ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3595/25 Справа № 199/7000/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000243 від 22 березня 2025 року, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 07 жовтня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Стаханов Луганської області, громадянина України, зареєстрованого у будинку АДРЕСА_1 та проживаючого у будинку АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 20.02.2025 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75,76 КК України звільнений з іспитовим строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 07 жовтня 2025 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2025 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Згідно з обставинами, встановленими судом, ОСОБА_10 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення проти власності.

Так, 21 березня 2025 року приблизно о 08:00 годині, ОСОБА_7 достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово подовжувався, на зупинці по проспекту Слобожанському в місті Дніпрі, яка має назву «Донецька» зайшов до маршрутного таксі №107, в якому також їхала потерпіла - ОСОБА_11 , у якої в правій кишені куртки знаходився належний їй мобільний телефон «Apple iPhone 16 Pro» 256 GB Desert Titanium, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 . Вказаний мобільний телефон ОСОБА_7 , визначив предметом свого злочинного посягання, внаслідок чого у останнього, раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а саме: крадіжку мобільного телефону «Apple iPhone 16 Pro» 256 GB Desert Titanium, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, розуміючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, а отже розуміючи, що вони є таємними для оточуючих, ОСОБА_7 , 21.03.2025, близько 08:00 годині, рухаючись в маршрутному таксі № 107 від зупинки, яка має назву «Донецька» до зупинки «Богдана Хмельницького» по проспекту Слобожанському у м.Дніпрі, стоячи позаду потерпілої ОСОБА_11 , своєю рукою витягнув з правого карману куртки, в яку була одягнута потерпіла ОСОБА_11 мобільний телефон «Apple iPhone 16 Pro» 256 GB Desert Titanium, IME: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , тим самим викрав його.

Доводячи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, до кінця, ОСОБА_7 , 21.03.2025, утримуючи при собі викрадене майно, а саме мобільний телефон «Apple iPhone 16 Pro» 256 GB Desert Titanium, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_11 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, вийшовши з маршрутного таксі №107 на зупинці «Богдана Хмельницького» по проспекту Слобожанському в місті Дніпрі та в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 44 480.00 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2025 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та його особі внаслідок м`якості. На переконання прокурора, призначаючи обвинуваченому покарання суд не надав належної оцінки тим обставинам, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, офіційного джерела доходу не має, 30 травня 2025 року оголошений у розшук за скоєння кримінального правопорушення проти власності на території Донецької області в 2013 році. Окрім цього, суд не врахував відсутності жалю з привожу скоєного та бажання виправити ситуацію.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах ОСОБА_7 просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати останнього невинуватим, у зв`язку з не доведенням, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Свої вимоги захисник обґрунтовує невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження. Адвокат вважає, що потерпіла ввела суд в оману вказавши на те, що бачила обвинуваченого. На переконання захисту, суд не надав належної оцінки її показанням, а також й показанням свідка ОСОБА_12 , який не зміг надати чіткі пояснення за яких обставин він підміняв іншого продавця, а також надав суперечливі пояснення щодо порядку вилучення телефону. При цьому, адвокат вказує на те, що свідок неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, що вказує на його залежність від працівників правоохоронних органів. Серед іншого, захисник зазначає, що обвинувачений надав послідовні пояснення, зокрема засвідчив, що йому дійсно пропонував купити телефон невідомий чоловік, проте він відмовився. При цьому, роздивляючись телефон він випадково себе сфотографував.

Під час апеляційного розгляду від прокурора надійшла відмова від раніше поданої апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, у цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалюючи вирок, суд, у відповідності зі ст. 368 КПК України, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

При цьому, положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав належним чином.

Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який хоча і не визнав свою вину, проте не заперечував, що саме він зображений на фото у телефоні потерпілої;

- потерпілої ОСОБА_11 , яка вказала на те, що коли вона їхала у маршрутному таксі № 107, до нього зайшов обвинувачений, якого вона запам`ятала. Вона відчула як її штовхнули та відійшли, після чого на одній із зупинок вона виявила відсутність телефону, який був у кишені, а тому вийшла з маршрутного таксі. Обвинувачений також вийшов та пішов у інший бік. В подальшому вона відслідкувала телефон та побачила, що він вмикався біля ТЦ "Пасаж". При цьому, в хмарному сховищі вона бачила фото обвинуваченого в «анфас», типу «селфі», зроблене приблизно через 10 хвилин після події. Ввечері коли вона повернулась додому, викликала поліцію, а на наступний день поїхала до «Пасажу», де знайшла свій телефон та в подальшому викупила за 10000, 00 грн.;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який вказав на те, що наприкінці березня 2025 після обіду, він замість свого друга на ім`я ОСОБА_13 , продавав телефони у місті Дніпрі біля ТЦ "Пасаж". В той день підійшов обвинувачений та запропонував купити у нього 16 айфон за гарною ціною. Він переглянув телефон, побачив що він заблокований, порадився із ОСОБА_13 і придбав його за 10000, 00 грн. В подальшому до нього підійшла дівчина та повідомила, що в неї вкрали телефон, та вона знайшла його по геолокації. Він дістав телефон і показав дівчині, повідомив що телефон принесла інша людина та попросив показати документи на телефон. Через 1-2 дні дівчина прийшла з коробкою від телефону та працівниками поліції, потерпіла ввела пароль від телефону, розблокувала його, показала коробку, чек і він їй віддав телефон в присутності працівників поліції за 10000, 00 грн.;

- протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 26.03.2025, згідно з яким потерпіла ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_7 як особу, яка заходила до маршрутного таксі №107;

- протоколом огляду речей та фототаблицею до нього від 26.03.2025, яким зафіксовано огляд добровільно наданих потерпілою коробки з-під мобільного телефону iPhone 16 Pro, де мається інформація щодо IMEІ1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , та товарного чеку на покупку мобільного телефону iPhone 16 Pro, який датований 02.12.2024, магазин «Комфі Трейд», на суму 63 696,00 грн.

- висновком експерта №СЕ-19/113-25/2270-ТВ від 15.04.2025, згідно з яким ринкова вартість мобільного телефону торгової марки Apple, лінійки iPhone 16 Pro 256 GB Desert Titanium, IMEІ1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в ідеальному стані, без пошкоджень, придбаного 02.12.2024, станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме станом на 21.03.2025, становила 44 480,00;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.04.2025, згідно з яким свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка наприкінці березня 2025 року біля ТЦ «Пассаж» продала йому мобільний телефон марки Apple iPhone 16 Pro;

- протоколом огляду телефону від 21.04.2025, яким зафіксовано огляд добровільно наданого потерпілою мобільного телефону «Apple iPhone 16 Pro» 256 GB Desert Titanium, IMEІ1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , у робочому стані, в прозорому чохлі з сім-картою та встановлено, що при розблокуванні телефону, пароль від якого ОСОБА_11 ввела самостійно, остання надала доступ до головного екрану. Ввівши комбінацію «*#06#», з`явилась інформація: «Сведения об устройстве IMEІ1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 . За допомогою браузеру «Safari», перейшовши до сервісу «Icloud», в ході огляду якого, серед іншого, виявлено фотозображення, яке зроблене 21.03.2025 о 08:13 год., на фронтальну камеру мобільного телефону, належного ОСОБА_11 . На вказаному фото зображена особа чоловічої статі в чорній кепці;

