Провадження № 1-кс/201/5351/2025
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю представника володільця майна - адвоката ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 10.06.2025 в межах кримінального провадження № 0000577, внесеного до ЄРДР 01.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в особі представника адвоката ОСОБА_3 звернулося до слідчого судді із клопотанням про часткове скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000577 від 01.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 190 КК України ухвалою слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 10.06.2025 у справі № 201/7121/25 накладений арешт на транспортний засіб марки BMW, комерційний опис 520i, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , вартістю 429 200,00 грн, який зареєстрований 16.02.2024 за ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ОСОБА_5 укладений договір фінансового лізингу №16916/02/24-Г від 01.02.2024, а також 01.02.2024 між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_5 і ОСОБА_6 укладений договір поруки до договору фінансового лізингу з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 усіх її грошових зобов`язань за договором фінансового лізингу.

На виконання умов договору фінансового лізинг ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » набуло у свою власність і передало на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлений ОСОБА_5 транспортний засіб, а ОСОБА_5 зобов`язалася його прийняти та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов договору фінансового лізингу та положень Закону України «Про фінансовий лізинг».

Після прийняття 16.02.2024 за актом приймання-передачі транспортного засобу у користування ОСОБА_5 , починаючи вже з другого лізингового платежу жодного разу не вносила своєчасно лізингові платежі, встановлені договором фінансового лізингу, систематично допускала прострочення понад 60 календарних днів, що підтверджується банківською випискою, платіжними інструкціями та розрахунком заборгованості

18.06.2024 на адресу ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , на їх електронні пошти надіслана досудова вимога №УФ-68233 про сплату простроченої заборгованості по внесенню лізингових платежів, з попередженням розірвання договору фінансового лізингу.

25.09.2024 на адресу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на їх електронні пошти надіслана досудова вимога №УФ-71827 про сплату простроченої заборгованості по внесенню лізингових платежів, з попередженням розірвання договору фінансового лізингу.

14.01.2025 так само їм надіслана досудова вимога №УФ-76543 про сплату простроченої заборгованості по внесенню лізингових платежів, з попередженням розірвання договору фінансового лізингу.

Враховуючи незадовільну платіжну дисципліну ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за договором фінансового лізингу, яка підтверджується систематичною прострочкою оплати лізингових платежів понад 60 календарних днів, керуючись нормами Закону України «Про фінансовий лізинг» та умовами договору фінансового лізингу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надіслало 04.04.2025 на адресу ОСОБА_6 та ОСОБА_6 та на їх електронні пошти повідомлення №УФ-80239 про відмову (розірвання) від договору фінансового лізингу, яким повідомили, що договір фінансового лізингу вважається розірваним з 14.04.2025.

