Кримінальне провадження № 194/923/24
Номер провадження 1-кп/194/31/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження в режимі відеоконференції в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2023 року за № 0000603 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Петрівка Станично-Луганського району Луганської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

24.02.2022 року РФ здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 № 309 (із змінами, внесеними згідно з Наказом № 19 від 25 січня 2024 року Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України) викладено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією. Згідно зазначеного переліку Щастинська міська територіальна громада Щастинського району Луганської області перебуває під тимчасовою окупацією, оточенні (блокуванні) Російською Федерацією з 25.02.2022 року .

На початку квітня 2022 року, більш точні дату та час встановити не видалося можливим, громадянка України ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді вчителя англійської мови, історії та правознавства Щастинського ліцея № 1 імені Костянтина Кутового Шастинської міської територіальної громади, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії проти України, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на території міста Щастя Щастинського району Луганської області, маючи умисел на вчинення дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, а саме в «Щастинському ліцеї № 2» Щастинської міської територіальної громади Луганської області, розташованому за адресою: Луганська область, Щастинський район, місто Щастя, квартал Енергетіков, будинок 16, де навчання здійснювалось за освітніми програмами держави України, та реалізуючи їх, вступила в злочинну змову з представниками окупаційної адміністрації держави-агресора - РФ та так званої «Луганської Народної Республіки» (далі - т. зв. «ЛНР»). Отримавши від них пропозицію на зайняття посади в закладі освіти окупаційної влади, а саме посаду так званого «директора Государственного общеобразовательного учреждения Луганской Народной Республики «Луганская средняя школа № 46» (далі ГОУ ЛНР «Луганская средняя школа N? 46») (мовою оригіналу), в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно погодилась на вказану пропозицію.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , на початку квітня 2022 року на території м. Щастя Щастинського району Луганської області за юридичною адресою та на матеріально-технічній базі опорного закладу освіти «Щастинський ліцей №2» Щастинської міської територіальної громади Луганської області за адресою: Луганська область, Щастинський район, місто Щастя, кв. Енергетіков, будинок 16, задля здійснення освітньої діяльності за стандартами та законодавством Російської Федерації і т. зв. «ЛНР» перереєструвала вищезазначений освітній заклад на «ГОУ ЛНР «Луганская средняя школа № 46» (мовою оригіналу)». Вказаний заклад не належить до освітніх закладів, уповноважених надавати освітні послуги на території Щастинської міської територіальної громади Щастинського району Луганської області.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , на початку квітня 2022 року, більш точний час встановити за об?єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянкою України, перебуваючи на території м. Щастя Щастинського району Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора - Російської Федерації та т. зв. «ЛНР», умисно, добровільно зайняла посаду так званого «директора ГОУ ЛНР «Луганская средняя школа № 46»» (мовою оригіналу), з метою впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладі освіти.

Перебуваючи на посаді директора у т. зв. «ГОУ ЛНР «Луганская средняя школа № 46» (мовою оригіналу) ОСОБА_3 висловлюється на підтримку дій окупаційної влади та вчиняє дії, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у вищевказаному закладі, а саме, здійснює загальне керівництво роботою вказаного закладу та управління ним; представляє заклад у відносинах з іншими установами; приймає на роботу та звільняє працівників; відповідає за організацію навчального процесу, який здійснюється російською мовою за стандартами та законодавством Російської Федерації та т.зв. «ЛНР», у відповідності з якими складаються навчальні плани та здійснюється викладання навчальних дисциплін усупереч державним стандартам освіти України та типовим навчальним програмам, рекомендованим Міністерством освіти і науки України за навчальними підручниками, отриманими від представників окупаційної адміністрації держави-агресора, зокрема 22.08.2023 затвердила учбовий план ГОУ ЛНР «Луганская средняя школа № 46» на 2023-2024 учбовий рік, складений відповідно до законодавства РФ; особисто викладає предмет з історії. Крім того в приміщеннях, де почав функціонувати «ГОУ ЛНР «Луганская средняя школа № 46» (мовою оригіналу), розміщено символіку РФ.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_3 (in absentia).