- протоколом проведення слідчого експерименту та фото таблицею до нього від 15.05.2025, згідно з яким потерпіла ОСОБА_11 з добровільної згоди відтворила обставини події, що мали місце 21.03.2025 о 08:00 год. в маршрутному таксі №107. Так, в той день ОСОБА_11 їхала з зупинки громадського транспорту «Перехрестя вул. Калинова - пр. Слобожанський» на маршрутному таксі №107 жовтого кольору. Автобус був переповненим та потерпіла їхала стоячи біля передніх вхідних дверей, спиною до них. В цей час позаду неї ніхто не стояв. На зупинці «Донецька» до автобусу зайшли невідомі два чоловіки та жінка. Жінка та один з чоловіків обійшли потерпілу та просунулись вглиб автобусу, а інший чоловік залишився стояти позаду потерпілої, спиною до вхідних дверей. Коли автобус почав рух, чоловік, що стояв позаду потерпілої, штовхнув її в спину, навалившись на неї своїм тулубом, після чого потерпіла повернула голову праворуч та подивилась на вказаного чоловіка. Далі, під`їжаючи до зупинки «Богдана Хмельницького» по пр.Слобожанському потерпіла ОСОБА_11 вирішила провести рукою по верхній частині своєї куртки в районі правої кишені, щоб перевірити наявність телефону «Apple iPhone 16 Pro» 256 GB Desert Titanium, однак телефон вже був відсутній. Після чого потерпіла запанікувала та вийшла з автобусу №107 на зупинці «Богдана Хмельницького» по пр. Слобожанському.

Надаючи оцінку цим доказам, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності, допустимості та достовірності. Ці докази у своїй сукупності суд вважає достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що потерпіла впізнала обвинуваченого, як особу яка разом із ним перебувала у маршрутному таксі в той час, коли було викрадено мобільний телефон. Разом із цим, обвинуваченого впізнав й свідок ОСОБА_12 , як особу, яка продала йому належній потерпілій мобільний телефон. Окрім цього, на самому телефоні міститься випадково зроблене фото обвинуваченого, час створення якого відповідає події злочину.

Наведені обставини, встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів, а тому виключають будь-які сумніви у непричетності обвинуваченого до злочину.

Що стосується доводів сторони захисту про ненадання належної оцінки показанням потерпілої, свідка ОСОБА_12 та самого обвинуваченого, то вони свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли.

Так, в апеляційній скарзі захисник ставить під сумнів достовірність показань потерпілої, зокрема вказує на те, що остання ввела в оману суд вказавши на те, що бачила обвинуваченого.

Надаючи оцінку наведеним доводам, колегія суддів звертає увагу на те, що окрім показань потерпілої, факт впізнання підтверджується також й відповідним протоколом від 26.03.2025, який крім іншого містить посилання на риси обличчя, за якими потерпіла впізнала обвинуваченого. Жодних підстав ставити під сумнів допустимість цього доказу у суду відсутні. Слідча дія проведена у відповідності з вимогами ст. 228 КПК України, а її результати зафіксовані протоколом, складеним у відповідності з вимогами ст.ст. 104, 231 КПК України.

Що стосується показань свідка ОСОБА_12 , то під час судового розгляду останній надав чіткі та послідовні пояснення стосовно обставин придбання ним мобільного телефону у обвинуваченого, а так само щодо умов його повернення. При цьому, показання останнього узгоджуються з протоколом впізнання, складеним за його участю 16.04.2025, який також відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Ті обставини, що свідок не зміг надати вичерпні пояснення стосовно особи, замість якої працював того дня, свідчити про недостовірність його показань в цілому не можуть, як і відомості про притягнення його до відповідальності. Суд розцінює критично посилання захисника на ймовірну співпрацю свідка з працівниками поліції, оскільки ці обставини не підтверджуються жодними доказами. На переконання колегії суддів, суд дійшов правильного висновку, що жодних підстав для обмови обвинуваченого свідок не мав, а тому доводи захисту є виключно припущенням.

Суд звертає увагу на те, що потерпіла виявила свій телефон за допомоги геолокації саме біля ТЦ Пасаж, що відповідає показанням свідка ОСОБА_12 , який засвідчив факт придбання телефону у обвинуваченого у цьому місці. Тим більше, обставину викупу телефону у свідка засвідчила й сама потерпіла.

Таким чином, колегія суддів вважає, що показання потерпілого та свідка узгоджуються між собою та при цьому не суперечать решті письмових доказів, покладених в основу вироку. За вказаних умов посилання захисника на ненадання належної оцінки показанням обвинуваченого суд вважає безпідставними.

Отже, вказані у вироку докази є належними, допустимими, достовірними, а у сукупності - достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та доведеності вини у його вчиненні.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні або скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,

колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 07 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4