Провадження №1-кп/523/1516/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

22.10.2025

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0001065 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженц м. Братушани Єдінецького району Молдови, громадянина України, вдови, домогосподарки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2025р., приблизно о 13:00год., ОСОБА_4 достовірно знаючи про те, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача від 24.02.2022 року №64/2022 та Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією збройних сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, знаходячись у приміщенні торгівельного залу магазину «Сільпо» №174 ТОВ "СІЛЬПО-ФУД", розташованого по вул. Владислава Бувалкіна,44 у м. Одесі, побачила мобільний телефон, який вирішила таємно викрасти, після чого, обвинувачена переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрала, належний вищевказаному магазину мобільний телефон марки «Samsung Galaxy», вартістю 3783грн. Після чого, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим, завдавши ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" матеріальну шкоду в розмірі 3783гривень.

В судовому засіданні, Білоус повністю визнала свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченням, крім того, пояснила суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного нею при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного нею кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що Білоус в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор та обвинувачена не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останню.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_5 , яка є особою раніше не судимою, вперше вчинила кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, є особою похилого віку, маючої постійне місце проживання та реєстрації.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу Білоус, яка є особою раніше не судимою, вперше вчинила кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, є особою похилого віку, маючої постійне місце проживання та реєстрації, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій - щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочинів та відсутність обставин, які обтяжують покарання останній, беручи до уваги суспільну небезпеку та характер вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, з метою запобігання вчиненню останньою нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення Білоус та недопущення вчинення нею нових кримінальних правопорушень, можливе без її ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України).

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченою покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Щодо заявленого цивільного позову ТОВ «Сільпо-Фуд» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, суд вважає, що останній підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних висновків.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказані обставини можуть бути елементами складу відповідних злочинів, а також впливати на визначення міри відповідальності винної особи.

У п.7 ч.1 ст.368 КПК зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Як передбачено у ч.1 ст.1166 ЦК, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що цивільний позов в частині відшкодування матеріальних збитків підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованим, документально підтвердженим та визнаний обвинуваченою у повному обсязі.

Далі, слід звернути увагу, що позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральних збитків, однак із матеріалів кримінального провадження вбачається, що заявлені вимоги не містять належних доказів, які б підтверджували вказані обставини, а саме заподіяння юридичній особі моральних збитків. Відповідно, згідно із вимогами ст.368 КПК України суд позбавлений можливості при ухваленні вироку вирішити питання щодо цивільного позову в цій частині і прийняти відповідне процесуальне рішення з цього приводу.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили обрати відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання.

Цивільний позов ТОВ «Сільпо-Фуд» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних та моральних збитків - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Сільпо-Фуд» матеріальну шкоду у розмірі 3783гривень, цивільний позов в частині відшкодування моральних збитків - залишити без задоволення.

Речові докази: диск із записом - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Пересипський районний суд м.Одеси до Судової палати по кримінальних справах апеляційного суду Одеської області, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку ОСОБА_4 та прокурору, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1