Провадження № 11-кп/4808/476/25
Категорія ч. 1ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0003848 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2025 року, згідно з яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше відповідно до вимог ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Вирішено питання речових доказів,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Злочин скоєно за наступних обставин. 26 грудня 2023 року близько 06 год. 37 хв. обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Citroen Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по Привокзальній площі, зі сторони вул. Залізничної, в напрямку вул. Вовчинецької, в м. Івано-Франківську. У той час, проїзну частину дороги Привокзальної площі, поза межами пішохідного переходу, перетинав пішохід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у напрямку зліва на право, відносно напрямку руху автомобіля марки Citroen Jumper. Водій ОСОБА_7 , маючи технічну можливість завчасно виявити пішохода, проявив неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого вчинив наїзд на ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину поза межами пішохідного переходу.

При цьому ОСОБА_7 порушив наступні вимоги пунктів Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), а саме: п. 2.3.б), який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.1., відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.3., згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Внаслідок порушення ОСОБА_7 ПДР України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки з переломами 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 ребер справа зі зміщенням відламків, яка ускладнилась правобічним гемопневмотораксом, що викликало необхідність проведення операцій (Введення міжреберного катетера для дренування), та виділилось повітря і близько 1350 мл крові; закритих переломів правої лонної та сідничної кісток без зміщення, які відповідно до висновку судово-медичного експерта, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження.

Вказує, що не погоджується з вироком суду першої інстанції та вважає його незаконним.

Зазначає, що в матеріалах провадження відсутні будь які докази його причетності до ДТП.

Вказує, що згідно маршрутного листа він приступив до роботи о 7 год. 27 хв., а ДТП скоєно о 6 год. 37 хв., тобто різниця 50 хв.

Наголошує, що свідок події не підтвердив його присутність та його транспортного засобу на місці події.

Звертає увагу, що проведена експертиза не підтвердила скоєння ДТП саме автомобілем АТ «УКР ПОШТА».

Також наголошує, що слідчим були замінені відеозаписи, які фіксували що трапилось, але не було видно ким і на якому транспортному засобі.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор під час судового розгляду просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення;

- обвинувачений ОСОБА_7 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, з мотивів, викладених у ній;

- представник цивільного відповідача ОСОБА_9 просив прийняти рішення на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, вирок місцевого суду без змін, з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку суду апеляційної інстанції, при ухваленні вироку суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Під час розгляду провадження судом першої інстанції забезпечено дотримання принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, передбаченого ст. 22 КПК України.

Перевіривши доводи апеляційних скарг сторони захисту, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для цього кримінального провадження, а висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку суду апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та достатності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції належним чином дослідив та правильно дав оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину не визнав;

- показанням свідка ОСОБА_11 який зазначив, що 26 грудня 2023 року зранку він йшов пішки на автовокзал. Саме в той момент він відчув глухий удар. На той час на дорозі проїжджав білий бус. Інших транспортних засобів на дорозі не було. Свідок одразу побачив, що на дорозі лежить чоловік, який стогнав. Свідок підійшов до потерпілого та викликав швидку медичну допомогу. Згодом до місця ДТП підійшов обвинувачений ОСОБА_7 , який відтягнув потерпілого з проїзної частини дороги. При цьому, потерпілий не міг стояти на ногах. Через кілька хвилин обвинувачений залишив потерпілого та пішов геть, а свідок дочекався швидкої допомоги;

- показанням свідка ОСОБА_12 який зазначив, що він працює начальником служби транспорту Івано-Франківського району в АТ «Укрпошта». Свідку відомо, що автомобіль, який належить АТ «Укрпошта» 26 грудня 2023 року збив чоловіка на Привокзальній площі в м. Івано-Франківську. Цього ж дня вечором працівники поліції провели вилучення транспортного засобу марки «Citroen Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 26 грудня 2023 року за кермом згаданого автомобіля був обвинувачений ОСОБА_13 , який розписався в журналі при виїзді автомобілем. Час виїзду 7 год.27 хв. Маршрут автомобіля, яким керував ОСОБА_7 складав: Івано-Франківськ Галич Бурштин Мединя. Вказаний маршрут пролягав повз вокзал в м. Івано-Франківську по вул. Привокзальна площа. 26 грудня 2023 року обвинувачений не повідомляв свідка, що зранку він вчинив ДТП. На наступний день обвинувачений розказав свідку, що зачепив людину, після цього зупинився та розмовляв з потерпілим;

