Справа № 545/115/26
Провадження № 1-кп/545/301/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого- адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Полтава клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

-обвинуваченого за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Полтавського районного суду Полтавської області надійшли матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000827 від 26.10.2025 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 28.10.2025 року обвинуваченому ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ухвалою слідчого судді цього ж суду від 24.12.2025 року запобіжний захід був продовжений строком до 26.01.2026 року.

Прокурором надано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому зазначено, що що наявна обґрунтована підозра у вчиненні останнім кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, а тому виникла необхідність у продовженні застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обставини та ризики, які слугували підставами для обрання вказаного запобіжного заходу не зменшились та не відпали.

Метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років, може вжити заходи для переховування від слідства та суду та є мешканцем іншої області, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 відоме місце проживання потерпілої у кримінальному провадженні та її місце роботи;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 визнавальні свідчення надавати відмовився, скористався ст. 63 Конституції України та через спосіб життя існує ризик, що він буде ухилятись від явки до органу досудового розслідування та суду, іншим чином уникати відповідальності, приховувати будь-які інші сліди вчиненого кримінального правопорушення, впливати на свідків у провадженні.

Також, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

-вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не виключається, що ОСОБА_5 може у подальшому продовжувати вчиняти злочинні дії, оскільки не має законних джерел для існування.

Також встановлено, що інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 .

Зокрема, не можливо застосувати:

-особисте зобов`язання, у зв`язку з тим, що даний запобіжний захід вимагає наявність особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків.

-особиста порука, оскільки на адресу правоохоронних органів не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного ОСОБА_5

-домашній арешт, оскільки враховуючи обставини кримінального правопорушення та зухвалість вчинення кримінальних правопорушень, поведінку обвинуваченого, яка їм передувала, визначають необхідність здійснення постійного візуального контролю за останнім з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Зважаючи на викладені обставини застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`які запобіжні заходи неможливо, а тому виникає обґрунтована необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної поведінки обвинуваченого, зокрема під час судового розгляду.

У разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з викладених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та замінити запобіжний захід більш м`яким- у вигляді домашнього арешту, оскільки вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнає у повному обсязі, матеріальну шкоду потерпілій компенсував.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 також просила замітини обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт, оскільки обвинувачений вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнає, матеріальну шкоду відшкодував, має постійне місце проживання.

Потерпіла ОСОБА_4 зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, матеріальна шкода їй компенсована, а тому не заперечує проти обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, потерпілої, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Суд, за нормами ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Окрім цього, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно листа Верховного суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, тобто, у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, а тому наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних у ході досудового розслідування доказів.

При встановленні наявності ризиків, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років, може вжити заходи для переховування від слідства та суду та є мешканцем іншої області, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 відоме місце проживання потерпілої у кримінальному провадженні та її місце роботи;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 визнавальні свідчення надавати відмовився, скористався ст. 63 Конституції України та через спосіб життя існує ризик, що він буде ухилятись від явки до органу досудового розслідування та суду, іншим чином уникати відповідальності, приховувати будь-які інші сліди вчиненого кримінального правопорушення, впливати на свідків у провадженні.

Також, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

-вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не виключається, що ОСОБА_5 може у подальшому продовжувати вчиняти злочинні дії, оскільки не має законних джерел для існування.

Таким чином, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин, з урахуванням доводів сторін кримінального провадження, суд дійшов переконання про доведеність чинників, які передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України. Запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому. Наявні наведені ризики є дійсними та тривають. Суд вважає, що альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати ОСОБА_5 належну поведінку.

Згідно з положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Судом не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 не пов`язаного з позбавленням волі.

Судом не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відсутність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину складає від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Беручи до уваги тяжкість та специфіку кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що визначений обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави на рівні середньої межі, визначеної законом, а саме, у розмірі 25 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 83200,00 (вісімдесят три тисячі двісті) грн., є достатнім, справедливим та здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк ШІСТДЕСЯТ ДНІВ до 20.03.2026 року.

Відлік строку запобіжного заходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 20.01.2026 року.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати в ДУ «Полтавська установа виконання покарань № 23».

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 25 (двадцяти п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 83200,00 (вісімдесят три тисячі двісті) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: отримувач- ТУ ДСАУ в Полтавській області, ЗКПО 26304855, р/рUA0015950 у ДКСУ м. Київ, МФО 820172, призначення платежу- застава, № ухвали суду та назва суду, прізвище, ім`я, по - батькові платника застави, сума застави, дата внесення застави.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника- адвоката ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу на домашній арешт- відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження для відома, начальнику ДУ «Полтавська установа виконання покарань № 23», де утримується обвинувачений- для виконання.

Ухвала може бути оскаржена, в частині обрання запобіжного заходу, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили після її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СуддяОСОБА_7