В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Ужгород, кримінальне провадження № 308/16429/25, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001916 від 23.10.2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , у званні «солдат», раніше судимого: вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ від 16.05.2022 року до покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, згідно довідки УІТ звільненого по відбуттю покарання 23.06.2025 року, -

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

23.10.2025 близько 12:45 годині, ОСОБА_4 реалізуючи свій протиправний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, скориставшись моментом, коли за ним ніхто не спостерігав, шляхом вільного доступу, викрав термінал збору даних марки «Zebra» ТС26 (ТС26ВК-11В232-А6), який знаходився на прилавку магазину «Комфі», що за адресою: м. Ужгород, вул. Легоцького, буд. 19А, після чого з викраденим пішов в невідомому напрямку.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , спричинив потерпілому ТОВ «Комфі Трейд» матеріального збитку на загальну суму - 18521,40 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому та підтвердив обставини вчиненого злочину, що викладені в обвинувальному акті, при цьому вказавши суду час, місце і спосіб вчиненого злочину. На даний час шкодує у вчиненому та просить суд суворо його не карати.

Представник потерпілого ТОВ «Комфі Трейд» - ОСОБА_6 у судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Цивільний позов не заявляє, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Покарання просила призначити на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, які правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності і істинності їх позицій не має, розуміючи при цьому, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ст. 23 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні. При цьому суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинність у вчинені злочинів, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

У справах Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії від 06.12.1998 (пункт 253), Козинець проти України від 06.12.2007 (пункт 54), Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011 (пункт 150), Зякун проти України від 25.02.2016 (пункт 40) Європейський Суд неодноразово наголошує про те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Отже, заслухавши думку сторін судового провадження, суд приходить, «поза розумним сумнівом», до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину) за ч. 4 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого - вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому, відшкодував заподіяну шкоду; дані про його особу, зокрема те , що останній під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є те, що останній щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину даючи визнавальні показання.

Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 те, що останній свою вину визнав повністю, потерпілі не мають до обвинуваченого претензій.

Обставиною, визначеною ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочину.

Дослідивши в сукупності наведені вище докази, зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжує покарання, особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, з врахуванням висловленої в судовому засіданні позиції прокурора, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій ч.4 ст. 185 КК України.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, на даний час має непогашену судимість та вчинив новий умисний, корисливий злочин, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, а тому вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69,75 КК України, в ході розгляду справи не встановлено.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати по справі складають 2228,50 грн. за проведену по справі експертизу, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Долю речових доказів по справі, суд вирішує у порядку визначеному ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.7-29, 368-371,373,374,376,392,394,395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування призначеного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання, рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з: 20 год., 03 хв., 23.10.2025 року.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Стягнути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 2228,50 грн. затрачених на проведення судової експертизи.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон чорного кольору марки «Zebra» ТС26 з ознаками зносу на момент вилучення в робочому стані, ІМЕІ : НОМЕР_2 з сім картою всередині № НОМЕР_3 , який було поміщено та упаковано в спец. пакет НПУ №NPU5813055 повернути власнику;

- відеозапис з камери внутрішнього відео спостереження на диску DVD-R зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1