У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

30 вересня 2025 р. м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника третьої особи стосовно майна якої вирішується питання про арешт майна адвоката ОСОБА_4 ,

представника третьої особи стосовно майна якої вирішується питання про арешт майна адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Солом`янського районного суду м. Києва, клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002299, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2023 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002299, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2023 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України.

07 серпня 2025 року (на підставі протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 06 серпня 2025 року) клопотання та додані до нього документи були передані в провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у місті Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002299 від 08.08.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві на спецлінію "102" надійшло звернення Народного депутата України 9-го скликання ОСОБА_7 , про те, що на території Солом`янського району міста Києва невстановлені особи організували "колл-центри", які здійснюють незаконні дії шахрайського характеру із використанням електронно- обчислювальної техніки. У ході допиту народного депутата України ОСОБА_7 , в якості свідка було встановлено, що протягом місяця в комітеті з питань правоохоронної діяльність при ВРУ створено тимчасову слідчу комісію для боротьби з шахрайськими «саll-центрами», до якої надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Київ, вул. Польова, 24-Д у офісних нежитлових приміщеннях, що розташовані на 4, 5, 6 поверхах знаходяться шахрайські «саll-центри» та російська бото-ферма, що спеціалізується на отриманні грошових коштів незаконним шляхом, за допомогою використання інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно- комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж. Для досягнення своєї мети, зазначені особи орендують офісні приміщення, на території м. Києва, так звані «саll-центри», обладнавши їх необхідною технікою, та в подальшому здійснюють підбір осіб так званих «операторів» з відсутністю моральних принципів щодо вчинення шахрайських дій відносно громадян, проводять їх навчання щодо здійснення психологічних прийомів та вчиняють шахрайські дії шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Так, працівники «саll-центрів», використовуючи підготовлені скрипти (сценарії ведення розмови розроблений на основі методів психологічного впливу) під виглядом співробітників різноманітних банків або під виглядом продажу неіснуючих товарів, надання неіснуючих послуг або інвестування в неіснуючі крипто валютні біржи, розсилають на номери телефонів SMS- повідомлення або роблять дзвінки громадянам, та вводячи їх в оману, отримують особисту та банківську інформацію від клієнта: номери банківських карток, CVV-коди, CMC-коди, одноразові паролі тощо, або шахрайських шляхом, змушують потерпілих самостійно перераховувати кошті на підконтрольні їм рахунки. Інформація стосовно платіжних банківських карток громадян дозволяє зловмисникам здійснювати вивід грошових коштів з скомпрометованої банківської картки на підконтрольні рахунки. В подальшому незаконно отримані кошти виводяться у готівку та привласнюються учасниками організованої злочинної групи. В ході проведення досудового розслідування до Солом`янської окружної прокуратури міста Києва надійшла оперативна інформація про те, що за адресою м. Київ, вул. Миколи Грінченка 2/1 корп. Г, 2 пов., оф. 205 бізнес - центру «Протасов» функціонує «кол-центр», що здійснює масові шахрайські дзвінки з метою введення громадян в оману та заволодіння їхніми грошовими коштами. З огляду на вищевикладене, 15.07.2025 за вищевказаною адресою в період часу з 18:25 год. до 21:37 год. прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 на підставі ч. З ст. 233 КГЖ України, враховуючи об`єктивну та обґрунтовану необхідність врятування майна, а саме об`єктів матеріального світу, які могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та/або використовуватись як знаряддя чи засоби вчинення кримінального правопорушення було невідкладно проведено обшук до постановлення ухвали слідчого судді. В ході проведення обшуку, було виявлено наступні об`єкти матеріального світу: Методичні документи щодо спілкування з людьми; Системний блок НР84; 18 паперових конвертів із сім-картами; Мобільний телефон «Iphone» білого кольору; Мобільний телефон «VEVO»; Чорнові записи щодо графіку роботи офісу; Системний блок CZC6317LCB; Монітори марки «LG» - 8 шт.; Монітори марки «HP» - 48 шт.; Монітор марки «Lenovo»; Монітори марки «Samsung» - 2 шт.; Монітори марки «DELL» - 92 шт.; Ноутбук марки «DELL»; Приймаючи до уваги, що вищевказані предмети є процесуальними джерелами фактичних даних (доказів), на підставі яких можуть бути встановлені факти та обставини, що мають значення для даного кримінального провадження і підлягають доказуванню та для проведення подальшого експертного дослідження, для якого необхідні спеціальні знання, також є знаряддям вчиненого кримінальних правопорушеннях, оскільки використання електронно обчислювальних машин задіяні шахрайські схеми всі предмети (комп`ютерні миші монітори, системні блоки та інші компоненти) є складовою частиною ЕОМ - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002299 від 08.08.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. З, 4 ст. 190 КК України. Таким чином, з метою забезпечення збереження вищевказаного майна та запобігання можливості його відчуження, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно. Постановою прокурора у вказаному кримінальному провадженні зазначені об`єкти матеріального світу визнано речовими доказами у зв`язку з тим, що вони могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, або бути знаряддями (засобами) його вчинення. Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадження, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Згідно ч. З ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Крім цього, згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Корпус Г бізнес-центру «Протасов» за адресою м. Київ, вул. Миколи Грінченка 2/1 належить ТОВ «ДМВ ГРУП», код ЄДРПОУ 35644765. Офіс №205 перебуває в оренді у ОСОБА_8 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_4 ( НОМЕР_1 ). Таким чином, лише накладення арешту на перераховане майно надасть можливість стороні обвинувачення повно, всебічно та неупереджено встановити увесь спектр обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, відповідно до ст. 91 КПК України та забезпечити виконання завдання кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України. Крім того, вказані об`єкти матеріального світу є безпосередніми знаряддями здійснення потенційно кримінальної діяльності. Лише накладення арешту на вилучене майно забезпечить його схоронність та наявність. Враховуючи вищевикладене, а також те, що у ході досудового розслідування виявлені обставини, які свідчать, про необхідність накладення арешту на майно, проси накласти арешт майно, вилучене в ході проведення невідкладного обшуку в приміщенні офісу № НОМЕР_2 , що знаходиться на 2 поверсі бізнес-центру «Протасов» за адресою м. Київ, вул. Миколи Грінченка 2/1 корп. Г, що належить ТОВ «ДМВ ГРУП», код ЄДРПОУ 35644765. та перебуває в оренді у ОСОБА_8 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_4 ( НОМЕР_1 ), з метою збереження речових доказів, а саме: Методичні документи щодо спілкування з людьми Системний блок НР84; 18 паперових конвертів із сім-картами; Мобільний телефон «Iphone» білого кольору; Мобільний телефон «VEVO»; Чорнові записи щодо графіку роботи офісу; Системний блок CZC6317LCB; Монітори марки «LG» - 8 шт.; Монітори марки «HP» - 48 шт.; Монітор марки «Lenovo»; Монітори марки «Samsung» - 2 шт.; Монітори марки «DELL» - 92 шт.; Ноутбук марки «DELL».