ЄСПЛ визнає, що хоча право обвинуваченого бути судимим у його присутності в Конвенції прямо не згадується, воно має «першорядне значення». Під час слухання людина володіє таким процесуальним правом як право фізично постати перед судовим посадовцем («Мулен проти Франції» (3710/406), (2010) §118; «Оджалан проти Туреччини» (46221/99), Велика палата (2005) §103; «Медведєв проти Франції» (3394/03), Велика палата (2010) §118). Право обвинувачених на особисту присутність вимагає, щоб влада досить завчасно інформувала їх самих (а також їх захисників) про дату і місце слухань, викликала їх до суду.

Водночас, обвинувачений може добровільно відмовитися від здійснення свого права бути присутнім на судових слуханнях, […]; супроводжуватися дотриманням гарантій, відповідних важливості такого рішення; і не повинна вступати в протиріччя з громадським інтересом («Колоцца проти Італії» (9024/80), (1985) §28; «Пуатрімоль проти Франції» (14032/88), (1993) §31; «Ермі проти Італії»(18114/02), Велика палата (2006) §73).

До початку судового процесу за відсутності обвинуваченого суд зобов`язаний переконатися, що обвинувачений був […] повідомлений про судовий розгляд, […]. Контрольні механізми в галузі прав людини, які вважають судовий розгляд in absentia допустимим у виняткових обставинах, передбачають, що в цьому випадку суди зобов`язані ще суворіше дотримуватися права обвинуваченого на захист. До таких прав також відноситься право на допомогу адвоката, навіть якщо обвинувачений відмовився особисто бути присутнім на суді […] («Пелладоах проти Нідерландів» (16737/90), (1994) §41; «Пуатрімоль проти Франції» (14032 / 88), (1993) §34).

Інститут спеціального кримінального провадження повністю узгоджується з нормами міжнародного права та практикою Європейського суду з прав людини.

Зокрема, питанню виконання вироків, винесених у відсутність обвинуваченого присвячений окремий розділ Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків, ратифіковану Україною 26 вересня 2002 року, відповідно до положень якої, якщо Конвенція не передбачає іншого, виконання вироків, постановлених у відсутність обвинуваченого, та постанов у кримінальних справах здійснюється за тими самими правилами, що й інших вироків.

Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи № (75)11 від 19.01.1973 встановлено, що процедура заочного розгляду (trial in absentia) не порушує права обвинуваченого як на справедливий розгляд, так і на присутність i при розгляді його справи. У ній сформульовані умови та мінімальний перелік правил заочного розгляду, якими повинні користуватися держави-члени Ради Європи при розгляді справи за відсутності підсудного.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2024 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000603 від 03.08.2023 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 27.09.2024 року розгляд кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2023 року за № 0000603 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, постановлено здійснювати за відсутності обвинуваченої в порядку спеціального судового провадження (in absentia).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Враховуючи, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом досліджено, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_3 , як підозрюваної та обвинуваченої, на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження, в результаті чого судом встановлено таке.

Суд вважає, що стороною обвинувачення вжито усіх передбачених законом заходів щодо дотримання прав підозрюваної та обвинуваченої на захист з урахуванням встановлених законом особливостей спеціального досудового розслідування.

Під час здійснення судового провадження судом також здійснені усі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Так, з метою дотримання прав обвинуваченої на захист та доступу до правосуддя, обвинувачена ОСОБА_3 про дату, час та місце судових засідань повідомлялась належним чином відповідно до вимог ч. 3 ст. 323 КПК України, зокрема, шляхом публікації змісту повісток про виклик та рішень суду в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, на офіційному веб-сайті суду та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа вважається належним чином ознайомленою зі змістом судових повісток, а отже, обізнаною про здійснюване судом щодо неї кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 323 КПК (in absentia), якщо місцевий суд повідомляв їй про судові засідання шляхом розміщення оголошення на вебпорталі «Судова влада України» та в газеті «Урядовий кур`єр».

До такого висновку дійшов ВС у своїх постановах від 01.04.2021 у справі № 759/2992/17 (провадження № 51-3360км20); від 10.03.2020 у справі № 242/3982/16-к (провадження № 51-7218км18); від 27.10.2021 у справі № 759/7443/17 (провадження № 51-1578км20); від 25.01.2021 у справі № 461/4987/16-к (провадження № 51-1955км20).