- показанням цивільного позивача ОСОБА_14 який зазначив, що 26 грудня 2023 року його батько ОСОБА_10 на вул. Привокзальна площа в м. Івано-Франківську потрапив в ДТП. Коли батько знаходився в приймальному відділенні лікувального закладу туди під`їхав обвинувачений та почав розпитувати про стан здоров`я потерпілого. На той час обвинувачений казав, що він просто запитується, а саму ДТП спричинив його знайомий. Через два дні обвинувачений зателефонував та повідомив, що саме він збив потерпілого. Обвинувачений надав 1500 грн. допомоги для потерпілого, а через місяць передав ще 1500 грн. Також він казав, що буде допомагати надалі, але жодних коштів більше не передавав;

- показанням свідка представника цивільного відповідача який зазначила, що обвинувачений ОСОБА_7 працював в АТ «Укрпошта» та вчинив ДТП на автомобілі, який був в тимчасовому користуванні товариства;

- змісту протоколу огляду місця події від 26 грудня 2023 року, з план-схемою та фото таблицями, згідного якого було оглянуто проїзну ділянку дороги неподалік будинку №1, що по вул. Привокзальна площа в м. Івано-Франківську де безпосередньо відбулася дорожньо-транспортна пригода 26 грудня 2023 року за участі автомобіля марки «Citroen Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 та потерпілого ОСОБА_10 ;

- змісту протоколу огляду місця події від 26 грудня 2023 року з фото таблицями, згідного якого було оглянуто автомобіль марки «Citroen Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким 26 грудня 2023 року керував обвинувачений ОСОБА_7 . На вказаному автомобілі, на передній правій частині виявлені потертості, а також наявні механічні пошкодження у вигляді вм`ятин та сколів лако-фарбового покриття поруч із правою фарою. Також, наявні механічні пошкодження у вигляді вм`ятин номерного знаку та пошкодження кріплення, а саме рамки номерного знаку. Крім цього, пошкоджено праве дзеркало;

- змісту висновку судово-медичної експертизи №79 від 11 березня 2024 року, згідного якого у потерпілого ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки з переломами 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 ребер справа зі зміщенням відламків, яка ускладнилась правобічним гемопневмотораксом, що викликало необхідність проведення операцій (Введення міжреберного катетера для дренування), та виділилось повітря і близько 1350 мл крові; закритих переломів правої лонної та сідничної кісток без зміщення, які відповідно до висновку судово-медичного експерта, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення;

- змісту відеозаписів про рух автомобіля марки «Citroen Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Привокзальна площа в м. Івано-Франківську 26 грудня 2023 року о 07 год. 37 хв. на яких зафіксовані в протоколі огляду речей та предметів від 28 грудня 2023 року та відповідному DVD-диску, які були предметом безпосереднього дослідження в судовому засіданні;

- змісту висновку судової фототехнічної експертизи №СЕ-19/109-24/2512-ФП від 10 квітня 2024 року, яким встановлено, що пішохід рухається проїзною частиною дороги з моменту настання його видимості на відеозаписі і до моменту коли він повністю зникає з поля зору камери відео спостереження, оскільки зона його видимості перекриває транспортний засіб марки «Citroen Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , протягом часу, який становить 13,84 с.;

- змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 25 червня 2024 року, який проводився з участю обвинуваченого ОСОБА_7 , останній добровільно та чітко відтворив обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 26 грудня 2023 року, внаслідок якої автомобіль марки «Citroen Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням обвинуваченого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 по вул..Привокзальна площа в м. Івано-Франківську.

