Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/2983/25
номер провадження 1-кс/695/29/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду ОСОБА_1

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша скаргу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 11.01.2025 року № 0000039 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на бездіяльність слідчого Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області та незаконну відмову у визнанні потерпілою,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2025 року до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та керівника органу досудового розслідування Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області у кримінальному провадженні №0000039.

Скарга мотивована тим, що ухвалою слідчого судді від 04.12.2025 було скасовано постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000039 та зобов`язано повторно розглянути клопотання з урахуванням наведених доводів. ОСОБА_3 в доповнення до клопотання від 17.11.2025 подала окремі клопотання, які містили нові, на думку скаржника, істотні обставини. При цьому у кожному з цих документів скаржник прямо зазначала, що це є доповнення до клопотання від 17.11.2025 і їх слід розглядати у сукупності.

Однак, орган досудового розслідування проігнорував це прохання та 17.12.2025 за кожним її зверненням виніс три різні за назвами, але одинакові за змістом постанови, у яких, серед іншого відмовив ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000039.

Скаржниця наполягає, що орган досудового розслідування не проаналізував наведені нею обставини, не надав оцінки жодному доводу, не усуну раніше виявлені судом порушення, та фактично обмежився повторенням тих самих тверджень, які вже були предметом судового розгляду та які висвітлені в ухвалі слідчого судді від 04.12.2025. Таким чином, жодного реального повторного розгляду її клопотання здійснено не було, а ухвала слідчого судді від 04.12.2025 фактично залишена без виконання.

Такі дії органу досудового розслідування скаржниця розцінює як умисне та безпідставне утримання її в статусі свідка по даному кримінальному провадженні. Скаржниця, наполягає, що вона є рідною сестрою загиблого ОСОБА_5 , якій злочином завдано моральної шкоди, має безумовне право на отримання статусу потерпілої відповідно до ст. 55 КПК України. Невизнання цього статусу фактично блокує її доступ до правосуддя, оскільки вона не може реалізувати свої процесуальні права: подавати клопотання, оскаржувати дії слідства та сприяти встановленню істини у справі про можливе умисне вбивство. Скаржниця також наголошує на системності порушень з боку слідчих (зокрема, що раніше вже ухвалювалася незаконна постанова про закриття провадження чи відмова у визнанні її потерпілою, які ухвалами слідчого судді скасовані), що свідчить про ухилення від належного розслідування.

За таких підстав скаржниця просила скасувати постанову слідчого від 17.12.2025 про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні №000039, встановити факт невиконання ухвали слідчого судді від 04.12.2025, довести зміст ухвали слідчого судді до відома керівника органу досудового розслідування та прокурора та зобов`язати органи досудового розслідування визнати її потерпілою у кримінальному провадженні №0000039, а також вручити їй відповідні пам`ятки про права потерпілого.

У судовому засіданні скаржниця повністю підтримала свої вимоги, надавши пояснення аналогічні поясненням, що викладені у письмовій скарзі.

Представник СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області у судовому засіданні вказав, що у випадку повторного звернення скаржниці до органу досудового розслідування вказана заява про визнання її потерпілою буде переглянута.

На виконання ухвали суду від 29.12.2025 Золотоніським РВП ГУНП в Черкаській області надано матеріали кримінального провадження № 0000039 від 11.01.2025 для ознайомлення.

Заслухавши пояснення скаржниці та представника СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, слідчий суддя зазначає про таке.

У провадженні СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаські області перебувають матеріали кримінального провадження №0000039 від 11.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відомості про вказане кримінальне провадження внесено до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді від 08.01.2025 за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 про невнесення відомостей до ЄРДР за її заявою від 25.12.2024 за ст. 115 КК України по факту навмисного вбивста групою осіб ОСОБА_5 ..

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.12.2025 було частково задоволено скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого та керівника органу СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області щодо невизнання скаржника потерпілою у кримінальному провадженні №0000039 та зобов`язано слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 17.11.2025 про визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді від 04.12.2025 року, підставою для скасування попередньої постанови слідчого від 24.11.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою став факт її необґрунтованості, немотивованості та невідповідності вимогам ч. 5 ст. 55 та ст. 110 КПК України. Зокрема, судом було констатовано, що слідчий не навів жодних очевидних та достатніх підстав вважати, що скаржниці не завдано шкоди, а посилання на необхідність проведення "першочергових слідчих дій" для встановлення істини було визнано судом юридично неспроможним та таким, що не може слугувати законною підставою для відмови у наданні процесуального статусу потерпілої. Слідчий суддя тоді наголосив, що за наявності заяви про залучення до провадження особи, яка є близьким родичем загиблого, обов`язок доведення відсутності шкоди покладається саме на орган досудового розслідування, чого слідчим зроблено не було.

