Справа №: 630/1160/25 Провадження № 1-кс/630/785/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Люботин

Суддя Люботинського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянув заяву судді Люботинського міського суду Харківської області ОСОБА_3 про самовідвід, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Люботинського міського суду Харківської області ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження №0000457 стосовно ОСОБА_4 ,, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України; ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 204 КК України.

Суддею ОСОБА_3 заявлено самовідвід по даному кримінальному провадженню за ч.1 ст.76 КПК України, у зв`язку із тим, що ним, як слідчим суддею проводився розгляд в межах справи № 630/323/25 (провадження № 1-кс/630/467/25) клопотання прокурора начальника Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 від 11.06.2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000198 від 04.11.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.204, ч. 1 ст. 209 КК України, за ч.1 ст.204, ч.1 ст.209 КК України. Матеріали кримінального провадження №0000457 первісно були внесені до ЄРДР за номером 0000198.

Частиною 1 ст.76 КПК України встановлено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону № 2453-VI).

Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобов`язані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

Частина 1 ст. 75 КПК України містить перелік обставин, які унеможливлюють участь судді у кримінальному провадженні, пунктом 4 якої передбачені інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді.

При розгляді заяви про відвід, суд виходить з суб`єктивної оцінки стороною у справі щодо дій головуючого судді. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, заява про відвід судді має бути задоволена, якщо сторона має сумнів у безсторонності останнього, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Суд враховує зокрема, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IY, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права " ... якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності, якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу. Інакше є недовіра" (Пьєрсак проти Бельгії, "Лангбергер проти Швеції". Критерії правової впевненості у справедливому розгляді судових справ підтверджені також у справі "Барановський проти Польщі №12718/87" та рішення у справі "Стіл проти Сполученого королівства" від 23.09.98 року.

Слідчий суддя ОСОБА_3 проводив розгляд клопотання прокурора Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 від 11.06.2025 року (справа № 630/323/25, провадження № 1-кс/630/467/25) про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000198 від 04.11.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.204, ч. 1 ст. 209 КК України, за ч.1 ст.204, ч.1 ст.209 КК України.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000457 надійшов до суду разом із реєстром кримінального провадження, в якому вказані відомості про те, що первісно відомості про виявлення кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР 04.11.2024 та на їх підставі було зареєстроване кримінальне провадження № 0000198.

Отже, у стороннього спостерігача може скластися думка щодо упередженого розгляду кримінального провадження суддею ОСОБА_3 .

З метою недопущення під час розгляду кримінального провадження обставин, які можуть викликати сумніви в неупередженості судді, з метою гарантування об`єктивності правосуддя, з ціллю підвищення довіри до суду, суд прийшов до переконання, що заява про самовідвід судді підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 76, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід - задовольнити.

Відвести суддю Люботинського міського суду Харківської області ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження №630/1160/25 стосовно ОСОБА_4 ,, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 204, ч. 1 ст. 209 КК України; ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 204 КК України.

Матеріали справи №630/1160/25 стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передати до канцелярії суду на повторний автоматичний розподіл у порядку, визначеному ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1