Справа № 214/6766/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, клопотання власника майна ОСОБА_4 про зобов`язання повернути вилучене майно, подане в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000682 від 18.09.2025, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01.08.2025 року у кримінальному провадженні №0000682 від 28.05.2025 року на вилучене майно.

В обґрунтування свого клопотання ОСОБА_4 послався, зокрема, на те, що обшук проводився у рамках кримінального провадження за ознаками ч. 4 ст. 185 КК України ч. 4 ст. 185 КК України (крадіжка). Разом з тим, жодне з вилучених речей мобільні телефони, комп`ютерна техніка, сім-банки, сім-картки чи блокнот не мають жодного відношення до предмета та об`єктивної сторони вказаного злочину. Вказане майно не може бути знаряддям чи засобом вчинення крадіжки, не є предметом злочину та не має жодного значення для розслідування діяння, яке інкримінується.

Фактично, сторона обвинувачення, обґрунтовуючи клопотання про арешт, діяла виключно на припущеннях, які не підтвердилися ані під час проведених обшуків, ані в подальшому в ході досудового розслідування. Це дає підстави сумніватися у правомірності та обґрунтованості втручання в право власності.

З моменту вилучення майна минуло понад один місяць, що надало стороні обвинувачення достатньо часу для проведення огляду та фіксації усіх відомостей, які могли б мати значення для провадження. Проте жодної причетності ОСОБА_4 до інкримінованого правопорушення не встановлено. Більше того, на теперішній час:

- жодній особі у цьому кримінальному провадженні не повідомлено про підозру;

- відсутні будь-які цивільні позови;

- не доведено факту вчинення злочину чи наявності події злочину.

Відтак, тривале обмеження права власності особи без достатніх правових підстав суперечить принципу розумності строків досудового розслідування, закріпленому у ст. 28 КПК України, а також принципу непорушності права власності, гарантованого Конституцією України.

На теперішній час відпала будь-яка необхідність у подальшому застосуванні арешту на майно, оскільки мета його накладення (збереження речових доказів) вичерпана, а обставини, що стали підставою для арешту, відсутні.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Власник майна ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, подав заяву, в якій підтримав своє клопотання, просив скасувати арешт, так як він не займається жодними забороненими видами діяльності, лише розробляє інтернет ігри. Арешт майна порушує його право власності.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить наступного висновку.

Відділенням поліції №4 Криворізького районного управління поліції в Дніпропетровській області Головного управління національної поліції, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000682 від 28.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.10.2025 у справі №214/6766/25 задоволено клопотання слідчого, та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене 03.10.2025, в ході проведення обшуку на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (1-й поверх 5-ти поверхового житлового будинку, площа 384,5 кв. м.), а саме на:

1. Ноутбуки, з них: 18 (вісімнадцять) ноутбуків марки «DELL LATITUDE», 2 (два) ноутбуки марки «LENOVO», (Всього вилучено 20 одиниць вказаної техніки).

2. Відео-консоль марки «PLAYSTATION 4» - 1 (одна) консоль (Всього вилучено 1 одиниця вказаної техніки).

3. Чорнові записи у вигляді зошита 1 (один) зошит.

4. WI-FI маршрутизатори, з них: 1 (один) маршрутизатор марки «TP LINK». (Всього вилучено 1 одиниця вказаної техніки).

5. Телевізор марки «2Е» в кількості - 1 (один) телевізор (Всього вилучено 1 одиниця вказаної техніки).

7. Комп`ютерна периферія різних виробників (зарядні пристрої, кабелі живлення) 30 (тридцять) одиниць.

Власником арештованого майна є ОСОБА_4 .

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Із мотивувальної частини ухвали слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.10.2025 вбачається, що підставами накладення арешту є забезпечення кримінального провадження, а саме, забезпечення речових доказів у кримінальному провадженні.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства щодо накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено, обґрунтовуючи клопотання про накладення арешту, орган досудового розслідування вважав, що ОСОБА_4 має відношення до налагодження роботи «ботоферми» та є фактичним її власником із використанням польських SIM-карток (+48). Водночас такі доводи мають загальний та припущений характер: вони лише констатують існування «ботоферм» і використання SIM-банків, але не містять жодних конкретних доказів, що саме вилучене у ОСОБА_4 майно застосовувалося для шахрайських операцій.

Окремо слід зазначити, що кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000682 від 28.05.2025 року з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. В той же час зі змісту довідки щодо запланованих заходів в рамках проведення операції «Ботоферма» з 28.07 по 31.07 слідує, що злочин має ознаки електронного шахрайства.

Така невідповідність правової кваліфікації вказує на відсутність прямого зв`язку між вилученим майном і подією злочину.

Слідчий суддя також враховує, що майно вилучене 03.10.2025. Станом на день розгляду клопотання, а саме на 21.11.2025 минуло понад півтора місяці. Сторона обвинувачення мала достатньо часу для проведення огляду, вилучення необхідної інформації, фіксації будь-яких даних. Однак, на даний час в межах даного кримінального провадження існує ряд обставин, які вказують, що необхідність застосування арешту відпала, зокрема: жодній особі не повідомлено про підозру; цивільний позов не заявлений; доказів використання вилученого майна для вчинення інкримінованих дій не здобуто; факт події злочину в частині причетності ОСОБА_4 не доведений.

Разом з тим, ані в клопотанні ані в матеріалах кримінального провадження не зазначено, яким чином та якими доказами підтверджуються обставини, що ОСОБА_4 причетний до вказаного злочину.

Матеріали кримінального провадження не містять інформації про те, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи вказане, слідчий суддя приходить висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належного йому майна, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання власника майна ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000682 від 28.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 жовтня 2025 року постановленої у кримінальному провадженні №0000682 на вилучене 03.10.2025, в ході проведення обшуку на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (1-й поверх 5-ти поверхового житлового будинку, площа 384,5 кв. м.), а саме на:

1. Ноутбуки, з них: 18 (вісімнадцять) ноутбуків марки «DELL LATITUDE», 2 (два) ноутбуки марки «LENOVO», (Всього вилучено 20 одиниць вказаної техніки).

2. Відео-консоль марки «PLAYSTATION 4» - 1 (одна) консоль (Всього вилучено 1 одиниця вказаної техніки).

3. Чорнові записи у вигляді зошита 1 (один) зошит.

4. WI-FI маршрутизатори, з них: 1 (один) маршрутизатор марки «TP LINK». (Всього вилучено 1 одиниця вказаної техніки).

5. Телевізор марки «2Е» в кількості - 1 (один) телевізор (Всього вилучено 1 одиниця вказаної техніки).

7. Комп`ютерна периферія різних виробників (зарядні пристрої, кабелі живлення) 30 (тридцять) одиниць.

Зобов`язати прокурора/слідчого повернути зазначене майно власнику ОСОБА_4 .

Зобов`язати ОСОБА_4 зберігати вище зазначене майно в належному стані та в будь-який час надати можливість доступу до речового доказу слідчому, прокурору та суду.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1