ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Солом`янського районного суду м. Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001926 від 30.06.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Кожухівка, Васильківського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку 2010 року народження, раніше судимого:

1)вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 09.01.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ

30.06.2025 року, близько 07 год. 30 хв., курсант навчального взводу 11 навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 , перебуваючи у парковій алеї поблизу житлового будинку № 39 по вул. Авіаконструктора Антонова у м. Києві, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів та переслідуючи мету незаконного особистого збагачення в умовах запровадженого на території України воєнного стану, наблизився до раніше невідомої йому особи - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на той момент перебував на лавці. Під час розмови потерпілого зі своїм батьком по телефону, надав ОСОБА_3 мобільний телефон для спілкування. ОСОБА_7 , не підозрюючи про злочинні наміри останнього, передав йому мобільний телефон марки «Redmi 9C NFC» 32GB (IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ). Отримавши мобільний телефон у свою руку та спілкуючись з батьком потерпілого, ОСОБА_3 , усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, з метою утримання викраденого та подолання можливого опору потерпілого, наніс ОСОБА_7 удар лівою рукою кулаком по правій щоці обличчя, чим застосував до нього насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Після цього ОСОБА_3 , утримуючи в руці вищевказаний мобільний телефон, відкрито заволодів ним та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, зникнувши у невідомому напрямку, чим розпорядився викраденим майном на власний розсуд та заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на суму 1633 грн. 33 коп.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкрито викрав чуже майно (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив факт таємного викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчинене в умовах воєнного стану, за обставин викладених в обвинувальному акті. Додатково пояснив, що матеріальна шкода потерпілому відшкодована в повному обсязі, шляхом повернення викраденого майна, оскільки після вчинення кримінального правопорушення його було затримано працівниками поліції та вилучено мобільний телефон марки «Redmi 9C NFC» 32GB.

Потерпілий, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань до суду не надходило. Цивільний позов не заявляв. З урахуванням думки присутніх учасників, суд проводить розгляд кримінального провадження за його відсутності.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, з урахуванням позиції учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, та обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його, як особу.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчиненому в умовах воєнного стану.

Кваліфіковані дії обвинуваченого правильно за ч. 4 ст. 186 КК України.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 ,суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, вчиненого обвинуваченим злочину, що належить до категорії тяжких злочинів, що в результаті його дій тяжких наслідків не настало, а також дані про особу обвинуваченого:

- раніше судимого, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває про, що свідчать довідки наявні в матеріалах справи, не одружений, виховує неповнолітню дитину;

- обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину;

- обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_3 його майновий та сімейний стан, а також обставини, що пом`якшують покарання, поведінку обвинуваченого після скоєння кримінального правопорушення - щире каяття, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для зміни або скасування застосованого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили - суд не вбачає, з метою уникнення ризиків щодо ухилення ОСОБА_3 від виконання вироку суду.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набрання вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_3 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 30 червня 2025 року по день набрання вироком законної сили.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 09 січня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_3 визнано винуватим у в чиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покрарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КПК України виконувати самостійно.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілим не заявлений, що не позбавляє права останнього відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за даним вироком покарання у виді позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 30 червня 2025 року по день набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта за проведення експертизи № СЕ-19/111-25/42255-ТВ в розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві ) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон марки «Redmi 9C NFS 2/32 GB» - повернути власнику ОСОБА_7 за належністю;

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст.376КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1