Справа №-613/1577/25 Провадження №-1-кп/613/204/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000465 від 08.09.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарябинка Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, пенсіонера, одруженого, особи з інвалідністю другої групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 14 травня 2024 року у справі № 613/373/24 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Богодухівського районного суду Харківської області, від 14 травня 2024 року, яка набрала законної сили 24 травня 2024 року, ігноруючи виконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, у порушення ст. 129-1 Конституції України, в частині обов`яковості судових рішень, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для виконання всіма органами влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч вищевказаного судового рішення, яким його позбавлено права керувати транспортними засобами, вчинив дії щодо умисного невиконання вказаної постанови суду.

07 вересня 2024 року близько 11 години 51 хвилини, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Volkswagen Golf» державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Шевченка в м. Богодухів, здійснив з`їзд ліворуч на вул. Дмитра Загорулька, з увімкненим лівим покажчиком повороту, з порушенням правил дорожнього руху, а саме: не виконав вимогу дорожнього знаку 4.4 Правил дорожнього руху «Прямо або праворуч», після чого, поблизу будинку № 14 на вул. Дмитра Загорулька в м. Богодухів Харківської області, був зупинений працівниками СРПП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області. Під час перевірки документів водія ОСОБА_4 працівниками Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області було встановлено факт позбавлення ОСОБА_4 права керування транспортними засобами та винесено стосовно останнього постанову серії ЕНА № 2999261 від 07 вересня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, визнав у повному обсязі, повністю підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, надав показання щодо місця, часу, способу їх вчинення так, як вони встановлені судом. Підтвердив, що дійсно керував автомобілем «Volkswagen Golf» державний номер НОМЕР_1 , усвідомлюючи, що позбавлений права керування транспортними постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 14 травня 2024 року. Пояснив, що керував автомобілем у зв`язку з потребою дотягнути інший транспортний засіб до СТО.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, повне визнання ним своєї вини, а також те, що він не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів у добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів щодо долі речових доказів та щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Вказані дії ОСОБА_4 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченого та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

Згідно зі ст. 65 КК України, пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з положень ст.ст.50, 65 КК України, роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує, що у розумінні ч. 4 ст. 12 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин є нетяжким.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він раніше не судимий, одружений, не працює, є особою з інвалідністю другої групи, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується нейтрально.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєння кримінального правопорушення, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, висловленої ним в судовому засіданні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , досудовим розслідуванням та судом не встановлено.

На підставі викладеного, призначаючи покарання ОСОБА_4 , керуючись вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, обставини справи, ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до вчиненого, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, яке є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства, а відтак, наявні підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік. На період іспитового строку слід покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1, п.п. 2, 3, 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався, у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Кримінальним правопорушенням майнова шкода не завдана.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 370, 371, 374, 376, 394, 395, ч.15 ст.615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази по кримінальному провадженню: копію постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 4452319 від 08.04.2025, копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 124679 від 07.09.2024, копію постанови Богодухівського районного суду Харківської області від 14.05.2024 по справі № 613/373/24, компакт-диск DVD-R «Verbatim» з відеозаписом з бодікамери, копію книги нарядів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, копію журналу первинних та цільових інструктажів, копію журналу обліку видачі та повернення портативних відеореєстраторів та карт пам`яті копіювання цифрової інформації, копію стройової записки чергування, копію графіку чергування, компакт-диск СD-R «НР», з відеозаписами з камер відеоспостереження - залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Повний текст вироку складено 28.11.2025.

Суддя ОСОБА_1