Прострочена заборгованість не була погашена ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ані на дату відправки зазначеного повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу (04.04.2025) ані на дату розірвання договору (14.04.2025). Згідно із п. 7.2. Загальних умов договору фінансового лізингу, що розміщені у відкритому публічному доступі на офіційному веб-сайті ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 або QR-кодом, що зазначений у п. 14 договору фінансового лізингу, у разі, якщо, зокрема, Лізингоодержувачем буде допущено прострочення в оплаті одного лізингового платежу терміном на 20 (двадцять) і більше календарних днів, а також, якщо Лізингоодержувач своїми діями/бездіяльністю порушує інші умови Договору в т.ч. договорів страхування, сторони дійшли згоди про те, що в якості оперативно-господарських санкцій згідно зі статтями 235-237 Господарського кодексу України Лізингодавець має право в будь-який момент (в тому числі без згоди та участі Лізингоодержувача) тимчасово обмежити право користування (володіння) об`єктом лізингу до моменту повного погашення Лізингоодержувачем заборгованості, що утворилася за договором, або усунення порушення договорів страхування шляхом: 1. - вилучення у Лізингоодержувача комплекту ключів від об`єкта лізингу, реєстраційних документів, державних реєстраційних номерів; 2. - блокування коліс об`єкта лізингу (або використання інших технічних засобів, які унеможливлюють експлуатацію об`єкта лізингу); 3. - використання електронних засобів, які унеможливлюють рух об`єкта лізингу (системи моніторингу, контролю, стеження на основі систем супутникової GPS-навігації тощо) за умови коли такі засоби встановлені на об`єкті лізингу (в тому числі на підставі рішення про фінансування Лізингоодержувача); 4. - вилучення об`єкта лізингу (в т.ч. для відповідального зберігання). Лізингодавець має право самостійно без згоди та участі Лізингоодержувача або особи, яка має право користуватися об`єктом лізингу, вступити у володіння об`єктом лізингу, перевезти за допомогою спеціальних технічних засобів, евакуатора або будьякого іншого технічного пристрою об`єкт лізингу в будь-яке зручне для Лізингодавця місце і (або) утримувати об`єкт лізингу до моменту повного погашення заборгованості Лізингоодержувачем за договором, дострокового викупу та/або усунення порушень умов Договору в тому числі умови договорів страхування. Під час застосування оперативно-господарських санкцій, лізингодавець не несе відповідальності за збереження та подальшу наявність будь-яких речей, залишених в об`єкті лізингу лізингоодержувачем та/або особою, яка має право користуватися об`єктом лізингу. Застосування оперативно-господарських санкцій відповідно до цього пункту здійснюється шляхом підписання акта про застосування певного виду оперативногосподарської санкції, який підписується лізингодавцем та лізингоодержувачем, а у разі відсутності згоди лізингоодержувача комісією, склад якої затверджується лізингодавцем. Зазначені оперативно-господарські санкції підлягають припиненню за умови, що не відбулось розірвання договору та якщо лізингоодержувачем буде здійснено погашення заборгованості за договором чи усунення порушень умов договору в тому числі умови договорів страхування. Сторони узгодили, що у разі, коли відносно об`єкта лізингу застосовано оперативно-господарські санкції у вигляді вилучення об`єкта лізингу та лізингодавець на підставах, передбачених статтею 11 Загальних умов, приймає рішення про розірвання договору, договір вважатиметься розірваним, а об`єкт лізингу таким, що повернутий з дати, яка зазначена у повідомленні про розірвання договору. Витрати, що виникають у зв`язку з застосуванням оперативно-господарських санкцій, здійснюються за рахунок Лізингоодержувача.

Враховуючи, що ОСОБА_5 допущено прострочення в оплаті одного лізингового платежу терміном на 20 (двадцять) і більше календарних днів, а також керуючись зазначеним пунктом Загальних умов Договору фінансового лізингу, ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було вимушено 27.03.2025 вилучити переданий у користування транспортний засіб, про що складено акт тимчасового вилучення майна.

Згідно із п. 3 Акта тимчасового вилучення майна ОСОБА_6 (особа, у якій було вилучено транспортний засіб) своїм підписом підтвердив, що на момент передачі транспортного засобу жодних особистих, інших цінних речей, а також майна третіх осіб в транспортному засобі, який передається немає. Претензії до лізингодавця (його представників) відсутні.

На місце вилучення транспортного засобу співробітниками ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » були викликані співробітники поліції, які пересвідчились у правомірності здійснення вилучення транспортного засобу співробітниками ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

З цих питань 26.09.2025 старшим слідчим СВ відділу поліції №2 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_7 також допитано менеджера (управителя) систем інформаційної безпеки відділу економічної безпеки Південного регіону управління економічної безпеки Департаменту претензійно-позовної роботи та економічної безпеки ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_8 .

Слідчий ОСОБА_9 звертався до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з запитом №43.2/1577 від 12.05.2025 про надання оригіналів наступних документів: статут ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; договір фінансового лізингу №16916/02/24-Г від 01.02.2024; наказ про прийняття на роботу співробітників ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які працювали по договору фінансового лізингу №16916/02/24-Г від 01.02.2024; документи на транспортний засіб.

На запит ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надало слідчому відповідь із документами, вказавши, серед іншого, що ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є фінансовою компанією з правом надання послуги - фінансовий лізинг. ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розміщує інформацію на власному веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та Положення про авторизацію надавачів фінансових послуг та умови здійснення ними діяльності з надання фінансових послуг, затвердженого Постановою Правління НБУ від 29 грудня 2023 року №199. Надавач фінансових послуг та/або посередник відмовляє в розкритті інформації, що становить таємницю фінансової послуги, якщо за своєю формою або змістом запит відповідного державного органу не відповідає вимогам, зазначеним у пунктах 20, 21 розділу ІІІ цього Положення про авторизацію надавачів фінансових послуг та умови здійснення ними діяльності з надання фінансових послуг, затвердженого Постановою Правління НБУ від 29 грудня 2023 року №199.

