Справа 991/5553/21
Провадження 1-в/991/75/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року Вищий антикорупційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

його захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання засудженого ОСОБА_3 про його тимчасове залишення в слідчому ізоляторі у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20 лютого 2020 року за № 0000132, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Оренбург Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Каховка Херсонської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В :

І. Історія провадження та суть клопотання засудженого

1.1. Вироком Вищого антикорупційного суду (надалі - ВАКС) від 15 лютого 2024 року, серед іншого, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 років і 3 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій на підприємствах, у статутних капіталах яких наявна частка державної або комунальної власності, та займатися діяльністю у сфері права строком на 3 роки з конфіскацією 1/2 належного йому на праві власності майна.

Ухвалою АП ВАКС від 05 листопада 2024 року апеляційні скарги сторони захисту було залишено без задоволення, а вирок ВАКС від 15 лютого 2024 року залишено без змін.

Постановою ВС ККС від 20 листопада 2025 року касаційні скарги сторони захисту було залишено без задоволення, а вирок ВАКС від 15 лютого 2024 року та ухвалу АП ВАКС від 05 листопада 2024 року залишено без змін.

1.2. 26 грудня 2025 року до ВАКС надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про його тимчасове залишення у ДУ «Київський слідчий ізолятор» до 20 лютого 2026 року для підготовки заяви про перегляд постанови ВС ККС від 20 листопада 2025 року за нововиявленими обставинами.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. У судовому засіданні сторона захисту засудженого ОСОБА_3 заявила усне клопотання про залишення клопотання засудженого ОСОБА_3 про його тимчасове залишення у ДУ «Київський слідчий ізолятор» без розгляду.

2.2. Прокурор ОСОБА_7 у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду (ч. 5 ст. 539 КПК України).

ІІІ. Мотиви та висновки суду

3.1. Заслухавши думку осіб, які беруть участь у судовому засіданні, суд дійшов таких висновків.

3.2. Правове регулювання.

Відповідно до приписів ст. 63 Конституції України засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Основним Законом (ст. 64 Конституції України).

Згідно з ч. 3 ст. 43 КПК України, засуджений має права обвинуваченого, передбачені ст. 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження. Зокрема, обвинувачений має право оскаржувати в установленому КПК порядку судові рішення та ініціювати їх перегляд, знати про подані на них апеляційні та касаційні скарги, заяви про їх перегляд, подавати на них заперечення (ч. 4 ст. 42 КПК України).

Суд має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого в слідчому ізоляторі та про переведення засудженого з колонії, слідчого ізолятора для розгляду кримінального провадження (п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Питання, передбачене п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України, у разі, якщо вирішення питання необхідне у зв`язку зі здійсненням судового розгляду, вирішується судом, який його здійснює (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України).

3.3. Висновки суду

Кримінальний процесуальний закон прямо не передбачає можливості залишення клопотання засудженого про його тимчасове залишення в слідчому ізоляторі без розгляду за клопотанням засудженого та, відповідно, не визначає, яке рішення може ухвалити суд у випадку надходження такого клопотання.

Проте засада диспозитивності, передбачена ст. 26 КПК України, визначає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень кримінальним процесуальним законом.

Прохання не розглядати подане клопотання судом є способом використання засудженим ОСОБА_3 своїх прав, а тому розгляд клопотання всупереч волі особи, яка його подала, становило б порушення засади диспозитивності та перебувало б за межами компетенції суду.

Керуючись статтями 369, 372, 376 КПК України, головуючий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про його тимчасове залишення в слідчому ізоляторі,- залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1