У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

судді ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2 ,

особи відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_3 ,

законного представника ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, в рамках кримінального провадження, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді стрільця третього стрілецького відділення першого стрілецького взводу третьої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування частини не пізніше 21:00 год. 15.03.2023 самовільно залишивши тимчасове розташування військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 та відсутній на службі без поважних причин по 15.11.2024, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_3 підтримав та просив задовольнити.

ОСОБА_3 обставини викладені в обвинувальному акті визнав повністю та просив застосувати до нього примусові заходи медичного характеру.

Законний представник та захисник особи відносно якої розглядається клопотання просили розглянути клопотання та задовольнити таке.

Оскільки прокурор, особа відносно якої розглядається клопотання, її законний представник та захисник не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що ОСОБА_3 не заперечує, щодо обставин кримінального правопорушення, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом ОСОБА_3 та дослідженням висновку експерта та документів, які характеризують особу ОСОБА_3 ..

Суд оцінює, що показання ОСОБА_3 в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності його вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у суду не має.

Суд, обмежившись допитом ОСОБА_3 , дослідженням висновку експерта приходить до висновку, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану кваліфіковано вірно.

Разом з тим, згідно висновку судово психіатричної експертизи № 1134 від 13.08.2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в даний час страждає хронічним психічним захворюванням - параноїдною шизофренією, приступоподібного типу перебігу з вираженим дефектом особи в емоційно - вольовій сфері, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих йому дій ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , також страждав хронічним психічним захворюванням - параноїдною шизофренією приступоподібного типу перебігу з вираженим дефектом особи в емоційно вольовій сфері, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Дане хронічне психічне захворювання було діагностовано у ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у 2015 році. За своїм психічним станом, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно вимог ст. 18 п. 1 КК України суб`єктом злочину є фізична, осудна особа, а згідно вимог ст. 19 п. 2 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Приймаючи до уваги що ОСОБА_7 на момент скоєння суспільно - небезпечного діяння, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України знаходився у стані неосудності, що позбавляло його здатності правильно розуміти значення своїх дій та керувати ними, а тому до нього слід застосувати примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем його проживання.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513, 516 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем його проживання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1