Справа № 304/2686/23 Провадження № 1-кс/304/97/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 рокум. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , поданого на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за №0000053 від 14 лютого 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 203-2, ч. 1 ст. 209 КК України, про скасування арешту майна,

У С Т А Н О В И В:

адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з даним клопотанням, в якому просить скасувати арешт майна, а саме мобільного телефону «iPhone» із сім карткою, та грошових коштів у сумі 150 євро та 30 040 грн, який було накладено ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2024 року у справі № 304/2686/23 (провадження 1-кс/304/390/2024) та повернути таке ОСОБА_4 .

Мотивує клопотання тим, що 10 квітня 2024 року під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000053 в автомобілі Шкода Октавія, р/н НОМЕР_1 , що знаходиться у володінні ОСОБА_4 був проведений обшук, в ході якого у останнього були вилучені грошові кошти на загальну суму 30 040 грн та 115 євро і мобільний телефон із сім-карткою.

Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2024 року накладено арешт на все тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів.

Вказує, що ОСОБА_4 не брав участь у судовому засіданні при розгляді клопотання про накладення арешту на майно, при цьому з моменту вилучення до часу звернення до слідчого судді з даним клопотанням майно вже оглянуто і складені відповідні процесуальні документи; ОСОБА_4 не вручено повідомлення про підозру; з моменту проведення обшуку минуло понад півтора року, що у свою чергу є достатнім часом для органу досудового розслідування оглянути та встановити причетність вилученого майна та ОСОБА_4 до можливого кримінального правопорушення.

Також звертає увагу слідчого судді на те, що наразі з мобільним телефоном та грошовими коштами, що належать ОСОБА_4 не проводяться будь-які слідчі дії, відповідно й необхідності у обмеженні права користування такими речами немає, грошові збереження, що належать його підзахисному, не зберегли на собі сліди злочину, а є збереженнями ОСОБА_4 , про що надає довідку ОК-5 про доходи та трудовий стаж.

Відтак, оскільки арештоване майно потрібне ОСОБА_4 для власного користування, подальше накладення арешту не є пропорційним втручанням у право на мирне володіння належним його підзахисному майном, тому просить задовольнити клопотання.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, однак направив слідчому судді клопотання про розгляд справи без участі, в якій повідомляє про зайнятість у іншому кримінальному провадженні у Берегівському районному суді, через що не зможе взяти участь у розгляді даного клопотання, однак таке підтримує та просить задовольнити.

Прокурор у судове засідання також не з`явився, направив слідчому судді заперечення, в якому вказує на безпідставність клопотання захисника, оскільки на момент постановлення ухвали слідчого судді були наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно може містити відомості, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, потребує збереження до завершення досудового розслідування. Зазначає, що доводи сторони захисту про те, що з вилученим майном «проведені всі необхідні слідчі дії» документально не підтверджені та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки досудове розслідування триває, остаточне процесуальне рішення не прийняте, зібрані докази підлягають подальшій оцінці у сукупності. Сам по собі факт тривалості досудового розслідування або невручення повідомлення про підозру не є безумовною підставою для скасування арешту майна, при тому, що арешт було накладено не з метою покарання власника, а виключно як процесуальний захід забезпечення кримінального провадження, що має тимчасовий характер і застосовується до моменту, допоки не відпала потреба у застосуванні такого. Оскільки на даний час ризики втрати, приховування, знищення або зміни властивостей майна у разі скасування арешту не усунуті, тому просить у задоволенні клопотання відмовити та розглянути таке без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання та подані учасниками заяви/заперечення, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за наявності хоча б однієї з таких умов: - вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба; - вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

У клопотанні адвокат зазначає лише про те, що потреба в арешті відпала, а тому з огляду на принцип диспозитивності, слідчий суддя має встановити наявність або відсутність лише вказаної адвокатом підстави для скасування арешту.

На підставі документів, що містяться у матеріалах клопотання, слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування відділом детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 14 лютого 2022 року до ЄРДР за №0000053 з правовою кваліфікацією за ч. 1, 2 ст. 203-2, ч. 1 ст. 209 КК України.