Процедури «in absentia» неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці ЄСПЛ були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 , яка в свою чергу повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, у судові засідання не з`явилась, незважаючи на судові повістки (оголошення), опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр» та оголошення, розміщені на офіційному веб-сайті суду та офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Отже, для забезпечення доступу до правосуддя судом вживалися заходи для виклику обвинуваченої ОСОБА_3 в судові засідання - повістки про виклик обвинуваченої ОСОБА_3 у судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

А тому, зважаючи на специфіку судового провадження (in absentia), судом були вжиті прямо передбачені кримінальним процесуальним законом заходи щодо інформування обвинуваченої особи про здійснення кримінального провадження шляхом публікації відповідної інформації в ЗМІ та мережі Інтернет, однак забезпечити явку обвинуваченої до суду вжитими заходами не вдалося. При цьому, з моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачена ОСОБА_3 вважається належним чином ознайомленою з її змістом.

Вказана позиція висловлена в Постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 25.04.2024 у справі № 296/8416/21 (провадження № 51-7860км23).

Крім того, судом вживались заходи щодо направлення судових повісток на номер телефону, яким користувалась ОСОБА_3 , та який зазначений в матеріалах справи, що є додатковим заходом до основних способів інформування обвинуваченої, передбачених КПК.

У зв`язку з чим обвинувачена не була допитана судом, тому показань суду не надавала та будь-яких клопотань від останньої на адресу суду також не надходило.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_3 , яка в свою чергу повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про її наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_3 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньої її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

При цьому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.

Враховуючи відсутність обвинуваченої та особливості розгляду кримінального провадження за відсутності обвинуваченої в порядку спеціального судового провадження, захисником за призначенням було здійснено захист обвинуваченої ОСОБА_3 .

Так, захисник в судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися зі своєю підзахисною та з`ясувати в неї правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення.

Водночас, захисник належним чином брав участь у реалізації права на захист обвинуваченої під час судового розгляду та висловив свою позицію у даному кримінальному провадженні та просив суд виправдати обвинувачену, оскільки зайняття обвинуваченою посади не доведено доказами.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку РФ частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

Також судом приймається до уваги те, що загальновідомими обставинами є те, що 24.02.2022 року збройні сили РФ вторглись на визнану міжнародним співтовариством територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України.

24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого неодноразово продовжувалась, і який продовжує існувати станом на час ухвалення цього вироку.

Відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року (в редакції від 07.05.2022 року, далі за текстом - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована РФ територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до пункту 7 частини 1статті 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Тимчасова окупація РФ територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для РФ жодних територіальних прав.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10.12.2022 року», Щастинський район: 1) Нижньотеплівська сільська територіальна громада; 2) Новоайдарська селищна територіальна громада; 3) Станично-Луганська селищна територіальна громада; 4) Широківська селищна територіальна громада; 5) Щастинська міська територіальна громада, внесено до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та перебувала у ньому протягом всього періоду чинності вказаного наказу, який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022.

Відповідно до вказаного наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022 року, який є чинним станом на час ухвалення цього вироку, Щастинський район: Новоайдарська селищна територіальна громада (UA0020916); Щастинська міська територіальна громада (UA0075695), також віднесені до тимчасово окупованих територій України.

Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Новоайдарського районного суду Луганської області. Такі справи визначені за територіальною підсудністю Тернівського міського суду Дніпропетровської області.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Дослідивши наявні у провадженні докази, допитавши свідків, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України за обставин встановлених судом, доведена повністю і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України, та які узгоджуються між собою, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показав, що знає обвинувачену. Після повномасштабного військового вторгнення на територію України та окупації м. Щастя за допомогою засобів зв`язку, десь у березні 2022 року, остання пропонувала йому повернутися до м. Щастя та працювати у школі, оскільки її призначать директором Луганської школи №46. Після окупації в школах українська мова не викладалась, навчання проводиться за російськими стандартами. Зі слів мешканців обвинувачена зайняла посаду директора Луганської школи №46.