З матеріалів наданого слідчому судді кримінального провадження № 0000039 від 11.01.2025 вбачається, що після постановлення вказаної ухвали слідчого судді ОСОБА_3 08.12.2025 надала доповнення до клопотання від 17.11.2025 щодо визнання її потерпілою та забезпечення повного, всебічного й неупередженого досудового розслідування у якому просила органи досудового розслідування врахувати ці пояснення та визнати її потерпілою по даному кримінальному провадженні. Також 15.12.2025 ОСОБА_3 звернулася до органу досудового розслідування із клопотанням про приєднання та перевірку істотних обставин, встановлених під час аналізу документації екстреної медичної допомоги, та їх правову оцінку у кримінальному провадженні №0000039 у якому просила слідчого (керівника органу досудового розслідування) вчинити ряд слідчих дій та використати наведені обставини при вирішенні питання про визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Слідчим СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 від 17.12.2025 винесена постанова про часткову відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 15.12.2025 про вчинення ряду слідчих дій. Обґрунтовуючи вказану відмову слідчим зазначено, що поряд із кримінальним провадженням №0000039, розпочатим за ініціативою скаржника, СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000108 від 21.03.2025 за ч. 2 ст. 286 КК України за фактом смерті ОСОБА_5 за місцем ДТП. Об`єктивних даних, які б свідчили про наявність ознак насильницького позбавлення життя поза механізмом ДТП, на даний час не встановлено. Внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України не є безумовною підставою для визнання особи потерпілою, а на даному етапі досудового розслідування відсутні достатні дані, які б об`єктивно підтверджували, що смерть ОСОБА_5 настала в наслідок умисного вбивства, а не в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, відсутні передбачені законом підстави для визнання заявниці ОСОБА_3 потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Крім того, начальником відділення СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 17.12.2025 винесена постанова про часткову відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 17.11.2025 про визнання потерпілою у вчиненні кримінального правопорушення відносно ОСОБА_5 , а також відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 у забезпеченні розгляду клопотання щодо необхідності проведення ряду слідчих дій. Обґрунтовуючи свою постанову начальник відділення СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 зазначає, що внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України не є безумовною підставою для визнання особи потерпілою, а на даному етапі досудового розслідування відсутні достатні дані, які б об`єктивно підтверджували, що смерть ОСОБА_5 настала в наслідок умисного вбивства, а не в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, відсутні передбачені законом підстави для визнання заявниці ОСОБА_3 потерпілою у даному кримінальному провадженні

Того ж дня, 17.12.2025 начальником відділення СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 винесена ще одна постанова про часткову відмову у задоволенні клопотання, якою, серед іншого, відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні клопотання від 08.12.2025 у визнанні потерпілою у вчиненні кримінального правопорушення відносно ОСОБА_5 , та відмовлено у забезпеченні розгляду клопотання щодо необхідності проведення ряду слідчих дій. В обґрунтування вказаної постанови начальником відділення СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 зазначено ті ж підстави, що і в постанові зазначеній вище.

Оскільки скаржниця звернулася до слідчого судді з вимогою про визнання незаконними та скасування постанов про відмову у визнанні її потерпілою, предметом доказування у даному засіданні є виключно наявність або відсутність підстав для надання такого процесуального статусу згідно зі ст. 55 КПК України. Будь-які доводи сторін, що стосуються відмови слідчого у проведенні конкретних слідчих (розшукових) дій, про які заявляла ОСОБА_3 у своїх клопотаннях від 08.12.2025 та 15.12.2025, не можуть братися слідчим суддею до уваги, оскільки вони виходять за межі предмета оскарження та не стосуються суті питання про статус потерпілої.

Відповідно до положень ст. 40 КПК України, слідчий є процесуально незалежною особою, яка самостійно визначає напрям розслідування та доцільність проведення тих чи інших слідчих дій. Слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, не наділений повноваженнями втручатися у стратегію розслідування або надавати оцінку діям слідчого в частині відмови у вчиненні конкретних процесуальних дій, якщо вони не є предметом окремого оскарження в порядку ст. 303 КПК України. Таким чином, питання обґрунтованості відмови у проведенні слідчих дій залишається поза межами даного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на дії, рішення, чи бездіяльність слідчого, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дій чи бездіяльності. Якщо рішення слідчого оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

З матеріалів кримінального провадження № 0000039 від 11.01.2025 вбачається, що вказані вище постанови були направлені 17.12.2025 скаржниці, відомостей про дату отримання вказаних постанов останньою матеріали справи не містять. Оскільки вказана скарга ОСОБА_3 отримана судом 29.12.2025 то слідчий суддя приходить до висновку, що строк на оскарження вказаних постанов не є пропущеним, і, відповідно, скарга підлягає розгляду по суті.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_3 начальник СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області вказує, що скаржниця вже була допитана у провадженні як свідок (ст. 6567 КПК України), їй роз`яснено її права та обов`язки. У зв`язку з цим, вона не є стороною кримінального провадження, а її вимоги щодо проведення конкретних слідчих дій є неправомірними та суперечать положенням КПК України. Доводи скаржника, що її брат був убитий, а ДТП інсценована не підтверджуються об`єктивними доказами. Проведення досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України не є безумовною підставою для визнання особи потерпілою та не свідчать про встановлення факту умисного вбивста.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Пунктом 5 частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 55 п. 2 ч. 5 ст. 110, ч. 2 ст. 220 КПК України постанова слідчого та прокурора про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, із зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Частиною 5 статті 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, чинний КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Слідчий суддя вважає вказані вище постанови органу досудового розслідування від 17.12.2025 року в частині відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілою особою необґрунтованими та немотивованими, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 55, п. 2 ч. 5 ст. 110 та ч. 2 ст. 220 КПК України. Відповідно до закону, постанова про відмову має бути вмотивована та містити чітке посилання на обставини та положення Кодексу, які є підставою для її прийняття. Однак, слідчий не навів очевидних та достатніх підстав вважати, що скаржниці не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України).