Поданий запит за своєю формою не відповідає вимогам, зазначеним у пункті 20 розділу III Положення, а саме, запит не підписаний керівником державного органу (чи його заступником) та не скріплений гербовою печаткою. Враховуючи вищевикладене, ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » змушене відмовити Вам у розкритті інформації та наданні документів, що становлять таємницю фінансової послуги, до моменту отримання належним чином оформленого запиту з урахуванням вищезазначених законодавчих вимог.

В подальшому, замість підписання запиту начальником відділу поліції слідчий ймовірно звертався до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до вищеперелічених документів. Проте в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні судові акти з цього приводу. В подальшому замість отримання вищезазначених документів від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в спосіб передбачений вищезазначеними нормами діючого законодавства України, старший слідчий ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб, ВЛАСНИКОМ, якого є ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Однак, не розібравшись в цивільно-правових відносинах, а саме, у розрахунках простроченої заборгованості по сплаті лізингових платежів та банківських платіжних документах, слідчий надав слідчому судді та прокурору невірну суперечливу інформацію про те, що потерпіла сплатила 11.04.2025 року заборгованість та щомісячний платіж, що підтверджується чеками за сплату, а подальше розпорядження власником свого же майна після розірвання договору фінансового лізингу, на переконання слідчого, стало підставою для оголошення транспортного засобу у розшук та накладення на нього арешту з забороною користування, володіння та розпорядження власником свого же майна.

В подальшому, після звернення ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з відповідними скаргами до Офісу Генерального прокурора та Державного бюро розслідувань, на офіційну електронну поштову скриньку від т.в.о. начальника відділу поліції №2 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 надійшов запит з таким самим змістом, як і запит №43.2/1577 від 12.05.2025 слідчого. ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в строки, передбачені чинним законодавством України, надало на нього відповідь з доданими документами. Однак після надання відповіді на вищезазначений запит т.в.о. начальника відділу поліції та після допиту співробітника ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який приймав участь у вилученні транспортного засобу, жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а наявність шестимісячного арешту на користування, володіння та розпорядження транспортним засобом та оголошення його у розшук перешкоджає ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вільно здійснювати свою господарську діяльність.

На підставі викладеного, просив скасувати арешт з транспортного засобу марки BMW, комерційний опис 520i, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який накладено ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 10.06.2025 року по справі №201/7121/25.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні проти клопотання заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що ОСОБА_5 було погашено заборгованість по договору фінансового лізингу, але автомобіль було вилучено без попередження.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, приходить до такого висновку.

Встановлено, що СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування, у кримінальному провадженні № 0000577, внесеного до ЄРДР 01.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

За обставинами, встановленими під час досудового розслідування 11.04.2025 ЧЧ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області зареєстровано заяву до ЖЄО 14152 від 11.04.2025, в якій гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повідомив про можливі неправомірні дії невідомої особи за адресою: АДРЕСА_1 (ЖЄО 18339 від 30.04.2025). Під час досудового розслідування допитано в якості потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка пояснила, що 01.02.2024 згідно договору фінансового лізингу №16916/02/24-Г від 01.02.2024 взяла у лізинг транспортний засіб BMW 520I, 2008 р.в., бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 . Згідно договору потерпіла сплачувала кожен місяць грошові кошти згідно договору 15107,00 грн на рахунок компанії ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_5 , банк АТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » через відділення банку готівкою в касі. В серпні місяці потерпіла пропустила платіж, через що від юристів ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надійшло повідомлення про відмову (розірвання) від договору фінансового лізингу в разі несплати боргу до 14.04.2025 року, однак потерпіла сплатила 11.04.2025 року заборгованість та щомісячний платіж, що підтверджується чеками за сплату. Однак, в подальшому, фірма ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » забрала транспортний засіб без жодного попередження. В подальшому досудовим розслідуванням встановлено, що транспортний засіб BMW 520I, 2008 р.в., бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 був забраний ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », перереєстрований з новим д.н.з. НОМЕР_6 .

Постановою слідчого від 29.05.2025 транспортний засіб BMW 520I, 2008 р.в., бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 10.06.2025 у справі № 201/7121/25 накладений арешт, заборонивши відчуження, розпорядження та користування транспортним засобом BMW 520I, 2008 р.в., бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 .

Як видно зі змісту ухвали слідчого судді та матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування допитано потерпілу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка пояснила, що 01.02.2024 на підставі договору фінансового лізингу №16916/02/24-Г від 01.02.2024 взяла у лізинг транспортний засіб BMW 520I, 2008 р.в., бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 .