Згідно витягу з ЄРДР вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ч. 3 ст. 111-1 КК України за №0000603 від 03.08.2023 року. (т. 2 а.с. 1)

Згідно листа начальника Щастинського МРВ 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській області від 05.06.2023 року, вбачається, що з травня 2022 року ОСОБА_3 зайняла посаду «директора Государственного общеобразовательного учреждения Луганской Народной Республики «Луганская средняя школа № 46» (ГОУ ЛНР «Луганская средняя школа N? 46») /мовою оригіналу/, яке було створено окупаційною владою на базі КЗ «щастинський ліцей №2 Щастинської міської територіальної громади», де надає допомогу окупаційним структурам рф у сфері освіти на тимчасово-окупованій території окремих громад Щастинського району. (т. 2 а.с. 4-5)

Згідно листа Управління ДМС в Кіровоградській області від 14.08.2023 року ОСОБА_3 документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 20.04.2007 року Станично-Луганським відділом РВ УМВС України в Луганській області та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , орган видачі 4451. Вказані обставини також підтверджуються заявою-анектою на ім`я ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 64-66)

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.10.2023 року та додатку до нього, проведеного за участі свідка ОСОБА_7 , вбачається, що свідок на фото №2 впізнає ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 74-76)

Згідно протоколу огляду від 27.10.2023 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_7 , оглянуто інформацію в соціальній мережі Facebook, зокрема відеозапис та текст стосовно /мовою оригіналу/ ГОУ ЛНР «Луганская средняя школа № 46». На відеозаписі виявлено жінку, яку свідок впізнає як ОСОБА_3 , та яка висловлює вдячність /мовою оригіналу/ «газпромтрансмосква» за надання допомоги навчальному закладу. (т. 2 а.с. 77-78)

Згідно протоколу огляду від 27.10.2023 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_7 , оглянуто інформацію в Telegram-каналі «Клуб мисливців за сепаратистами», зокрема фото та текст стосовно зайняття ОСОБА_3 посади директора /мовою оригіналу/ «Луганской средней школы №46 имени Кутового». На фото виявлено жінку, яку свідок впізнає як ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 79-80)

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.10.2023 року та додатку до нього, проведеного за участі свідка ОСОБА_8 , вбачається, що свідок на фото №2 впізнає ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 85-87)

Згідно протоколу огляду від 28.10.2023 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_8 , оглянуто інформацію в соціальній мережі Facebook, зокрема відеозапис та текст стосовно /мовою оригіналу/ ГОУ ЛНР «Луганская средняя школа № 46». На відеозаписі виявлено жінку, яку свідок впізнає як ОСОБА_3 , та яка висловлює вдячність /мовою оригіналу/ «газпромтрансмосква» за надання допомоги навчальному закладу. (т. 2 а.с. 88-89)

Згідно протоколу огляду від 28.10.2023 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_8 , оглянуто інформацію в Telegram-каналі «Клуб мисливців за сепаратистами», зокрема фото та текст стосовно зайняття ОСОБА_3 посади директора /мовою оригіналу/ «Луганской средней школы №46 имени Кутового». На фото виявлено жінку, яку свідок впізнає як ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 90-91)

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.10.2023 року та додатку до нього, проведеного за участі свідка ОСОБА_9 , вбачається, що свідок на фото №2 впізнає ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 96-98)

Згідно протоколу огляду від 30.10.2023 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_9 , оглянуто інформацію в Telegram-каналі «Клуб мисливців за сепаратистами», зокрема фото та текст стосовно зайняття ОСОБА_3 посади директора /мовою оригіналу/ «Луганской средней школы №46 имени Кутового». На фото виявлено жінку, яку свідок впізнає як ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 99-100)

Згідно протоколу огляду від 30.10.2023 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_9 , оглянуто інформацію в соціальній мережі Facebook, зокрема відеозапис та текст стосовно /мовою оригіналу/ ГОУ ЛНР «Луганская средняя школа № 46». На відеозаписі виявлено жінку, яку свідок впізнає як ОСОБА_3 , та яка висловлює вдячність /мовою оригіналу/ «газпромтрансмосква» за надання допомоги навчальному закладу. (т. 2 а.с. 101-102)

