воно подане після дослідження доказів.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, вважає, що слід відмовити у задоволенні вказаних клопотання захисників.

Відповідно до ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч. 2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. В разі очевидної недопустимості доказу суд може визнати цей доказ недопустимим під час судового розгляду.

Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, а натомість надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченому статтею 89 КПК.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Між тим, суд, враховуючи стадію судового розгляду, приходить до висновку про відсутність даних про те, що докази, які захисник просить визнати недопустимими доказами у справі, були зібрані не належним суб`єктом їх отримання, або що документи отримані з незаконних процесуальних джерел, чи з порушенням процесуального порядку отримання доказів, а також суд не вбачає істотних порушень прав людини і основоположних свобод людини в ході отримання оспорюваних доказів.

Жоден доказ обвинувачення чи захисту не має наперед визначеної сили серед інших доказів, і такі докази, в тому числі і висновки експерта, підлягають врахуванню судом на рівні з іншими доказами у справі.

Разом з тим, заявлені в клопотанні докази, що просить визнати недопустимим захисник, можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження цього доказу у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

За наведених обставин суд вважає, що так, як вказані докази уже дослідженні в судовому засіданні, та припинення їх дослідження на даній стадії процесу порушить принцип змагальності, тому питання щодо допустимості даних доказів слід вирішувати під час його оцінки в нарадчій кімнаті при ухвалені судового рішення, тому суд вважає, що у задоволенні клопотання захисника про визнання доказів недопустимими - слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 89, 350 КПК України, суд -

постановив:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8 про визнання доказів недопустимими - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та оголошений 07.10.2025 о 15 годині 30 хвилин.

Головуючий: