УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження № 0000019 від 04.09.2024 року

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказана скарга.

З матеріалів скарги вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.06.2025 року у справі № 761/25346/25 у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, що вилученого 14.06.2025 року у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1, а саме: автомобіль (мікроавтобус) марки Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 відмовлено.

Зазначене рішення суду залишено без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 13.08.2025 року, яка направлена судом за допомогою електронного кабінету на адресу БЕБ України 26.0682025 року.

Враховуючи викладене скаржник просить слідчого суддю зобов`язати прокурора повернути вилучене майно власнику.

Скаржник, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду до суду не надходило. В той же час враховуючи тривалий час розгляду даної скарги, слідчий суддя вважає за можливе здійснити її розгляд без участі скаржника.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

Дослідивши доводи скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, як зокрема нездійснення інших процесуальних дій, які слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно з ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 1 ст. 169 КПК України передбачено порядок припинення тимчасового вилучення майна. Так, таке майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту; за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Тобто, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у всіх випадках, передбачених ч. 1 ст. 169 КПК України.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Також, згідно з ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Таким чином, утримування тимчасово вилученого майна, що здійснюється всупереч вищенаведеним вимогам процесуального закону, є незаконним позбавленням особи можливості володіти та користуватись належним їй майном, що зобов`язує прокурора повернути особі вилучене майно.

В той же час ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31.10.2025 року у справі № 761/45469/25, було задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , та було накладено арешт на автомобіль (мікроавтобус) марки Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Отже вилучене майно, на яке було накладено арешт, не має статусу тимчасово вилученого майна та не підлягає поверненню власнику.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження № 0000019 від 04.09.2024 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 106, 110, 167, 169, 171, 173, 236, 303-307 КПК України, ст. 41 КУ слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження № 0000019 від 04.09.2024 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1