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.10.2023 року та додатку до нього, проведеного за участі свідка ОСОБА_10 , вбачається, що свідок на фото №2 впізнає ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 107-109)

Згідно протоколу огляду від 30.10.2023 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_10 , оглянуто інформацію в Telegram-каналі «Клуб мисливців за сепаратистами», зокрема фото та текст стосовно зайняття ОСОБА_3 посади директора /мовою оригіналу/ «Луганской средней школы №46 имени Кутового». На фото виявлено жінку, яку свідок впізнає як ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 110-111)

Згідно протоколу огляду від 30.10.2023 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_10 , оглянуто інформацію в соціальній мережі Facebook, зокрема відеозапис та текст стосовно /мовою оригіналу/ ГОУ ЛНР «Луганская средняя школа № 46». На відеозаписі виявлено жінку, яку свідок впізнає як ОСОБА_3 , та яка висловлює вдячність /мовою оригіналу/ «газпромтрансмосква» за надання допомоги навчальному закладу. (т. 2 а.с. 112-113)

Згідно протоколу огляду від 31.10.2023 року та додатку до нього, проведеного за участі спеціаліста ОСОБА_11 , оглянуто інформацію в Telegram-каналі «Клуб мисливців за сепаратистами», зокрема фото та текст стосовно зайняття ОСОБА_3 посади директора /мовою оригіналу/ «Луганской средней школы №46 имени Кутового», де остання впроваджує стандарти освіти рф. (т. 2 а.с. 116-122)

Згідно протоколу огляду від 01.11.2023 року, та додатку до нього, проведеного за участі спеціаліста ОСОБА_11 , оглянуто інформацію в соціальній мережі Facebook, зокрема відеозапис та текст стосовно /мовою оригіналу/ ГОУ ЛНР «Луганская средняя школа № 46». На відеозаписі виявлено жінку, яка висловлює вдячність /мовою оригіналу/ «газпромтрансмосква» за надання допомоги навчальному закладу. (т. 2 а.с. 126-132)

Згідно протоколу огляду від 15.11.2023 року, та додатку до нього, проведеного за участі спеціаліста ОСОБА_11 , оглянуто інформацію на сайті /мовою оригіналу/ «Государственного общеобразовательного учреждения Луганской Народной Республики «Луганская средняя школа № 46», де наявний документ /мовою оригіналу/ «Учебный план на 2023-2024 год», який затверджений директором ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 133-180)

Згідно протоколу огляду від 15.11.2023 року, та додатку до нього, проведеного за участі спеціаліста ОСОБА_11 , оглянуто інформацію в Telegram-каналі «Луганщина оперативна», зокрема відеозапис, на якому зображена жінка, яку титровано як /мовою оригіналу/: « ОСОБА_12 директор ГОУ ЛНР «ЛСШ №46», та яка висловлює вдячність "росіянам за те, що все полагодили після того, як самі ж розбили». (т. 2 а.с. 181-187)

Згідно протоколу огляду від 16.11.2023 року, проведеного за участі спеціаліста ОСОБА_11 , оглянуто інформацію на сайті /мовою оригіналу/ «ТВ Губерния» під назвою /мовою оригіналу/ «Дорога к Счастью: из Воронежской области в ЛНР отправился гуманитарный груз для школьников», де наявний відеозапис на якому зображена жінка, яку титровано як /мовою оригіналу/: «директор школы №46 (г. Счастье)», та яка висловлює вдячність за надання допомоги навчальному закладу. (т. 2 а.с. 188-198)

Згідно протоколу огляду від 11.04.2024 року, та додатку до нього, проведеного за участі спеціаліста ОСОБА_11 , оглянуто інформацію на сайті /мовою оригіналу/ «Государственное общеобразовательное учреждение Луганской Народной Республики «Луганская средняя школа № 46», де наявне фото, до якого додано підпис /мовою оригіналу/ « ОСОБА_13 директор школы, учитель английского языка, учитель истории». (т. 2 а.с. 200-206)