Крім того, слідчий суддя констатує, що при винесенні оскаржуваних постанов від 17.12.2025 року, орган досудового розслідування фактично залишив без уваги висновки, викладені у попередній ухвалі слідчого судді від 04.12.2025 року, яка згідно зі ст. 533 КПК України є обов`язковою до виконання.

Посилання слідчого та начальника слідчого відділення на те, що факт смерті ОСОБА_5 вже розслідується в іншому кримінальному провадженні за ознаками ст. 286 КК України (ДТП), а тому у даному провадженні (за ст. 115 КК України) підстави для визнання ОСОБА_3 потерпілою відсутні, є неналежними. Наявність паралельного розслідування за іншою кваліфікацією не може бути законною підставою для обмеження процесуальних прав близького родича загиблого у провадженні, розпочатому за фактом умисного вбивства. Внесення відомостей до ЄРДР за ч. 1 ст. 115 КК України само по собі визначає об`єкт посягання життя особи, а отже, презюмує заподіяння непоправної шкоди її близьким родичам, що є безумовною підставою для застосування положень ч. 1 та ч. 6 ст. 55 КПК України.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на недопустимість практики винесення кількох ідентичних за змістом постанов у відповідь на доповнення до клопотань. Така діяльність органу досудового розслідування свідчить не про «повторний та всебічний розгляд», як того вимагав суд ухвалою від 04.12.2025, а про формальний підхід, спрямований на створення видимості виконання судового рішення при фактичному його ігноруванні. Слідчим не було спростовано статус ОСОБА_3 як близького родича (сестри) загиблого, а також не надано жодних доказів того, що їй не завдано моральної шкоди внаслідок смерті брата, обставини якої є предметом розслідування у даному провадженні.

Слідчий суддя констатує, що оскаржувана постанова містить загальні формулювання щодо безпідставності заявлених вимог. Вказані вище питання фактично не знайшли свого вирішення у постанові слідчого і як результат - законодавча вимога щодо вмотивованості постанови слідчого при її винесенні не була дотримана в повній мірі, з огляду на те, що у такому рішенні не зазначено вичерпних мотивів та причин відмови у визнанні заявника потерпілим.

Водночас, вирішуючи вказану скаргу по суті варто зазначити, що до повноважень слідчого судді не входить вирішення питання про визнання особи потерпілим, з`ясування питань заподіяння особі певної шкоди, її розміру та перевірки всіх обставин кримінального провадження, оцінки в цій частині будь-яких доказів на даній стадії кримінального провадження. Більше того, вказані вимоги не ґрунтуються на законі, оскільки питання визнання заявника потерпілим належать до дискреційних повноважень слідчого (дізнавача), прокурора відповідно до вимог закону. Слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції органу досудового розслідування або прокурора, які є самостійними у прийнятті таких рішень відповідно до положень статей 36, 40 КПК України. Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 01 грудня 2022 року (справа № 522/7836/21, провадження № 51-2328 км22)

Таким чином вимога скаржниці зобов`язати слідчого або керівника органу досудового розслідування визнати її потерпілою особою чи вчинити дії, які передбачені КПК України після визнання її потерпілою не може бути задоволена.

Задоволення цієї вимоги суперечило б принципу диспозитивності та стало б втручанням у самостійність органу досудового розслідування, який має право самостійно вирішувати питання наявності чи відсутності шкоди у конкретної особи.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено лише одну законну підставу для втручання слідчого судді - неналежне мотивування постанови про відмову у визнанні потерпілим.

З огляду на це, скарга підлягає частковому задоволенню шляхом скасування постанов слідчого та начальника відділення СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від 17.12.2025 в частині відмови у задоволенні клопотань ОСОБА_3 у визнанні їхї потерпілою у кримінальному провадженні №0000039.

Після скасування, слідчий або прокурор зобов`язаний повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілою з урахуванням висновків слідчого судді та вимог КПК України.

З урахуванням наведеного, розглянувши скаргу в межах заявлених вимог та відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України з додержанням загальної засади кримінального провадження диспозитивність, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 9, 22, 25, 26, 91, 93, 110, 284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 11.01.2025 року № 0000039 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на бездіяльність слідчого Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області та незаконну відмову у визнанні потерпілою задовольнити частково.

Скасувати постанови начальника відділення СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 та слідчого ОСОБА_7 від 17.12.2025 року у кримінальному провадженні №0000039 в частині рішень про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою.

В іншій частині вказані постанови залишити без змін.

Зобов`язати Золотоніський РВП ГУНП в Черкаській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000039, датоване 17.11.2025 року.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1