Справа № 740/2745/13-к
Провадження № 1-в/740/163/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року місто Ніжин

Колегія суддів Ніжинського міськрайонного суду

Чернігівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

власника майна ОСОБА_5 ,

його представника - адвоката ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжин клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000022 від 27 грудня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

21.08.2025 до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що 26 серпня 2025 року із витягу речових прав №440988522 він дізнався про наявність державної реєстрації обтяження нерухомого майна, а тому просив скасувати арешт нерухомого майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.06.2013 р., а саме на: Київська, область, м.Бориспіль, вул. Київський Шлях, будинок 97, секція 5, квартира 13; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_8 ; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_9 ; нежитлова будівля, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_9 ; земельна ділянка кадастровий номер 0:10:002:0094 за адресою: АДРЕСА_10 ; свинарник-маточник за адресою: АДРЕСА_11 ; нежитлова будівля, об`єкт нежитлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_9 ; нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_9 , загальна площа (кв.м): 514,8; нежитлова будівля «ангар для зерна бригади № 3», об`єкт житлової нерухомості: Ні; Адреса: Чернігівська область, Ніжинський район, с. Курилівка, вулиця Щорса, будинок 5а.

Заявник, посилаючись на ст.ст. 537, 539 КПК України, зауважив, що вироком суду першої інстанції та судовими рішеннями апеляційної і касаційної інстанцій питання про зняття арешту з майна не вирішувалося, тому арешт на його майно є чиним та не скасованим. Вважав, що застосовані в межах кримінального провадження заходи забезпечення у виді арешту майна повинні були б припинені після судового розгляду, набрання вироком законної сили, але є досі чинними, що порушує його права та законні інтереси як власника.

Зазначив, що вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.12.2015 та ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 02.03.2016 у справі не зазначено призначення порання у виді конфіскації майна, необхідність у запобіганні подальшого відчуження цього майна відпала.

У судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання за вказаних в ньому обставин, просив скасувати арешт майна. Відносно цивільного позову, який був розглянутий в порядку цивільного судочинства вважав, що це виходить за межі кримінального провадження, оскільки цивільний позов у кримінальному провадженні вирішений не був.

Власник майна ОСОБА_5 клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Результат цивільного позову, який був розглянутий у порядку цивільного судочинства, він не пам`ятає.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що у кримінальному провадженні було заявлено цивільний позов і розглянуто у порядку цивільного судочинства, але матеріали справи не містять відомостей про відшкодування шкоди від злочину потерпілому.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши учасників, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, матеріали справи №740/2745/13-к (в межах заявленого клопотання), суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.14 ч.1 ст. 537 КПК України (п.4 ч.2 ст. 539 КПК України).

Судом установлено, що ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17.06.2013 клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_5 , а саме:

1. Нежитлову будівлю площею 414,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_9 - приватна власність.

2. Нежитлову будівлю площею 460,7 кв.м. за адресою: Чернігівська обл., Ніжинський р-н с.Велика Дорога, вул. Почекінська, будинок 60 а - приватна власність.

3. Житловий будинок площею 64,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_9 - приватна власність.

4. Нежитлова будівля «ангар для зерна бригади № 3», , площею 690.6 кв.м за адресою: Чернігівська область, Ніжинський р-н, с.Курилівка, вул. Щорса, буд. 5 а.

5. Свинарник-маточник площею 1694,5 кв м за адресою: Чернігівська обл., Ніжинський-н, с. Безуглівка, вул. Заболотна, будинок 65 а.

6. Земельна ділянка площею 0,25 га на 49 років для обслуговування та експлуатації викупленої нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Ніжинський р-н, с. Талалаївка, вул. Радянська, 8,

7. 100 відсотків статутного капіталу, який належить ОСОБА_5 як засновнику ТОВ в «Аграрно промислова компанія «Магнат» ().

8. 40 відсотків статутного капіталу, який належить ОСОБА_5 як засновнику ТОВ «ЕКО-МАГНАТ» (код ЄДРПОУ 38314324).

9. Квартира загальною площею 55,90 кв.м, адреса: Київська обл., м. Бориспіль, вул.Київський Шлях, будинок 97, секція 5, квартира 13;

10. Квартира загальною площею 53,50 кв.м, адреса: Київська обл., м. Бориспіль, вул.Київський Шлях, будинок 97, секція 5, квартира 34;

11. Квартира загальною площею 55,90 кв.м, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, будинок 97, секція 5, квартира 37:

12. Квартира загальною площею 117,10 кв.м, адреса: Київська обл., м. Бориспіль, вул.Київський Шлях, будинок 97, секція 3, квартира 40;

13. Квартира загальною площею 55,90 кв.м, адреса: Київська обл., м. Бориспіль, вул.Київський Шлях, будинок 97, секція 5, квартира 45;

14. Квартира загальною площею 102,30 кв.м, адреса: Київська обл., м. Бориспіль, вул.Київський Шлях, будинок 97, секція 4, квартира 54;

15. Квартира загальною площею 91,50 кв.м, адреса: Київська обл., м. Бориспіль, вул.Київський Шлях, будинок 97, секція 4, квартира 56;

16. Квартира загальною площею 102,30 кв.м, адреса: Київська обл., м. Бориспіль, вул.Київський Шлях, будинок 97, секція 4, квартира 60;

17. Квартира загальною площею 73,80 кв.м, адреса: Київська обл., м. Бориспіль, вул.Київський Шлях, будинок 97, секція 4, квартира 64;

18. Квартира загальною площею 73,80 кв.м, адреса: Київська обл., м. Бориспіль, вул.Київський шлях, будинок 97, секція 4, квартира 94.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що накладення арешту зумовлена необхідністю проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, із з`ясуванням питань про причетність осіб до вчинення кримінального правопорушення та забезпечення можливої конфіскації майна.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.12.2015 (справа №740/2745/13-к, провадження1-кп/740/2/15), зокрема ОСОБА_5 визнано винним за ч.2 ст.222 та ч.2 ст.364-1 КК України та призначено покарання за ч.2 ст.222 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі 170000 гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями строком на 2 (два) роки. На підставі ст.49 КК України звільнено ОСОБА_5 від призначення покарання у зв`язку із закінченням строків давності; за ч.2 ст.364-1 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями строком на 2 роки; ухвалено строк відбування покарання відлічувати з часу фактичного затримання та виправдано за ч.1 ст.366, ч.3 ст.209 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 02.03.20216 вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.12.2015 в частині призначення покарання та речових доказів змінено, а в частині вирішення цивільного позову скасовано.

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України (у редакції Закону № 4025 від 15 листопада 2011 року) та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 255 000 грн на користь держави з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, строком на 2 роки.

Рішення в частині солідарного стягнення на користь ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» 24 854 678 грн 19 коп. завданих збитків скасовано, а справу в цiй частині повернуто для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановою Верховного Суду від 19.04.2018 судові рішення попередніх інстанцій залишено без змін.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно зі ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

З аналізу вказаних законодавчих положень вбачається, що норми ст.174 КПК України можуть бути застосовані для скасування арешту на стадії досудового розслідування або судового провадження. Однак, оскільки збереження арешту на майно може мати місце і після ухвалення вироку у справі, а неможливість його скасування згідно з процедурою, визначеною ст. 174 КПК України, призведе до істотного порушення прав особи, на майно якої накладений арешт, питання скасування арешту майна на стадії виконання вироку може бути розглянуте у порядку п.14 ч.1 ст.537 КПК України з урахуванням положень ст.174 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з приписами ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто особа, що заявила клопотання про скасування арешту майна, повинна довести, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Про те, що в застосуванні арешту відпала потреба на стадії виконання вироку суду може свідчити зокрема те, що суд виправдав обвинуваченого, закрив кримінальне провадження і якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначив покарання у виді конфіскації майна та/або не застосував спеціальну конфіскацію, залишив цивільний позов без розгляду або відмовив у цивільному позові, проте не вирішив питання про скасування заходу забезпечення.

Так, дійсно відповідно до прийнятих судових рішень, обвинуваченому ОСОБА_5 не було призначено покарання у виді конфіскації майна, а отже така і не була застосована.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до ч.1, п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Положеннями ст.2 КПК України до завдань кримінального провадження віднесено, серед іншого, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

З урахуванням наведених норм права суд звертає увагу, що з вироку Ніжинського міськрайонного суду від 21.12.2015 та ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 02.03.2016 слідує, що у справі був заявлений цивільний позов ПАТ АКБ «Київ» до обвинувачених, у тому числі до ОСОБА_5 , про стягнення солідарно 24 854 678 грн. 19 коп на користь ПАТ АКБ «Київ». Вирок Ніжинського міськрайонного суду від 21.12.2015 у цій справі в частині рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» 24 854 678 грн. 19 коп. завданих збитків, апеляційним судом було скасовано, а справу повернуто в цій частині для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак, жодних даних про результати судового розгляду заявлених у тому числі до ОСОБА_5 майнових вимог на суму 24 854 678 грн. 19 коп для стягнення як збитків від злочину матеріали справи не містять.

Оскільки цивільний позов був заявлений у кримінальному провадженні, і обгрунтовувався заподіянням банку збитків у тому числі ОСОБА_5 внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а однією з підстав арешту майна процесуальним законом визначено забезпечення відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, тоді як матеріали кримінального провадження не містять доказів відшкодування ОСОБА_5 таких збитків, суд доходить переконання про недоведеність наявності правових підстав для скасування арешту з майна ОСОБА_5 , позаяк ним не надано доказів, що потреба у цьому на даний час відпала, і збитки потерпілому відшкодовані, а відтак і що завдання кримінального провадження досягнуті в повній мірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 170, 174, 537, 539 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

У клопотанні ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 27 грудня 2012 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги семи днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3