Згідно протоколу огляду від 11.04.2024 року, та додатку до нього, проведеного за участі спеціаліста ОСОБА_11 , оглянуто інформацію на сайті /мовою оригіналу/ «Государственное общеобразовательное учреждение Луганской Народной Республики «Луганская средняя школа № 46», де маються документи /мовою оригіналу/ «Распоряжение об утверждении уставов №275 от 04.04.2022», «Устав Государственного общеобразовательного учреждения Луганской Народной Республики «Луганская средняя школа № 46»», «Свидетельство о регистрации в Госкомстате ЛНР. (т. 2 а.с. 207-261)

Згідно протоколу огляду від 11.01.2024 року, та додатку до нього, проведеного за участі спеціаліста ОСОБА_11 , оглянуто інформацію на сайті, зокрема документ під назвою /мовою оригіналу/ «Закон Луганской народной республики об образовании», зі змісту якого вбачається, що управління освітньою установою здійснюється відповідно до чинного законодавства «луганскьої народної республіки». Також, документ встановлює правовий статус керівника освітньої установи. (т. 3 а.с. 1-55)

Згідно листа Щастинської військової адміністрації Щастинського району Луганської області від 17.01.2024 року за вих. №104/28, ОСОБА_3 станом на 24.02.2022 року обіймала посаду вчителя англійської мови, історії та правознавства в Щастинському ліцеї №1 імені Костянтина Кутового Щастинської міської територіальної громади. Наказом від 01.04.2022 року №01/1-К дія трудового договору з ОСОБА_3 була призупинена. Наказом від 21.11.2022 року №03-К ОСОБА_3 була звільнена з посади. Прохання про евакуацію від ОСОБА_3 не надходили. (т. 3 а.с. 66-68)

Згідно протоколу огляду від 18.01.2024 року, та додатку до нього, проведеного за участі спеціаліста ОСОБА_14 , оглянуто інформацію на сайті, де мається документ під назвою /мовою оригіналу/ «Федеральный закон «Об образовании в Российской Федерации» от 29.12.2012 №273-ФЗ», який встановлює зміст поняття /мовою оригіналу/ «федерального государственного образовательного стандарта». Також, встановлюється, що управління освітньою організацією здійснюється у відповідності до законодавства РФ. (т. 3 а.с. 72-85)

Згідно особової картки на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 20.04.2007 року Станично-Луганським відділом РВ УМВС України в Луганській області та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , орган видачі 4451. (т. 3 а.с. 103

Згідно висновку експерта №41 від 23.04.2024 року, проведеної судової портретної експертизи, вбачається, що: 1) зображення особи жіночої статі (особа, яка підписана як « ОСОБА_15 ДИРЕКТОР ШКОЛЫ №46 Г.СЧАСТЬЕ», одягнена в білу сукню з зображеннями квітів) у електронному файлі з назвою «vn_gumpomosch +.mp4» при показниках індикатора відліку часу з 0 год. 04 хв. 02 сек. до 0 год. 04 хв. 07 сек., з 0 год. 04 хв. 10 сек. до 0 год. 04 хв. 19 сек., з 0 год. 04 хв. 22 сек. до 0 год. 04 хв. 43 сек., придатні для проведення ідентифікаційного портретного дослідження. 2) У електронному файлі з назвою «vn_gumpomosch +.mp4» при показниках індикатора відліку часу з 0 год. 04 хв. 02 сек. до 0 год. 04 хв. 07 сек., p 0 год. 04 хв. 10 сек. до 0 год. 04 хв. 19 сек., з 0 год. 04 хв. 22 сек. до 0 год. 04 хв.

43 сек. (особа, яка підписана як « ОСОБА_16 БЕЛЕЦКАЯ ДИРЕКТОР ШКОЛЫ №46 Г.СЧАСТЬЕ», одягнена в білу сукню з зображеннями квітів), який збережений на оптичний диск DVD-R (Додаток № 1 до протоколу огляду від 16.11.2023), та у електронному файлі з назвою «anketa_20272204.pdf» (копія інформації про особу, громадянку України на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Державної міграційної служби України), який збережено на оптичний диск DVD-R (Додаток до відповіді на доручення в рамках КП № 0000603 від 03.08.2023 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), наданому як порівняльний матеріал, зображена одна й та ж сама особа. (т. 3 а.с. 138-150)