В судове засідання прокурор з`явився, клопотання підтримав, з підстав, які в ньому викладені, просив його задовольнити. Вказав, що наразі огляд вилученої техніки ще не проведено. Також, надав до матеріалів справи ухвалу слідчого судді якою надано дозвіл на проведення невідкладного обшуку.

Представник третьої особи стосовно майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_5 в судове засідання з`явився, проти задоволення клопотання заперечував. Вказав, що 15.07.2025 року було проведено невідкладний обшук у кримінальному провадженні, яке внесено в ЄРДР ще у 2023 році (2 роки тому), будь - яких доказів на підтвердження його невідкладності матеріали справи не містять. Кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР за заявою народного депутата, який наразі виїхав за межі України та підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень. Просив звернути увагу, що потерпілий у кримінальному провадженні відсутній, хоча кримінальне правопорушення внесено за відповідними частинами ст. 190 КК України. Також, зазначив, що слідчим суддею було відмовлено у наданні дозволу на проведення вказаного обшуку. У приміщення де було проведено невідкладний обшук здійснювалась законна господарська діяльність. Також, вказав на те, що іншим слідчим суддею було повернуто клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків. 22 серпня 2025 року слідчим суддею було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про надання дозволу на проведення обшуку. Крім того, просив не брати до уваги ухвалу слідчого судді якою було надано дозвіл на проведення обшуку, надану до матеріалів справи прокурором, оскільки прокурором було порушено норми КПК України щодо невідкладного звернення до слідчого судді. Крім того, прокурор звернувся з відповідним клопотанням повторно, при цьому, стаття 253 КПК України такої можливості не передбачає. Просив крім іншого звернути увагу на те, що вилучені монітори не можуть містити будь - яку інформацію, тож не є речовими доказами.

