єдиний унікальний номер справи 546/89/25
номер провадження 1-кп/546/37/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року м. Решетилівка Полтавської області

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Решетилівка Полтавської області кримінальне провадження, внесене 18.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 за обвинувальним актом, стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця селище Решетилівка Полтавської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, працюючого водієм у ФОП « ОСОБА_5 », одруженого, маючого на утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

УСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

ОСОБА_4 18.01.2025 приблизно після 01:00 год разом з ОСОБА_7 прийшов до території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вступив у конфлікт із раніше знайомим йому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час якого у нього виник прямий умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_4 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 18.01.2025 близько 01:00 год на подвір`ї домогосподарства по АДРЕСА_2 , правою ногою наніс ОСОБА_8 один удар в ділянку носа, в результаті чого останній впав на землю обличчям догори та в подальшому наніс не менше трьох ударів ногами в ділянку тулуба та обличчя потерпілого, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми носа, синець з садном в лобній ділянці, синців на бокових поверхнях грудної клітки, які кваліфікуються за ступенем тяжкості як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

2. Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

ОСОБА_4 визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме у умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

3.Докази на підтвердження доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті правильно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує, у вчиненому розкаявся, зазначив, що засуджує свою поведінку. Пояснив, що 18.01.2025 близько 01 години ночі йшов з товаришем ОСОБА_7 , їх до себе до двору по вул Чкалова, 7 в м. Решетилівка запросив ОСОБА_8 . Між ним та ОСОБА_8 виник конфлікт. Він наніс ОСОБА_8 удар ногою в обличчя, від якого ОСОБА_8 впав і потім наніс удари ногами по тілу більше двох, десь 3 удари. У вчинено розкаюється, розуміє, що вчинив погано, більше вчиняти такого не буде.

4. Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого.

ОСОБА_4 офіційно працює, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують його покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Застосовне законодавство.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Мотиви призначення покарання

Прокурор у судовому засіданні просила суд визнати ОСОБА_4 винуватим за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити, з урахування особи обвинуваченого, який має позитивну характеристику за місцем та роботи та задовільну за місце мешкання, пом`якшуючі обставини та відсутні обтяжуючі обставини, покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Обвинувачений у судовому засіданні зазначив, що щиро кається, подібного вчиняти не буде.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду повідомлений завчасно та належним чином, надав суду заяву від 23.10.2025, у якій просив судовий розгляд здійснювати без його участі. Призначити покарання на розсуд суду. Претензій майнового або будь-якого іншого характеру до ОСОБА_4 не має, на суворому покаранні не наполягає.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 125 КК України покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості суспільства.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорій кримінального проступку, відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 . Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, зазначив про недопущення у подальшому вчинення правопорушень.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

Наведені висновки дають суду підстави для призначення покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, прокурором просила не застосовувати до обвинуваченого запобіжний захід, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Керуючись статтями 7, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1