Згідно листа Департаменту освіти і науки Луганської ОДА від 12.03.2024 року за вих. №05/05/01-806, т.зв. /мовою оригіналу/ «Государственное общеобразовательное учреждение Луганской Народной Республики «Луганская средняя школа № 46» до мережі освітніх закладів Луганської області не належить, а додані до запиту навчальний план, устав та витяг щодо реєстрації вказаного закладу державним стандартам освіти України та типовим навчальним програмам, які рекомендовані Міністерством освіти і науки України не відповідають. (т. 3 а.с. 153-154)

Згідно листа Департаменту освіти і науки Луганської ОДА від 08.05.2024 року за вих. №05/07-1412, вказане у запиті так зване /мовою оригіналу/ «Государственное общеобразовательное учреждение Луганской Народной Республики «Луганская средняя школа № 46» не належить до мережі закладів освіти підпорядкованих Департаменту освіти і науки Луганської обласної державної адміністрації, а долучені до запиту від 29.01.2024 № 78/3/3/1471 «Учебный план», «Устав» Государственного общеобразовательного учреждения Луганской Народной Республики «Луганская средняя школа № 46» (мовою оригіналу) не передбачені державними стандартами освіти України та типовими навчальними програмами, які рекомендовані Міністерством освіти і науки України, а отже Департамент повідомляє про їх невідповідність вимогам законодавства України. (т. 3 а.с. 155-156)

Постановою слідчого 3 відділення СВ 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 30.01.2024 року, ОСОБА_3 оголошено в розшук. (т. 3 а.с. 157-158)

Згідно постанови слідчого 3 відділення СВ 3 управління ГУСБУ в Донецькій та Луганській областях від 30.01.2024 року, досудове розслідування кримінального провадження №0000603 від 03.08.2023 року зупинено. (т. 3 а.с. 164-165)

Згідно постанови слідчого 3 відділення СВ 3 управління ГУСБУ в Донецькій та Луганській областях від 26.03.2024 року, досудове розслідування кримінального провадження №0000603 від 03.08.2023 року відновлено. (т. 3 а.с. 166)

Згідно постанови слідчого 3 відділення СВ 3 управління ГУСБУ в Донецькій та Луганській областях від 29.03.2024 року, досудове розслідування кримінального провадження №0000603 від 03.08.2023 року зупинено. (т. 3 а.с. 186-187)

Згідно постанови слідчого 3 відділення СВ 3 управління ГУСБУ в Донецькій та Луганській областях від 06.05.2024 року, досудове розслідування кримінального провадження №0000603 від 03.08.2023 року відновлено. (т. 3 а.с. 189)

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2024 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000603 від 03.08.2023 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України. (т. 3 а.с. 202)

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колабораційна діяльність (ст. 111-1 КК України) - це злочин проти основ національної безпеки України. Суб`єктивна сторона кримінальних правопорушень характеризується прямим або непрямим умислом.

Державою-агресором за загальним визначенням є країна, яка першою застосовує збройну силу проти іншої країни, тобто тим самим вчиняє агресію. Державою-агресором може бути визнана не лише одна країна, а група країн, в т.ч. пов`язаних між собою угодами про військову допомогу.

При кваліфікації злочинів за ст.111-1 КК державою-агресором наразі вважається РФ. При цьому враховуються, зокрема, постанова Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII, Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить їх достовірними, допустимими, такими, що узгоджуються між собою, та в повній мірі поза розумним сумнівом доводять факт того, що ОСОБА_3 , яка будучи громадянкою України, на початку квітня 2022 року, перебуваючи на території м. Щастя Щастинського району Луганської області, зайняла посаду /мовою оригіналу/ «директора ГОУ ЛНР «Луганская средняя школа № 46»», що здійснює освітню діяльність та тимчасово окупованій території, та перебуваючи на вказаній посаді, вчиняла дії, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладі освіти.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_3 , усвідомлювала факт збройної агресії з боку РФ та окупації території України, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, тому реалізуючи свій злочинний умисел, вступила в злочинну змову з представниками окупаційної адміністрації держави-агресора - Російської Федерації та т.зв. «ЛНР», враховуючи характер її дій, їх послідовність та тривалість свідчить про те, що вона добровільно зайняла посаду в закладі освіти окупаційної влади, де впровадила стандарти освіти держави-агресора у закладі освіти.