Представник третьої особи стосовно майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_4 в судове засідання з`явився, проти задоволення клопотання заперечував. Вказав, що матеріали справи не містять доказів вчинення кримінального правопорушення, тож немає події злочину, потерпілих та підозрюваних не має. Наразі даних щодо проведення огляду вилученої техніки або проведення експертизи, які б виявили наявність у ній будь - якої інформації щодо кримінального правопорушення, не має. Також зауважив, що монітори не можуть бути визнані речовими доказами, постанова щодо визнання вилучених речей речовими доказами є необгрунтованою.

Вислухавши учасників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0002299, 07.08.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження з правовою кваліфікацією зач. 3 ст. 190 КК України; 09.08.2023 року за ч.3. ст. 190 КК України; 11.08.2023 року за ч. 4 ст. 190 КК України, 25.01.2024 року за ч. 3 ст. 190 КК України, 13.08.2024 року за ч. 4 ст. 190 КК України, 09.10.2024 року за ч. 2 ст. 190 КК України (а.с. 6 - 9).

Відповідно до Протоколу обшуку від 15 липня 2025 року, у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено: Методичні документи щодо спілкування з людьми; Системний блок НР84; 18 паперових конвертів із сім-картами; Мобільний телефон «Iphone» білого кольору; Мобільний телефон «VEVO»; Чорнові записи щодо графіку роботи офісу; Системний блок CZC6317LCB; Монітори марки «LG» - 8 шт.; Монітори марки «HP» - 48 шт.; Монітор марки «Lenovo»; Монітори марки «Samsung» - 2 шт.; Монітори марки «DELL» - 92 шт.; Ноутбук марки «DELL» (а.с. 40 - 45).

Постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 15 липня 2025 року, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002299 від 08.08.2023 року наступні об`єкти матеріального світу: Методичні документи щодо спілкування з людьми; Системний блок НР84; 18 паперових конвертів із сім-картами; Мобільний телефон «Iphone» білого кольору; Мобільний телефон «VEVO»; Чорнові записи щодо графіку роботи офісу; Системний блок CZC6317LCB; Монітори марки «LG» - 8 шт.; Монітори марки «HP» - 48 шт.; Монітор марки «Lenovo»; Монітори марки «Samsung» - 2 шт.; Монітори марки «DELL» - 92 шт.; Ноутбук марки «DELL» (а.с. 51 - 54).

При цьому, слідчий суддя враховує, що вказана постанова не містить у собі будь - якого обґрунтування, зокрема вказівки на те, яким саме ознакам речових доказів, вказаним у ст. 98 КПК України, відповідають вилучені речі, а також, яку саме інформацію вони зберегли або які саме відомості вони містять, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Судом також досліджено ухвалу слідчого судді Солом`янсього районного суду м. Києва ОСОБА_9 від 24 липня 2025 року (справа №760/20063/25) якою було у задоволенні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про дозвіл на проведення обшуку (фактично проведеного невідкладно) у приміщенні офісу № НОМЕР_2 , що знаходиться на 2 поверсі бізнес-центру «Протасов» за адресою: м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 2/1 корп. Г, що належить ТОВ «ДМВ ГРУП», та перебуває в оренді у ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002299 від 08.08.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України, - відмовлено.