Водночас, одного разу у серпні 2024 пропустила виплати виплатити через фінансову скруту та через те, що вони з ОСОБА_6 не могли розібратися, через що повинні виплачувати комісію та за які послуги. З ними зв`язався менеджер ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на ім`я ОСОБА_11 ( НОМЕР_7 ) та повідомив, що їм необхідно сплатити борг, інакше авто в них можуть забрати. З ним вони вирішили питання та домовились, що в найближчий час все сплатять. Вони продовжили сплачувати поточні платежі, однак з ними зв`язався інший менеджер ОСОБА_12 ( НОМЕР_8 ), який пояснив, що він наш новий менеджер, однак також витребував у них сплату боргу. В подальшому з нами зв`язався ще один менеджер ОСОБА_13 ( НОМЕР_9 ), який запропонував зустрітися на Дніпропетровському державному цирку за адресою: АДРЕСА_2 для того щоб оглянути транспортний засіб згідно договору, на що вони погодились. 27.03.2025 при зустрічі ОСОБА_13 почав казати, що у них є заборгованість та вони пропонують поставити авто на стоянку та після сплати боргу вони зможуть її забрати. Оскільки це їм не підходило, то вони погодились поставити транспортний засіб на стоянку за адресою: АДРЕСА_1 . З ними проїхав менеджер ОСОБА_13 , який на стоянці хотів забрати документи на авто та ключі від неї, однак вони відмовились. Чоловік сфотографував авто з усіх сторін, самостійно її закрив, та вони домовились, що заберуть авто одразу після сплати боргу. Пізніше їм надійшло повідомлення про відмову (розірвання) від Договору фінансового лізингу, де було повідомлено, що якщо ми не сплачемо борг до 14.04.2025 то договір буде розірвано та вони не повернуть свої гроші та авто. 11.04.2025 вони сплатили грошові кошти включно із боргом та поточним платежем, що склало 30 457 грн та надіслали квитанцію про сплату менеджеру, однак на сьогоднішній день зворотного зв`язку не мають від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Прийшовши на стоянку, з`ясували, що транспортного засобу вже не було, в офісі нікого не було та на телефонні дзвінки ніхто не відповідав.

Також у кримінальному провадженні допитано свідком представника ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_8 , який пояснив, що дійсно, між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ОСОБА_5 укладений договір фінансового лізингу №16916/02/24-Г від 01.02.2024, а також 01.02.2024 між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_5 і ОСОБА_6 укладений договір поруки до договору фінансового лізингу з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 усіх її грошових зобов`язань за договором фінансового лізингу.

На виконання умов договору фінансового лізинг ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » набуло у свою власність і передало на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлений ОСОБА_5 транспортний засіб, а ОСОБА_5 зобов`язалася його прийняти та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов договору фінансового лізингу та положень Закону України «Про фінансовий лізинг».

Після прийняття 16.02.2024 за актом приймання-передачі транспортного засобу у користування ОСОБА_5 , починаючи вже з другого лізингового платежу жодного разу не вносила своєчасно лізингові платежі, встановлені договором фінансового лізингу, систематично допускала прострочення понад 60 календарних днів, що підтверджується банківською випискою, платіжними інструкціями та розрахунком заборгованості

18.06.2024 на адресу ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , на їх електронні пошти надіслана досудова вимога №УФ-68233 про сплату простроченої заборгованості по внесенню лізингових платежів, з попередженням розірвання договору фінансового лізингу.

25.09.2024 на адресу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на їх електронні пошти надіслана досудова вимога №УФ-71827 про сплату простроченої заборгованості по внесенню лізингових платежів, з попередженням розірвання договору фінансового лізингу.

14.01.2025 так само їм надіслана досудова вимога №УФ-76543 про сплату простроченої заборгованості по внесенню лізингових платежів, з попередженням розірвання договору фінансового лізингу.

Згідно ч.1. ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1. ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про фінансовий лізинг», у випадках, передбачених законом та/або договором фінансового лізингу, Лізингодавець, зокрема, має право відмовитися від договору фінансового лізингу. Згідно ч. 4 ст. 17 Закону України «Про фінансовий лізинг», після отримання лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу лізингодавець має право відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача, у разі якщо лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів.