У межах провадження ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2024 року у справі № 304/2686/23 (провадження № 1-кс/304/390/2024) було накладено арешт зокрема на мобільний телефон марки «iPhone» із сім карткою з позначенням № НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_4 , та грошові кошти на загальну суму 30 040 (тридцять тисяч сорок) грн та 115 (сто п`ятнадцять) євро, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме з метою їх збереження як речових доказів, оскільки у мобільному телефоні можуть бути зафіксовані відомості, які мають значення для встановлення обставин цього кримінального провадження та можуть бути використані як докази, а вилучені кошти можуть бути отримані у результаті проведення азартних ігор без ліцензії.

У поданому клопотанні вказаний висновок слідчого судді про відповідність арештованого майна ознакам речового доказу будь-яким чином не спростовується і не ставиться під сумнів.

При цьому як стверджує у клопотанні захисник ОСОБА_3 з мобільним телефоном та грошовими коштами, що належать ОСОБА_4 , не проводяться будь-які слідчі дії, стороні захисту не відомо про призначення та проведення стороною обвинувачення будь яких експертиз. Прокурор не спростував таке твердження та не надав суду матеріали досудового розслідування, які би підтверджували вжиття стороною обвинувачення заходів для дослідження телефону на предмет наявності в ньому відомостей, що мають значення для кримінального провадження та можуть бути використані для доказування обставин вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього прокурором ні в ході розгляду клопотання, ні при поданні слідчому судді заперечення на клопотання, не наведено обґрунтованих підстав вважати, що подальше застосування арешту накладеного на грошові кошти ОСОБА_4 як заходу забезпечення кримінального провадження, а саме, з метою забезпечення збереження речових доказів, досі є необхідним.

Отже, зважаючи на встановлені обставини, а саме перебування належного ОСОБА_4 мобільного телефону у володінні сторони обвинувачення в період з 10 квітня 2024 року до 22 січня 2026 року, тобто вже майже два роки; відсутність відомостей про проведення з цим мобільним телефоном слідчих дій (призначення і проведення комп`ютерно-технічної експертизи цього телефону) та, відповідно, підтвердження того, що на мобільному телефоні міститься інформація, яка може бути використана у кримінальному провадженні для доказування передбачених у ч. 1 ст. 91 КПК України обставин, слідчий суддя дійшов висновку про те, що подальше застосування арешту не сприяє виконанню завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, та не здатне забезпечити виконання завдання, про яке йшлося під час накладення арешту (необхідність збереження доказів для забезпечення розслідування кримінального правопорушення), у зв`язку з чим потреба в подальшому застосуванні арешту цього мобільного телефону відпала.

Крім цього слідчий суддя приймає до уваги, що у кримінальному провадженні, в рамках якого було накладено арешт на майно, відсутні будь-які відомості про причетність ОСОБА_4 до обставин, які розслідуються в межах даного кримінального провадження, а також зв`язок між обставинами, які розслідуються в межах кримінального провадження та його майном, не надання стороною обвинувачення будь-яких доказів необхідності продовження існування накладеного арешту, враховуючи, що термін дії покладеної на ОСОБА_4 заборони розпоряджатися майном триває майже два роки та за цей час не здобуто і не надано жодних доказів залучення ОСОБА_4 до протиправної діяльності, що у свою чергу в повній мірі свідчить про те, що подальше існування арешту, накладеного на майно ОСОБА_4 , в якому останній не має жодного статусу, не відповідає загальним інтересам і не є пропорційним, що є визначальними принципами при визначенні того чи відповідає втручання у право на мирне володіння майном вимогам статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, яка гарантує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном та ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Наведені обставини свідчать про те, що у подальшому застосуванні накладеного ухвалою слідчого судді арешту майна на належні ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 30 040 (тридцять тисяч сорок) грн та 115 (сто п`ятнадцять) євро (не 150 євро як зазначено у клопотанні захисника) відпала потреба, що є підставою для його скасування відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. 174, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити частково.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2024 року на мобільний телефон марки «iPhone» із сім карткою з позначенням № НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_4 , та грошові кошти на загальну суму 30 040 (тридцять тисяч сорок) грн та 115 (сто п`ятнадцять) євро скасувати.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя:ОСОБА_1