Також в ухвалі зазначено, що починаючи з 10.08.2023 р., володіючи інформацією про можливу протиправну діяльність за вказаною адресою, орган досудового розслідування мав достатньо часу, аби звернутись до слідчого судді із відповідним клопотанням про проведення обшуку та провести його на підставі ухвали слідчого судді, чого з боку органу досудового розслідування вчинено не було. За таких обставин, враховуючи те, що органом досудового розслідування не доведено невідкладності для проникнення до нежитлового приміщення особи до постановлення ухвали слідчого судді, відповідно до положень ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що в даному випадку втручання не було пропорційним меті проведення обшуку, крім того, слідчому судді не надано доказів, на підтвердження тих обставин, що відшукувані та вилучені речі мають значення для досудового розслідування, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, вказаною статтею зазначено наслідки відмови слідчого судді у задоволенні клопотання про обшук.

Ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 липня 2025 року набрала законної сили з моменту її винесення. Таким чином, з цього моменту мають бути застосовані наслідки, вказані у ч. 3 ст. 233 КПК України.

Прокурор посилався на те, що нормами КПК України передбачена можливість повторного звернення з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку до слідчого судді, що і було зроблено.

Прокурором надано до матеріалів справи ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від 31 липня 2025 року (справа №760/21049/25), якою клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про надання дозволу на проведення обшуку в межах досудового розслідування кримінального провадження №0002299, відомості про яке внесено 08.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України, - задоволено; надано у кримінальному провадженні №0002299, відомості про яке внесено 08.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України, дозвіл на проведення обшуку в приміщенні офісу № НОМЕР_2 , що знаходиться на 2 поверсі бізнес-центру «Протасов» за адресою: м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 2/1, корп. Г, що належить ТОВ «ДМВ ГРУП» () та перебуває в оренді у ОСОБА_8 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_4 (тел. НОМЕР_1 ) який був фактично здійснений за правилами ч. 3 ст. 233 КПК України 15.07.2025, в ході якого виявлено та вилучено: методичні документи щодо спілкування з людьми; системний блок HP84$; 18 паперових конвертів із сім-картами; мобільний телефон «Iphone» білого кольору; мобільний телефон «VEVO»; чорнові записи щодо графіку роботи офісу; системний блок CZC6317LCB; монітори марки «LG» - 8 шт.; монітори марки «HP» - 48 шт.; монітор марки «Lenovo»; монітори марки «Samsung» - 2 шт.; монітори марки «DELL» - 92 шт.; ноутбук марки «DELL».

Частиною 3 статті 233 вказано, що розгляд клопотання здійснюється згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, з врахуванням положень цієї частини статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 234 КПК України, у разі відмови у задоволенні клопотання про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи слідчий, прокурор не має права повторно звертатися до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на обшук того самого житла чи іншого володіння особи, якщо у клопотанні не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею.

При цьому, зі змісту вказаної ухвали не вбачається обізнаність слідчого судді при прийнятті рішення за клопотанням про повторність звернення з ним до суду. Будь - які нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею при винесенні Ухвали від 24 липня 2025 року в Ухвалі слідчого судді від 31 липня 2025 року не вказані. Клопотання з якими прокурор звертався до слідчих суддів до матеріалів справи не надані у зв`язку з чим слідчий суддя позбавлений можливості надати правову оцінку дотриманню вимог ч. 6 ст. 234 КПК України.

Крім того, вказана ухвала була винесена 31 липня 2025 року, як вбачається з даних системи Д-3, прокурор звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва в цей же день, при тому, що обшук було проведено 15 липня 2025 року.

Представники третьої особи стосовно майна якої вирішується питання про арешт звертали увагу суду на той факт, що підстав для проведення невідкладеного обшуку не існувало, оскільки кримінальне провадження розслідується ще з 2023 року.

Слідчий суддя зважає на те, що кримінальне провадження було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 серпня 2023 року, запис №1 містить у собі інформацію щодо можливого вчинення кримінального правопорушення з адресою: м. Київ, Гринченка, 2/ 1. Ця інформація також вказана і у листі ГО «Прозора дія».