Враховуючи незадовільну платіжну дисципліну ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за договором фінансового лізингу, яка підтверджується систематичною прострочкою оплати лізингових платежів понад 60 календарних днів, керуючись нормами Закону України «Про фінансовий лізинг» та умовами договору фінансового лізингу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надіслало 04.04.2025 на адресу ОСОБА_6 та ОСОБА_6 та на їх електронні пошти повідомлення №УФ-80239 про відмову (розірвання) від договору фінансового лізингу, яким повідомили, що договір фінансового лізингу вважається розірваним з 14.04.2025.

Прострочена заборгованість не була погашена ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ані на дату відправки зазначеного повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу (04.04.2025) ані на дату розірвання договору (14.04.2025).

27.03.2025 транспортний засіб марки BMW з ідентифікаційним номером НОМЕР_2 було вилучено, про що складено відповідний акт тимчасового вилучення майна. Свідок разом з Начальником відділу економічної безпеки Південного регіону управління економічної безпеки Департаменту претензійно-позовної роботи та економічної безпеки ОСОБА_14 в межах запланованого відрядження до м. Дніпро, було здійснено вилучення зазначеного транспортного засобу.

На питання слідчого про те, на яких підставах та при яких обставинах проводилось вилучення транспортного засобу марки BMW з ідентифікаційним номером НОМЕР_2 , зазначив, що згідно п. 7.2. Загальних умов Договору фінансового лізингу... у разі, якщо, зокрема, Лізингоодержувачем буде допущено прострочення в оплаті одного лізингового платежу терміном на 20 (двадцять) і більше календарних днів... Лізингодавець має право в будь-який момент (в тому числі без згоди та участі Лізингоодержувача) тимчасово обмежити право користування (володіння) Об`єктом лізингу... шляхом вилучення Об`єкта лізингу (в т.ч. для відповідального зберігання). Під час застосування оперативно-господарських санкцій, Лізингодавець не несе відповідальності за збереження та подальшу наявність будь-яких речей, залишених в Об`єкті лізингу Лізингоодержувачем та/або особою, яка має право користуватися Об`єктом лізингу. Враховуючи, що ОСОБА_5 допущено прострочення в оплаті одного лізингового платежу терміном на 20 (двадцять) і більше календарних днів... ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було вимушено 27.03.2025 року вилучити Об`єкт лізингу. Згідно п. 3 Акту тимчасового вилучення майна, ОСОБА_6 своїм підписом підтвердив, що на момент передачі Об`єкта лізингу жодних особистих, інших цінних речей... в транспортному засобі немає. Претензії до Лізингодавця відсутні. На місце вилучення Об`єкта лізингу ОСОБА_14 були викликані співробітники поліції, які пересвідчились у правомірності здійснення вилучення.

Під час вилучення Об`єкта лізингу, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовились повернути власнику - ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , так і ключ від цього транспортного засобу.

Після розірвання 14.04.2025 Договору фінансового лізингу, об`єкт лізингу було повернуто на баланс ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». У зв`язку з неможливістю реалізації без свідоцтва про реєстрацію, ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » як власник було вимушено понести додаткові витрати, пов`язані з отриманням нового свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_10 , яке було видане ІНФОРМАЦІЯ_9 16.02.2024 року.

На питання слідчого про те, чи ОСОБА_5 було надано квитанції про сплату боргу... на загальну суму 30 457,84 грн., однак авто було вилучено та розірвано договір, пояснив, що ОСОБА_5 , починаючи вже з другого лізингового платежу жодного разу не вносила своєчасно лізингові платежі... систематично допускаючи прострочки понад 60 календарних днів.

11.04.2025 року дійсно були сплачені грошові кошти в розмірі 30457,84 грн. Даною сумою була погашена: заборгованість у розмірі 3478,40 грн. по простроченому лізинговому платежу, оплата по якому була простроченою з 16.01.2025 року; заборгованість у розмірі 15 177,59 грн. по простроченому лізинговому платежу, оплата по якому була простроченою з 16.02.2025 року; пеня у розмірі 378,74 грн.; частково заборгованість у розмірі 11 423,11 грн. по простроченому лізинговому платежу, оплата по якому була простроченою з 16.03.2025 року.

Відповідно, заборгованість станом на дату розірвання (14.04.2025 року) складала 4000,00 грн. яка і досі є непогашеною. Крім того, за даними кредитних звітів, наданих ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_10 », станом на 25.02.2025 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мали прострочену заборгованість по зобов`язаннях перед іншими кредиторами на загальну суму 279935,47 грн.

