Справа №538/1738/25
Провадження № 1-кп/538/234/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2025 року Лохвицький районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
проживаючий за адресою:
АДРЕСА_1 , працюючого трактористом-машиністом ТОВ «Аквілон», раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 4, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
До Лохвицького районного суду Полтавської області надійшов вищевказаний обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 4, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження за епізодом за ч. 4, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, зазначив, що в цій частині провадження, може бути закрито та обвинуваченого може бути звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Обвинувачений також просив закрити провадження в цій частині, надавши відповідну згоду.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження щодо заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що таке підлягає до задоволення з таких підстав.
Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною РадоюУкраїни, цього Кодексу та інших законів України.
Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ч. 1 ст. 5 КПК України).
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК України).
Відповідно до п. 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Аналогічна норма закріплена у статті 62 Конституції України, відповідно до частини першої якої передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Тобто встановлювати вину особи можна виключно в обвинувальному вироку суду.
У справі «Грабчук проти України» Європейський суд з прав людини визнав порушення ч. 2 ст. 6 (презумпція невинуватості) та наголосив, що при закритті провадження у суді за строками давності суд не повинен висловлюватись у термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин. Зокрема, у рішенні від 4 грудня 2000 року слідчий використав слова: «в діях [заявниця] є склад злочину» та «моменту, коли [заявниця] вчинила злочин», а суд зазначив, що в діяннях заявниці «вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 167 КК України. Такі твердження суперечать презумпції невинуватості, а тому дії українського суду ЄСПЛ визнав такими, що порушують Конвенцію з прав людини.
У відповідності до вимог частини четвертої статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Частиною першою статті 285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а саме за ч. 4, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, віднесено до категорії кримінального проступку.
Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки, визначені цією статтею, зокрема, два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, три роки - у разі вчинення кримінального проступку за який передбачено покарання у виді обмеження волі
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в обвинувальному акті зазначено, що «на початку серпня 2015 року, ОСОБА_4 в мережі «Інтернет» відшукав особу, схильну до здійснення підроблення офіційних документів, у тому числі посвідчень тракториста-машиніста, яке видається відповідною державною установою, та після чого зателефонував вказаній особі для обговорення деталей замовлення. У подальшому ОСОБА_4 умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, схилив шляхом підкупу зазначену невідому та не встановлену в ході досудового слідства особу до підроблення офіційного документа - посвідчення тракториста-машиніста на своє ім`я для подальшого особистого використання такого підробленого документа при керуванні спецтехнікою, з метою посвідчення таким документом права на керування транспортних засобів категорії «А1», «А2», «В1», «D1», «Е1», «Е2», «F1», «Н». При цьому, ОСОБА_4 пообіцяв надати невстановленій особі за виготовлення завідомо підробленого документа на своє ім`я грошові кошти у розмірі 2200 гривень. Після цього, ОСОБА_4 надав невідомій особі власні фотокартки та копію паспорта з анкетними даними, тим самим посприяв вчиненню даного кримінального правопорушення. В середині серпня 2015 року ОСОБА_4 , не маючи права на керування спецтехнікою, не пройшовши відповідної підготовки та не склавши необхідних іспитів для отримання такого права у Державній інспекції сільського господарства в Сумській області, через невстановлену в ході досудового розслідування особу, отримав завідомо підроблений документ, за зовнішніми ознаками повністю схожий на офіційний, під назвою «посвідчення тракториста-машиніста» ОСОБА_4 із зазначенням таких реквізитних Ідентифікаційних позначень: «серія АС №116255», дата видачі «12 серпня 2015 р.». За вказане посвідчення тракториста-машиніста, згідно домовленості з невідомою особою, ОСОБА_4 заплатив 2200 гривень.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразились у підбуренні іншого співучасника до підроблення офіційного документу - посвідчення, яке видається установою, що має право видавати такі документи, з метою його подальшого використання та пособництві у його підробленні, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачених ч.4, ч.5 ст.27 ч. 1 ст.358 КК України».
З вищевикладеного вбачається , що подія кримінального правопорушення за ч.4, 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мала місце у серпні 2015 року, тобто на даний час минуло більше трьох років, що є підставою для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
В силу вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.
Як встановлено судом, що строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 4, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України закінчились, обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ст.49КК України та закриття кримінального провадження щодо нього в цій частині, а обставини щодо вчинення обвинуваченим протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості чи ухилення обвинуваченого від слідства або суду не виявлено.
Згідно до п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Таким чином, оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за епізодом за ч. 4, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України закінчилися строки давності, їх перебіг не зупинявся і не переривався, що є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на що останній надав свою згоду, у зв`язку із чим клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 284, 285, 286, 287, 369, 372, 376 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України на підставі статті 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.
Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Лохвицького

районного суду ОСОБА_5