Справа № 752/3564/25
Провадження № 1-кс/752/1359/25
У Х В А Л А

Іменем України

20 лютого 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представників власника майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Києва клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000417, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання прокурор вказує наступне.

У провадженні СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000417 від 27.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що колишній заступник директора з експертизи тимчасової непрацездатності КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3» Шевченківського району міста Києва ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, налагодила схему одержання від громадян неправомірної вигоди за встановлення ступеня їх працездатності, визначення групи інвалідності та за визнання їх непридатними для проходження служби в Збройних силах України з подальшим списанням з військового обліку.

Крім того, встановлено, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0003294 від 08.11.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді заступника директора з експертизи тимчасової непрацездатності комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Шевченківського району міста Києва, виконуючи відповідні організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, відповідно до положень примітки 1 до ст. 364 КК України та ст. 18 КК України є службовою особою, діючи за попередньою змовою з невстановленими під час досудового розслідування особами, переслідуючи корисливий мотив, умисно з метою отримання неправомірної вигоди для себе, достовірно знаючи, що документи, подані ОСОБА_7 , встановлюють підстави для звернення до МСЕК та отримання довідки про присвоєння 2ої групи інвалідності, запевнила

ОСОБА_7 , про те, що документи не дають підстави для направлення на медико-соціально-експертну комісію та в подальшому шляхом вимагання передачі грошових коштів у розмірі 5 тисяч доларів США запевнила про готовність особисто підписати форму первинної облікової документації 088/0 «Направлення на медико-соціальну експертизу» та передати до міської спеціалізованої травматологічної медико-соціальної комісії з метою встановлення комісією на підставі поданих документів ОСОБА_6 , 2-ої групи інвалідності для ОСОБА_7

14.01.2025 приблизно о 16 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку 4-А, що по вул. Парково-Сирецька, переслідуючи умисел, спрямований на одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за сприяння оформлення та видачу ОСОБА_7 , витягу з рішення експертної комісії з оцінювання повсякденного функціонування особи про встановлення інвалідності 2-ої групи строком до 08.01.2027, отримала від останнього неправомірну вигоду у розмірі 210 000 гривень (Двісті десять тисяч гривень).

Відповідно до ст. 276 - 278 КПК України, 15.01.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України в рамках кримінального провадження № 0000417 від 27.01.2025.

Безпосередньо під час затримання вказаної вище особи, слідчий отримав відомості про те, що за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме житлі за адресою: АДРЕСА_1 , може зберігатися майно, що має силу речових доказів та в сукупності з іншими, вже отриманими під час досудового розслідування доказами, має важливе значення для встановлення істини у кримінальному провадженні. Тому, в порядку ч.3 ст.233 КПК України, слідчий проник до житла гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вказаною вище адресою та у зв`язку з невідкладним випадком, пов`язаним із врятування майна, що може бути речовими доказами у кримінальному провадженні, провів там обшук, під час якого виявив та вилучив: грошові кошти (купюри): номіналом 100 доларів США у кількості 240 шт. на загальну суму 24000 доларів США ( двадцять чотири тисячі доларів США), які поміщені та опечатані в спец. пакет NPU1403244; грошові кошти (купюри): номіналом 1000 грн. у кількості 111 шт., номіналом 500 грн. у кількості 92 шт., номіналом 200 грн. у кількості 5 шт., на загальну суму 158000 грн. ( сто п`ятдесят вісім тисяч гривень), які поміщені та опечатані в спец. пакет NPU1403237; печатки у кількості 3 шт., які поміщені та опечатані до спец пакету EXP0325963; довідки ЛЛК КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги №3 «Шевченківського району м. Києва з печаткою лікарсько консультативної комісії у кількості 13 шт., які поміщені та опечатані до спец. пакету EXP0327415; паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_8 , серія НОМЕР_1 та паспорт громадянина України ОСОБА_6 , серія № НОМЕР_2 , які поміщені та опечатані до спец. пакету PSP3303558.

У подальшому слідчим суддею Голосіївського районного суду міста Києва надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_9 від 14.01.2025 року, визнано речовим доказом грошові кошти (купюри): номіналом 100 доларів США у кількості 240 шт. на загальну суму 24000 доларів США (двадцять чотири тисячі доларів США), які поміщені та опечатані в спец. пакет NPU1403244; грошові кошти (купюри): номіналом 1000 грн. у кількості 111 шт., номіналом 500 грн. у кількості 92 шт., номіналом 200 грн. у кількості 5 шт., на загальну суму 158000 грн. ( сто п`ятдесят вісім тисяч гривень), які поміщені та опечатані в спец. пакет NPU1403237; Печатки у кількості 3 шт., які поміщені та опечатані до спец пакету EXP0325963; довідки ЛЛК КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги №3 «Шевченківського району м. Києва з печаткою лікарсько консультативної комісії у кількості 13 шт., які поміщені та опечатані до спец. пакету EXP0327415; паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_8 , серія НОМЕР_1 та паспорт громадянина України ОСОБА_6 , серія № НОМЕР_2 , які поміщені та опечатані до спец. пакету PSP3303558 за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Метою арешту майна прокурор зазначає збереження речових доказів.

У судовому засіданні винесене на розгляд слідчому судді клопотання прокурор підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Захисники у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували в повному обсязі, перш за все з підстави того, що грошові кошти, на які прокурор просить накласти арешт, не перебувають у власності ОСОБА_6 , а є власністю іншої особи ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вказали, що на підтвердження цього факту надають відповідні докази.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, долучені в його обґрунтування докази та заслухавши пояснення сторін, приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000417 від 27.01.2025 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в цьому кримінальному провадженні необхідність у накладенні арешту на майно обгрунтовується наявністю підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зазначених вимог закону прокурор, який звернувся з клопотанням про арешт майна, не дотримався в повному обсязі.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Накладаючи арешт на майно з підстав передбачених п. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя не тільки має переконатися в тому, що майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а й врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, винесення постанови про визначення майна речовим доказом, не може бути єдиною підставою, для арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає, що грошові кошти, про арешт яких клопоче прокурор, не відповідають критерію речових доказів у розумінні ст. 98 КПК України, а саме не доведено, що вони були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Беручи до уваги вищевикладене, слідчий суддя приходить висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 170, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання залишити без задоволення

2.Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1