Як пояснив представник власника та надав підтверджуючі докази, враховуючи, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було направлено три досудові вимоги. Після прийняття 16.02.2024 за актом приймання-передачі транспортного засобу у користування, ОСОБА_5 , починаючи вже з другого лізингового платежу жодного разу не вносила своєчасно лізингові платежі, встановлені Договором фінансового лізингу, систематично допускаючи прострочки понад 60 календарних днів, що підтверджено банківською випискою, платіжними інструкціями та розрахунком заборгованості зі сплати лізингових платежів.

З розрахунку заборгованості зі сплати лізингових платежів видно, що ОСОБА_5 упродовж дії договору були прострочення платежі, починаючи з 02.02.2024 і до 15.03.2025, зокрема лише 1 платіж сплачений без прострочення, а інші прострочені від 1 до 86 днів.

Згідно із п. 7.2. Загальних умов договору фінансового лізингу, що розміщені у відкритому публічному доступі на офіційному веб-сайті ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 або QR-кодом, що зазначений у п. 14 договору фінансового лізингу, у разі, якщо, зокрема, Лізингоодержувачем буде допущено прострочення в оплаті одного лізингового платежу терміном на 20 (двадцять) і більше календарних днів, а також, якщо Лізингоодержувач своїми діями/бездіяльністю порушує інші умови Договору в т.ч. договорів страхування, сторони дійшли згоди про те, що в якості оперативно-господарських санкцій згідно зі статтями 235-237 Господарського кодексу України Лізингодавець має право в будь-який момент (в тому числі без згоди та участі Лізингоодержувача) тимчасово обмежити право користування (володіння) об`єктом лізингу до моменту повного погашення Лізингоодержувачем заборгованості, що утворилася за договором, або усунення порушення договорів страхування шляхом: 1. - вилучення у Лізингоодержувача комплекту ключів від об`єкта лізингу, реєстраційних документів, державних реєстраційних номерів; 2. - блокування коліс об`єкта лізингу (або використання інших технічних засобів, які унеможливлюють експлуатацію об`єкта лізингу); 3. - використання електронних засобів, які унеможливлюють рух об`єкта лізингу (системи моніторингу, контролю, стеження на основі систем супутникової GPS-навігації тощо) за умови коли такі засоби встановлені на об`єкті лізингу (в тому числі на підставі рішення про фінансування Лізингоодержувача); 4. - вилучення об`єкта лізингу (в т.ч. для відповідального зберігання). Лізингодавець має право самостійно без згоди та участі Лізингоодержувача або особи, яка має право користуватися об`єктом лізингу, вступити у володіння об`єктом лізингу, перевезти за допомогою спеціальних технічних засобів, евакуатора або будьякого іншого технічного пристрою об`єкт лізингу в будь-яке зручне для Лізингодавця місце і (або) утримувати об`єкт лізингу до моменту повного погашення заборгованості Лізингоодержувачем за договором, дострокового викупу та/або усунення порушень умов Договору в тому числі умови договорів страхування. Під час застосування оперативно-господарських санкцій, лізингодавець не несе відповідальності за збереження та подальшу наявність будь-яких речей, залишених в об`єкті лізингу лізингоодержувачем та/або особою, яка має право користуватися об`єктом лізингу. Застосування оперативно-господарських санкцій відповідно до цього пункту здійснюється шляхом підписання акта про застосування певного виду оперативногосподарської санкції, який підписується лізингодавцем та лізингоодержувачем, а у разі відсутності згоди лізингоодержувача комісією, склад якої затверджується лізингодавцем. Зазначені оперативно-господарські санкції підлягають припиненню за умови, що не відбулось розірвання договору та якщо лізингоодержувачем буде здійснено погашення заборгованості за договором чи усунення порушень умов договору в тому числі умови договорів страхування. Сторони узгодили, що у разі, коли відносно об`єкта лізингу застосовано оперативно-господарські санкції у вигляді вилучення об`єкта лізингу та лізингодавець на підставах, передбачених статтею 11 Загальних умов, приймає рішення про розірвання договору, договір вважатиметься розірваним, а об`єкт лізингу таким, що повернутий з дати, яка зазначена у повідомленні про розірвання договору. Витрати, що виникають у зв`язку з застосуванням оперативно-господарських санкцій, здійснюються за рахунок Лізингоодержувача.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 допущено прострочення в оплаті чергового одного лізингового платежу терміном на 20 (двадцять) і більше календарних днів, а також керуючись вищенаведеними Загальними умовами Договору фінансового лізингу, ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 27.03.2025, діючи на підставі умов договору, вилучило переданий у користування транспортний засіб, про що складено акт тимчасового вилучення майна.

