ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/1345/22 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/419/26 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Слобідського районного суду м.Харкова від 15 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному 03 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000647, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 20 травня 2021 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190; ч.1 ст.357; ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

ВирокомСлобідського районного суду м.Харкова від 15 жовтня 2025 року ОСОБА_8 засуджено:

- за ч.1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 травня 2021 року, та визначено ОСОБА_8 остаточнепокарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці.

Ухвалено рішення щодо долі речових доказів та арештованого майна.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 27 травня 2022 року о 10-22 год., знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , у якій мешкає ОСОБА_10 , 1944 року народження, маючи прямий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужими грошовими коштами, шляхом зловживання її довірою, діючи повторно, під приводом повернення боргу ОСОБА_10 взяв її мобільний телефон та за допомогою встановленого на її мобільному телефоні додатку «Приват24», з її власної банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , прив`язаної в додатку, дізнався пароль від входу до додатку та о 10:22:07 год. шляхом переказу коштів переказав з її картки на картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належить його знайомому ОСОБА_11 , грошові кошти в розмірі 2864 грн. 25 коп., з наміром їх подальшого переведення в готівку та звернення на власну користь, тим самим, шляхом зловживання довірою, заволодівши грошовими коштами ОСОБА_10 з її банківської картки, спричинивши останній матеріальну шкоду на суму 2864 грн. 25 коп.

Крім того, ОСОБА_8 19 червня 2022 року (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, повторно, користуючись тим, що особиста банківська картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_12 на той момент знаходилась у нього, та знаючи пароль від неї, шляхом введення в оману ОСОБА_13 , маючи доступ до її банківської картки та можливості проведення банківських операцій по ній, знаходячись разом з потерпілою ОСОБА_13 у м. Харкові, шляхом обману, сплачував за допомогою картки ОСОБА_13 по всіх рахунках за допомогою електронної платіжної системи PayPal за різноманітні товари та послуги протягом 19 червня 2022 року, видаючи їй інформацію, що сплачує за все зі свого особистого банківського рахунка, в результаті чого, шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_13 в розмірі 3079 грн. 88 коп., спричинивши останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_8 , 21 червня 2022 року вранці (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у себе в квартирі АДРЕСА_3 , разом з ОСОБА_13 , діючи умисно, з метою подальшого зняття грошових коштів останньої, шляхом вільного доступу, таємно, із сумки ОСОБА_13 взяв належну їй банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , тим самим викрав офіційний документ з корисливих мотивів.

Заволодівши викраденою банківською карткою, останній покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився нею на власний розсуд, а саме використав для викрадення грошових коштів.

Крім того, ОСОБА_8 21 червня 2022 року о 12:37 год. діючи умисно, повторно, в період дії воєнного стану, з метою заволодіння грошовими коштами, які належать ОСОБА_13 , маючи в наявності її банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_12 та можливість користуватись нею за наявним в нього особистим пін-кодом від картки, знаходячись за адресою: м. Харків, пр. Льва Ландау, 10 біля терміналу АТ КБ «ПриватБанк», о 12:37 год. ОСОБА_8 переказав через термінал «ПриватБанк», розташований за вищевказаною адресою, на картку АТ КБ «Monobank» № НОМЕР_4 , яка належить його знайомому ОСОБА_14 , грошові кошти на суму 4900 грн., з наміром їх подальшого переведення в готівку та звернення на власну користь, однак не зміг ними розпорядитись на власний розсуд з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_14 , який не був обізнаний щодо злочинного наміру ОСОБА_8 , зняв та повернув грошові кошти потерпілій.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_8 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню. Згідно вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України врахувати думку обвинуваченого та за його згодою кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.357 КК України закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Та вважати ОСОБА_8 засудженим:

- за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутого покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 травня 2021 року, вважати ОСОБА_8 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці.

В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування посилається на те, що судом не було враховано те, що ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, яке було вчинено 21 червня 2022 року, у зв`язку з чим обвинуваченого належить звільнити від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі.

Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу прокурора.

При цьому обвинувачений та його захисник в судовому засіданні просили закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення за ч.1 ст.357 КК України згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Разом з тим, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги прокурора щодо застосування до обвинуваченого положень ст. 49 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.357 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів виходить з наступного.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, ОСОБА_8 засуджено в тому числі й за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, яке вчинено 21 червня 2022 року.

Відповідно до ст.12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. У свою чергу злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Злочин, передбачений ч.1 ст.357 КК України, з огляду на приписи статті 12 КК України (у редакції, яка діяла на момент його вчинення) є злочином невеликої тяжкості, оскільки найбільш суворим покаранням за його вчинення є обмеження волі на строк до трьох років, а на момент розгляду справи в суді - кримінальним проступком.

За змістом вимог п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Таким чином, на момент постановлення вироку вже закінчилися строки давності щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, чому судом першої інстанції не було надано уваги та не з`ясовано думку обвинуваченого на застосування цієї правової пільги, а тому доводи прокурора про це в апеляційній скарзі є цілком слушними.

З огляду на викладене та з урахуванням позиції обвинуваченого, вимог ч.1 ст.417, п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.288 КПК України, належить скасувати оскаржуваний вирок в частині засудження ОСОБА_8 за ч.1 ст.357 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

При цьому, закриття на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.357 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не впливає на призначення покарання.

Призначене судом ОСОБА_8 за ч.2 ст.190; ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України саме покарання за його видом і розміром та із застосуванням правових формул, передбачених ч.1 ст.70, ст.71 КК України, є таким, що відповідає санкції зазначеного закону України про кримінальну відповідальність, що фактично також не оскаржується прокурором в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 405, 407, 408, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Слобідського районного суду м.Харкова від 15 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_8 змінити.

На підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.357 КК України закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вважати ОСОБА_8 засудженим:

- за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутого покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 травня 2021 року, вважати ОСОБА_8 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 3 (три) місяці.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4