20.10.2025
Справа № 331/1256/24
Провадження № 1-кс/331/1965/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області майора юстиції

ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000234 від 14.02.2024 за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий в ОВС 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області майор юстиції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, по кримінальному провадженню №0000234 від 14.02.2024 за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання зазначено, що громадянин України ОСОБА_4 будучи проросійськи налаштованою особою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи з прямим злочинним умислом, не пізніше першої декади серпня 2025 року (точні дата та час органом досудового розслідуванням не встановлені), добровільно та ініціативно надав згоду на допомогу представнику іноземної держави громадянину російської федерації на ім`я « ОСОБА_6 », з метою проведення підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану. Далі, діючи усвідомлено та протиправно, громадянин України ОСОБА_4 , починаючи з серпня 2025 року, вчинив активні дії, шляхом виконання отриманих від представника іноземної держави представника рф, на ім`я « ОСОБА_6 », спрямовані на збір та передачу інформації щодо місць розташування об`єктів цивільної та військової інфраструктури, особового складу та техніки підрозділів Сил оборони України, у тому числі підрозділів ЗС України, задіяних в протидії військовій агресії з боку збройних формувань держави-агресора російської федерації проти України на території Дніпропетровської області, яку останній дотримуючись заходів конспірації, передавав за допомогою закритих каналів можливостей всесвітньої мережі Інтернет, а саме месенджеру «Телеграм».

Так, громадянин України ОСОБА_7 , будучи проросійськи налаштованою особою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи з прямим злочинним умислом, не пізніше першої декади серпня 2025 року (точні дата та час органом досудового розслідуванням не встановлені), добровільно та ініціативно надав згоду на допомогу представнику іноземної держави громадянину російської федерації на ім`я « ОСОБА_8 », на проведення підривної діяльності проти України, шляхом збору та передачі відомостей про розміщення підрозділів, військової техніки сил оборони України та військово-промислового комплексу на території України, з метою їх подальшого вогневого ураження, в умовах воєнного стану.

15.10.2025 на підставі ухвали слідчого судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя проведено обшук домоволодіння за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого вилучено предмети, які мають вагоме значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, з урахуванням санкції ч. 2 ст. 111 КК України, орган досудового розслідування відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 170 КПК України повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні з метою його конфіскації.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення заходів кримінального провадження, зокрема з метою збереження речових доказів, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

Враховуючи цей факт, керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України «Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна», просить провести розгляд клопотання без виклику ОСОБА_7 .

На підставі вищевикладеного слідчий просить суд клопотання про арешт майна, задовольнити, накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме накласти арешт на:

1. Мобільний телефон марки Redmi Note 9 (зі сколом по центру екрана, праворуч) IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , до якого встановлено сім-картку з номером НОМЕР_4 ;

2. Мобільний телефон марки Redmi Note 8Т IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , до якого встановлено сім-картку з номером НОМЕР_7 ;

3. Планшет Tab A1020 IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 , до якого встановлено сім-картку з номером НОМЕР_10 .

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: суддя, при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності, слідчого, прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, взявши до уваги заяву слідчого, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, прийшов до наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-її). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А « 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, а також те, що незастосування арешту майна, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 16, 21, 93, 98-100, 117, 131, 132, 167, 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області майора юстиції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000234 від 14.02.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме:

1. Мобільний телефон марки Redmi Note 9 (зі сколом по центру екрана, праворуч) IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , до якого встановлено сім-картку з номером НОМЕР_4 ;

2. Мобільний телефон марки Redmi Note 8Т IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , до якого встановлено сім-картку з номером НОМЕР_7 ;

3. Планшет Tab A1020 IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 , до якого встановлено сім-картку з номером НОМЕР_10 .

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим в ОВС 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області майором юстиції ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя: ОСОБА_1