Отже, слідчим судде перевірено, що між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наявні цивільно-правові правовідносини, які виплавають із договору фінансового лізингу і договору поруки. Ці правовідносини є спірними, бо сторони договору вважають, що були порушені його умови. Такий спір має вирішуватися у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

У даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, цивільний позов не заявлений, а тому арешт не може бути збережений із метою забезпечення відповідальності підозрюваного, обвинуваченого або цивільного відповідача.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суддя слідчий вважає, що власником доведено у судовому засіданні безпідставність подальшого утримання майна під арештом і автомобіль не можуть бути використані у якості речового доказу, оскільки між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наявні цивільно-правові правовідносини, які виплавають із договору фінансового лізингу і договору поруки. Транспортний засіб вилучений згідно із умовами договору, а факт наявності порушень у цих діях має встановлювати цивільний суд.

Разом із тим, арешт у кримінальному провадженні не може забезпечувати спірні правовідносини у цивільному провадженні, у том числі цивільний позов .

Поряд з цим, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008р., де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994р., Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007р.). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Європейський суд з прав людини у справі «Свіргунець проти України» зазначив, що насамперед, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції вимагає, щоб будь-яке втручання органів державної влади у володіння майном відбувалося згідно із законом: відповідно до другого речення першого абзацу цієї статті будь-яке позбавлення власності має здійснюватися «на умовах, передбачених законом»; другий абзац надає державам право здійснювати контроль за користуванням, вводячи в дію «закони». До того ж, верховенство права, як один із основоположних принципів демократичного суспільства, є невід`ємною частиною всіх статей Конвенції (рішення у справі «Амуур проти Франції» (Amuur v. France), від 25.06.1996р., пункт 50, згадане рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), пункт 58).

Оскільки другий абзац статті 1 Першого протоколу до Конвенції повинен тлумачитися у контексті загального принципу, закріпленого в першому реченні цієї статті, має існувати розумна пропорційність між застосованими засобами та переслідуваною метою: Суд повинен визначити, чи був забезпечений справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу щодо цього та інтересами відповідної окремої компанії (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Г.І.Е.М.С.Р.Л. та інші проти Італії» [ВП] (G.I.E.M.S.R.L. and Others v. Italy) [GC], заява № 1828/06 та 2 інші заяви, пункт 293, від 28.06.2018р.).

Будь-яке втручання у мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обгрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур (рішення у справі «Лекіч проти Словенії» [ВП] () [GC], заява № 36480/07, пункт 95, від 11.12.2018р.).

У справі FILKIN v. PORTUGAL, яка стосується негативних правових наслідків, які можуть настати для держави, якщо в межах кримінального провадження необгрунтовано застосовується арешт майна особи, підозрюваної у вчиненні злочину. Зокрема арешт було застосовано на 3 роки, після чого знято. У зв`язку з цим Суд встановив порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (захист права власності).

При розгляді клопотання слідчий суддя враховує, що за загальним правилом, визначеним у ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Відтак, зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі і щодо позбавлення або обмеження права власності.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або про відмову у такому скасуванні призводить до таких же правових наслідків, як і ухвала про арешт майна або відмову в арешті майна, тому положення пункту 9 ч. 1 ст. 309 у їх взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК передбачають право на апеляційне оскарження не лише ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а також і ухвали про скасування або про відмову у скасуванні арешту майна. Такий висновок міститься в ухвалі Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.01.2024 по справі №569/19829/21.

На підставі вищевикладеного та керуючись 170-175, 309, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 10.06.2025 в межах кримінального провадження № 0000577, внесеного до ЄРДР 01.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 10.06.2025 у справі № 201/7121/25 (провадження № 1-кс/201/2680/2025) в межах кримінального провадження № 0000577, внесеного до ЄРДР 01.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України на транспортний засіб BMW, комерційний опис 520i, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_11 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , скасувавши будь-яким особам заборону користування, володіння та розпорядження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Повний текст ухвали проголошений 24 грудня 2025 року о 17 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1