Справа № 466/6337/25
Провадження № 1-кп/466/762/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 202року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

особа, стосовно якої вирішуеться питання

застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_4

законного представника- ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , затвердженого прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000278 від 27.05.2025 до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Львова, українки, громадянки України, із неповною вищою освітою, неодруженої, офіційно непрацевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,- встановив:

ОСОБА_4 , 27.05.2025 близько 09 години 30 хвилин, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 незаконно, безпричинно, всупереч волі, дозволу та відома користувача земельної ділянки ОСОБА_8 і відсутності визначених законом підстав, шляхом вільного доступу, грубо порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, що гарантує недоторканість житла та іншого володіння особи, подолала огорожу та проникла на приватну територію, що за адресою: АДРЕСА_3 , чим порушила недоторканість іншого володіння (земельної ділянки) потерпілої ОСОБА_8 .

Відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.162 КК України внесені до ЄРДР 27.05.2025року.

Під час проведення досудового розслідування на підставі постанови дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 призначена амбулаторна судово-психіатрична експертизи.

Згідно з висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №1042 від 26.06.2025, ОСОБА_4 страждає психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, стан нестійкої ремісії (значне послаблення хворобливого процесу), не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

В період інкримінованих їй дій, ОСОБА_4 , також страждала хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії і не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За своїм психічним станом ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно-небезпечних дій, згідно з ст. 92 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000278 від 27.05.2025 до ОСОБА_4 та просила його задовольнити.

Захисник -адвокат ОСОБА_6 та законний преставник- ОСОБА_5 не заперечували щодо задоволення вказаного клопотання.

Особа, щодо якої вирішується питання застосування примусових заходів медичного характеру, підтвердила, що не усвідомлювала своїх дій, але дійсно незаконно проникла на приватну територію гр. ОСОБА_8 , бо хотіла вийти з будинку, в якому знімала квартиру, не через двері, а через вікно на 2-му поверсі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши докази та оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що клопотання дізнавача СД ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , затвердженого прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2,3 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

В силу ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У силу ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння;2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення;3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Факт вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, підтверджується об`єктивною сукупністю доказів, зібраних в ході досудового розслідування кримінального провадження, а саме: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження № 0000278 від 27.05.2025 на 1 арк.; реєстрація повідомлення на лінію 102 на 1 арк.; протокол прийняття заяви на 1 арк.; заява потерпілої про дозвіл на огляд на 1 арк.; протокол огляду предмета від 27.05.2025 з додатком на 3 арк.; заява потерпілої про долучення документів на 1 арк.; витяг з реєстру на 1 арк.; рішення від 14.05.2014 на 2 арк.; протокол огляду предмета від 27.05.2025 з додатком на 3 арк.; постанова про визнання речовим доказом на 2 арк.; запит в ОСББ на 1 арк.; відповідь на 1 арк. з додатком dvd-r диск; протокол огляду предмета від 28.05.2025 на 2 арк.; постанова про визнання речовим доказом на 2 арк.; висновок експерта № 1042 на 4 арк.

Дослідивши у судовому засіданні зібрані у кримінальному провадженні докази, суд вважає, що вони повністю узгоджуються між собою і доводять вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, про яке зазначено у клопотанні прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми діями, що виразились внезаконному проникненні до іншого володіння особи, вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 ККУ) - висновку судово-медичної експертизи.

Також судом досліджені: висновок судово-психіатричного експерта №1042 від 26.06.2025 року, відповідно якого ОСОБА_4 на даний час страждає психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, стан нестійкої ремісії (значне послаблення хворобливого процессу). За своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період інкрімінованих дій, ОСОБА_4 страждала хронічним психічним захворювання у формі параноїдної шизофренії. За своїм психічним станом ОСОБА_4 потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, з метою обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно-небезпечних діянь, та довідка КНП ЛОР «»Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» №2240 від 11.06.2025р., з якої вбачається, що ОСОБА_4 знаходиься на стаціонарному лікуванні у ЛОКПЛ з 12.09.2016 30.09.2016, 06.09.2017-25.09.2017, 28.12.2019-30,12.2019 з діагнозом «Гострий поліморфний психотичний розлад з сим-ми шизофренії».

За таких обставин з урахуванням вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, наявність у особи психічної хвороби, яка позбавляє її на даний час можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_4 слід застосувати примусові заходи медичного характеру відповідно до висновку судово-психіатричного експерта.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у п.15 постанови № 7 від 03.06.2005 р. «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Речовий доказ, відповідно до постанови дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 27.05.2025р., а саме: CD-R диск, марки «MyMedia білого кольору, обом пам`яті 700 Мb, зі швидкістю читання -52х - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ, відповідно до постанови дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 28.05.2025р., а саме: DVD-R диск, марки «ALERUS», білого кольору об`ємом пам`яті 4,7 Gb, зі швидкістю читання 16х, які було отримано разом з відповіддю на запит про надання інформації з ОСББ «Варшавська-1» залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

Щодо стягнення процесуальних витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17 висновувала, що КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

Стягнення процесуальних витрат з особи щодо якої судом застосувуються примусові заходи медичного характеру нормами чинного КПК України не передбачені.

Тобто суд не вирішує питання про закриття кримінального провадження, оскільки в силу ст.515 КПК України передбачена можливість відновлення кримінального провадження у разі видуження особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу або в неї настав тимчасовий розлад психічної діяльності чи інший хворобливий стан психіки, які позбавляли її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними.

На підставі викладеного, суд вважає клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, що виключає можливість застосування до неї кримінального покарання, через те, що вона за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 19, 93, 94 КК України, ст.ст.7, 349, 369, 370, 371, 372, 376, 392, 395, 513, 516 КПК України, суд ,-

постановив:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речовий доказ, відповідно до постанови дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 27.05.2025р., а саме: CD-R диск, марки «MyMedia білого кольору, обом пам`яті 700 Мb, зі швидкістю читання -52х - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ, відповідно до постанови дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 28.05.2025р., а саме: DVD-R диск, марки «ALERUS», білого кольору об`ємом пам`яті 4,7 Gb, зі швидкістю читання 16х, які було отримано разом з відповіддю на запит про надання інформації з ОСББ «Варшавська-1» залишити при матеріалах кримінального провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1