Однак, слідчий суддя зважає на те, що перевірка наявності підстав для проведення невідкладеного обшуку є предметом дослідження при винесенні ухвали про надання дозволу на проведення обшуку, відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України.

Також, слідчим суддею було досліджено додані до клопотання прокурором лист ГО «Прозора дія» (а.с. 13 - 16), лист Верховної ради України (Вих. №35/08-23 від 10 серпня 2023 року) (а.с. 17 - 18), Протоколи прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 09.08.2023 року (а.с. 19), Рапорт (а.с. 20), Доручення (у порядку ст. 36, 41 КПК України) про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0002299 (а.с. 21 - 28), Постанову про залучення спеціального підрозділу для забезпечення проведення слідчих (розшукових) дій від 08.07.2025 року (а.с. 29 - 30), Протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 08.08.2023 року (а.с. 31 - 35), Протокол допиту свідка ОСОБА_11 (а.с. 36 - 39), Договір оренди (найму) №2Г-21-05-25 від 21.05.2025 року, Ухвали слідчих суддів Солом`янського районного суду м. Києва за період 2023 - 2024 роки, роздруківки інформації зі ЗМІ та телеграм - каналів.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Як вбачається з ч. 1 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298 - 2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням щодо накладення арешту на вилучені речі, зокрема, монітори, з метою забезпечення речових доказів. При цьому, яким саме ознакам, вказаним у статті 98 КПК України відповідає вказане майно в клопотанні не вказано, в судовому засіданні прокурором не наведено.

Також, як вбачається з Ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_12 від 22 липня 2025 року (справа №760/20023/25), клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002299, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2023 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України, - було повернуто прокурору; встановлено строк в сімдесят дві годин з моменту отримання копії ухвали прокурором для усунення недоліків (а.с. 10).

Прокурор повторно звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва 06 серпня 2025 року.

При цьому, матеріали справи не містять у собі доказів отримання прокурором вказаної ухвали від 22.07.2025 року у певну дату, що позбавляє можливості слідчого судді перевірити своєчасність звернення прокурора до слідчого судді після усунення недоліків.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Слідчий суддя зважає на положення ст. 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якого кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Будь яке втручання у право власності має бути передбачене законом, переслідувати легітимну мету та бути пропорційним.

Слідчий суддя враховує, що органом досудового розслідування здійснюється розслідування кримінального провадження за ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України. При цьому, доказів визнання у кримінальному провадженні будь - яку особу потерпілою надано слідчому судді не було.

Також, слідчий суддя зважає на те, що кримінальне провадження розслідується понад два роки, протягом цього часу вже було неоднаразово проведено обшуки, зокрема і за адресою: м. Київ, вул. Б. Гринченка 1/2 Г, було вилучено майно, яке в подальшому було повернуто власнику, тож не містило у собі будь - яку інформацію, яка має значення для кримінального провадження., на підтвердження чого до матеріалів справи було надано відповідні ухвали слідчих суддів Солом`янського районного суду м. Києва.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170 - 175, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002299, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2023 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України, - відмовити.

Майно, вилучене в ході проведення невідкладного обшуку в приміщенні офісу № НОМЕР_2 , що знаходиться на 2 поверсі бізнес-центру «Протасов» за адресою м. Київ, вул. Миколи Грінченка 2/1 корп. Г, що належить ТОВ «ДМВ ГРУП», код ЄДРПОУ 35644765, та перебуває в оренді у ОСОБА_8 , а саме: Методичні документи щодо спілкування з людьми; Системний блок НР84; 18 паперових конвертів із сім-картами; Мобільний телефон «Iphone» білого кольору; Мобільний телефон «VEVO»; Чорнові записи щодо графіку роботи офісу; Системний блок CZC6317LCB; Монітори марки «LG» - 8 шт.; Монітори марки «HP» - 48 шт.; Монітор марки «Lenovo»; Монітори марки «Samsung» - 2 шт.; Монітори марки «DELL» - 92 шт.; Ноутбук марки «DELL», - негайно повернути власнику (володільцю) ОСОБА_8 .

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, підозрюваному, захиснику. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 03 жовтня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1