А відтак, вказані обставини доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченої ОСОБА_3 , які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, та не встановлено підстав, які б призвели до визнання їх недопустимими.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недопустимими та недостовірними. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 р., «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., що при оцінці доказів суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Вищевказані показання свідка та письмові докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.

Даючи юридичну оцінку діям ОСОБА_3 , суд вважає, що обвинувачена винна у вчиненні дій громадянином України, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, та її дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також обставини кримінального правопорушення, тяжкість його наслідків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Також, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 111-1 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, а також особи обвинуваченої, яка раніше не судима.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом встановлено вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Суд приходить до висновку, що відсутність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 свідчить про неможливість застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Слід також зазначити, що значну роль у формуванні та збереженні ідентичності дитини відіграє саме освіта, через яку здійснюється безпосередній вплив на становлення та розвиток світоглядних уявлень, національної та правової ідентичності, громадянської позиції, ставлення до своєї держави та надбань її народу тощо. А системний підхід російської влади до впровадження власної освіти спрямований, у тому числі, на викоріння української ідентичності дітей, здійснення освітнього процесу передбачається повністю за російським стандартами, російською мовою та включає потужну пропагандистську складову, що має на меті «денацифікувати» українських дітей та сформувати державі-агресору світогляд.

Також, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, вчинення дій, спрямованих проти основ національної безпеки, в умовах воєнного стану, вчинення дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у навчальному закладі, які спрямовані на викривлення історії, ідентифікації дітей як українців, знищення національної свідомості та ідентичності неповнолітніх та малолітніх, що є вкрай вразливою категорією населення, наслідки для України, що настануть в майбутньому у зв`язку з її незаконною діяльністю на тимчасово окупованій території, які спрямовані на знищення національної ідентичності українських дітей, викривлення фактів про агресивну війну РФ проти України, та історичну роль українського народу в цілому.

Отже, суд враховує, що ОСОБА_3 вчинила злочин проти основ національної безпеки України, що становить велику суспільну небезпеку, здійснювала дії, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти у період воєнного стану, чим спричинила вкрай негативні наслідки для впровадження повноцінного освітнього процесу в Україні.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинила злочин проти основ національної безпеки України, що становить велику суспільну небезпеку; здійснювала дії, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти у період воєнного стану, а тому основне покарання повинно відповідати загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання й повинно сприяти виправленню засудженої та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 20.01.2024 року по справі №183/184/23.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 неможливе без її ізоляції від суспільства, а покарання має бути призначено у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст.111-1 КК України.

За таких обставин суд вважає, що призначення обвинуваченій такого покарання буде справедливим, співмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самою обвинуваченою, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Виходячи з цього, суд приймає рішення про призначення ОСОБА_3 , додаткового покарання яке є обов?язковим у санкції статті, у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, органах місцевого самоврядування та органах, що надають публічні послуги у сфері освіти, а також в закладах освіти незалежно від типів та форм власності.

При прийнятті рішення суд також враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.

В даному випадку буде справедливим та співмірним покарання особі, яка визнана винуватою у здійсненні колабораційної діяльності, яке унеможливить певний період часу у майбутньому бути представником державної влади в Україні.

Прокурор заявив клопотання про залишення без змін раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи те, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2024 року обвинуваченій обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, отже вказаний запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити незмінним.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 122 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки шість місяців з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, органах місцевого самоврядування та органах, що надають публічні послуги у сфері освіти, а також в закладах освіти незалежно від типів та форм власності, строком на 12 (дванадцять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Строк додаткового покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою раніше обраний в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , витрати пов`язані з проведенням судової портретної експертизи, оформленої висновком експерта №41 від 23.04.2024 року в сумі 5300,96 грн. на користь держави. (Призначення платежу: Оплата за судову експертизу відповідно до висновку №41 від 23.04.2024 року).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.

Копію вироку для вручення обвинуваченій видати захиснику.

Інформацію про ухвалення вироку розмістити у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1