- змісту висновку інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/109-24/7369-ІТ від 27 червня 2024 року, згідно з яким водій автомобіля марки «Citroen Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був, із технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху. Водій автомобіля «Citroen Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , рухаючись із швидкістю 45 км/год., мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_10 шляхом застосування своєчасного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. В діях водія автомобіля «Citroen Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху.

Колегія суддів вважає, що вищенаведена сукупність доказів поза розумним сумнівом доводить винуватість ОСОБА_7 .

Підстави для критичної оцінки показань свідків відсутні.

Також під час апеляційного розгляду не встановлені підстави для визнання доказів недопустимими.

Таким чином на підставі вказаної сукупності доказів суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про вчинення обвинуваченим злочину, за встановлених судом обставин.

Суд розглядав справу в межах обвинувачення, не вийшов за його межі.

У вироку суду відсутні висновки, які б свідчили про суперечливий зміст судового рішення. Суттєвих порушень норм КПК України, які б були підставою для скасування вироку колегія суддів не знайшла.

Щодо мотивів вчинення злочину суд першої інстанції його обґрунтував саме з урахуванням, як письмових доказів так і пояснень свідків.

Підстав для іншої правової кваліфікації дій обвинуваченого колегія суддів не знаходить.

Характер та сукупність дій обвинуваченого, встановлені судом, доводять що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку саме ці докази, що містяться в матеріалах провадження, на підставі яких ним були встановлені фактичні обставини справи та які знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Послідовне і неухильне додержання на всіх стадіях кримінального судочинства норм кримінального процесуального законодавства України є однією з важливих умов здійснення закріпленого ст. 55 Конституції України права громадян на судовий захист від протиправних посягань.

Диспозиція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження

Склад цього кримінального правопорушення характеризується з суб`єктивної сторони складністю об`єктивної сторони, яка характеризується діянням, наслідками та причинним зв`язком між ними. У зв`язку з цим психічне ставлення особи слід визначати як до факту порушення правил, так і до наслідків цього порушення. Порушення правил може бути вчинене з прямим умислом або зі злочинною недбалістю. До наслідків порушення може бути тільки необережність (злочинна самовпевненість або недбалість). У цілому цей злочин визнається необережним.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов до висновку, що посилання обвинуваченого про те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази щодо його причетності 26 грудня 2023 року до ДТП, в результаті якої потерпілому ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості, спростовується згаданими вище доказами, направлені виключно на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним неправомірне діяння.

Також вірно суд першої інстанції звернув увагу на те, що обвинувачений знаходився на місці ДТП після пригоди та відтягував потерпілого з проїзної частини дороги, що підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , давав послідовні показання при проведенні слідчого експерименту 25 червня 2024 року, намагався відшкодувати шкоду потерпілому в лікувальному закладі, на автомобілі під керуванням обвинуваченого марки «Citroen Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 на передній правій частині виявлені потертості, а також наявні механічні пошкодження у вигляді вм`ятин та сколів лако-фарбового покриття поруч із правою фарою, наявні механічні пошкодження у вигляді вм`ятин номерного знаку та пошкодження кріплення, а саме рамки номерного знаку та пошкоджено праве дзеркало. Траєкторію та рух автомобіля зафіксовано на відеозаписах з камер відеоспостереження.

Крім того суд правильно врахував тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, висновок органу пробації, відповідно до якого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

Відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку саме безпосередньо досліджені докази, що містяться в матеріалах провадження, на підставі яких були встановлені фактичні обставини справи та які знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції оцінив зібрані докази в сукупності, дав їм належну правову оцінну та дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а також враховував практику Європейського суду з прав людини, призначене покарання відповідає вимогам ст. 50 та ст. 65 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, оскільки суд діяв в межах закону та на підставі належності, допустимості та достатності доказів, та дійшов обґрунтовано висновки про наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення ч. 1 ст. 286 КК України.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі не наведено належним чином умотивованих, переконливих доводів на обґрунтування того, що під час судового розгляду кримінального провадження неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність або допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів, вважає, що в задоволенні апеляційних скарг належить відмовити, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим з часу отримання ухвали.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5