У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0001224 від 14.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 309 КК України, про накладення арешту на майно,

за участі:

прокурора - ОСОБА_4 ,

володільців майна - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника володільців майна - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0001224 від 14.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 309 КК України, про арешт майна, яке було вилучено 07.01.2026 під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук марки «НР» моделі «SN#CND13520TE», який упаковано до спец-пакету PSP4252339.

Клопотання обґрунтовано наступним.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що громадянка України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має двох дітей, ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Біологічним батьком дітей є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на теперішній час перебуває у місцях позбавлення волі, з дітьми не проживає, участі у вихованні дітей не приймає.

Службою у справах дітей Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради у ОСОБА_8 , як особи, яка перебуває на обліку служби, не виконує батьківські обов`язки та має наркотичну залежність, на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2025 року у справі №333/9915/24 відібрано ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та поміщено до комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, а у подальшому передано під опіку громадянці України ОСОБА_12 .

Разом з цим, ОСОБА_8 , народивши ІНФОРМАЦІЯ_8 другу дитину ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, викликаних необхідністю особистого грошового утримання та забезпечення місцем проживання, передала малолітню дитину сторонній особі - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Чоловіком ОСОБА_13 є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин США.

З метою створення уяви про законність своїх дій, ОСОБА_8 видала на ім`я ОСОБА_13 довіреність від 22.08.2025 № 1296, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_15 , на представлення інтересів малолітньої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в усіх установах незалежно від їх форм власності та підпорядкування, в тому числі органах державної влади, будь-яких медичних установах, загальноосвітніх установах, представляти інтереси в Посольствах, Консульствах, візових центрах будь-яких країнсвіту в України, в Державній міграційній службі, паспортних службах з питань пов`язаних з подачею та отриманням будь-яких документів, необхідних для в`їзду та виїзду за кордон, супроводжувати під час поїздок по території України без обмежень, визначати тимчасове місце проживання, а також представляти інтереси ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в усіх установах, організаціях, підприємствах, незалежно від їх форм власності та підпорядкування, в будь-яких медичних установах, в тому числі лікувально-профілактичних установах, стаціонарних установах, поліклініках, психоневрологічних диспансерах та інших установах і організаціях охорони здоров`я, з будь-яких питань, пов`язаних з лікуванням, знаходженням дитини у закладі охорони здоров`я, медичним обслуговуванням, з отриманням будь-яких відомостей медичного характеру щодо своєї малолітньої доньки та документів, що містять лікарську таємницю, з правом прийняття рішення про оперативне втручання, визначення плану лікування, проведення щеплень, надання згоди щодо медичної допомоги будь-якого характеру, рівня складності та ризику, перебування разом з дитиною в будь-якому медичному закладі і присутності при лікуванні в будь-якій клініці, приймати дитину від лікарів, отримувати інформацію про результати аналізів та вирішувати будь-які питання, що стосуватимуться її доньки тощо.

У подальшому, ОСОБА_13 , вивезла малолітню дитину ОСОБА_10 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім цього, у провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа № 333/8603/25 за позовом ОСОБА_8 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про повернення дитини ОСОБА_9 , відібраної без позбавлення батьківських прав за рішенням суду від 28.01.2025 року у справі №333/9915/24.

У ході слідства достовірно встановлено, що юридичне супроводження з усіх питань, пов`язаних із наданням ОСОБА_8 довіреності на ім`я ОСОБА_13 , а також зверненням до суду з позовом про повернення ОСОБА_16 , здійснюють адвокати ОСОБА_6 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 24.07.2024 № 001670, та ОСОБА_17 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 31.08.2020 № 002667.

Фактичне невиконання батьківських обов`язків схильність ОСОБА_8 , до вживання наркотичних засобів, ведення аморального образу життя, перебування на обліку у службі у справах дітей, видача за відсутності юридичної освіти довіреності, яка фактично надає повне право на розпорядження дитиною сторонній особі за межами України, чоловік якої є іноземним громадянином, а також подання до суду позову про повернення іншої дитини матері, у своїй сукупності свідчать про фактичний продаж та умисел на продаж ОСОБА_8 своїх дітей та умисел ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за співучасті ОСОБА_6 , ОСОБА_17 та інших службових осіб служб у справах дітей та центру соціальних служб міста Запоріжжя на вивезення дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за межі України, тобто фактичне розпорядження ними.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Слідчим 27.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 29.12.2025 проведено обшук місця реєстрації ОСОБА_6 , а саме квартири АДРЕСА_3 . За результатами проведеного обшуку виявлено та вилучено ноутбук марки «НР» моделі «SN#CND13520TF», який упаковано до спец-пакету PSP4252339.

Вилучений предмет має доказове значення у кримінальному провадженні, так як вилучені речі є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки були предметами, знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 309 КК України.

Вилучений предмет визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та необхідний слідству для проведенням подальших експертних досліджень.

Накладення арешту необхідно з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, забезпечення збереження їх у первинному вигляді та використання під час доказування обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти накладення арешту з таких підстав. Зазначив, що ноутбук не належить ОСОБА_6 , його власником є ОСОБА_5 , та під час проведення обшуку було виявлено дуже багато одиниць комп`ютерної техніки, все було надано слідчому з паролями, але слідчим чомусь обрано тільки ноутбук, який оглянуто в ході обшуку, жодної інформації, яка б могла мати значення для слідства, на ньому не міститься. Отже, під час проведення обшуку жодної підстави для вилучення ноутбука відповідно до вимог ч. 2 ст. 168 КПК України, не було. Також, вказав, що станом на теперішній час відсутні докази, що в ньому щось видалено.

Власник майна ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання слідчого, вказавши, що зазначений ноутбук вона багато разів віддавала в ремонт, задля збільшення пам`яті у ньому та використовувала його в особистих цілях, зазвичай для прийняття участі в онлайн-конференціях медичного характеру, оскілтки працює лікарем. Її донька ОСОБА_6 не проживає з нею з 2004 року (коли вийшла заміж), а зі своєю родиною (чоловік, двоє дітей) донька проживала спочатку окремо у власній квартирі по АДРЕСА_4 , потім орендували будинок на правому березі Дніпра у м. Запоріжжя, у Ленінському районі. З кінця лютого 2022 року її донька з дітьми виїхала із Запоріжжя, у березні 2022 року із України. Станом на даний час вже майже 4 роки її донька проживає з двома неповнолітніми дітьми за межами України.

Володілець майна ОСОБА_6 заперечувала проти накладення арешту з тих підстав, що сам обшук проведено незаконно, вважає, що та це є переслідуванням адвокатів у зв`язку з провадженням ними адвокатської діяльності в цивільній справі відносно ОСОБА_8 .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання за обставинами, в ньому викладеними. Додатково вказав, що постановою слідчого від 05.02.2026 року призначено компютерно-технічну експертизу вилученого ноутбуку.

Дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, вислухавши учасників провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема, арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч.3 ст.132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Судом встановлено, що в провадженні ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження №0001224 від 14.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту, слідчий вказує на те, що вилучене під час проведення обшуку є тимчасово вилученим майном, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тому з метою збереження речових доказів, підлягає арешту.

Разом з тим, в судовому засіданні не встановлено підстав вважати, що ноутбук марки «НР» моделі «SN#CND13520TE» використовувався саме ОСОБА_6 ; що інформація в ньому має значення для кримінального провадження; відсутні відомості взагалі про наявність інформації в ноутбуці.

Отже, стороною обвинувачення не доведено сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вилучене майно є доказом злочину (знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому відсутні підстави накладення арешту на вказане майно.

Слідчий суддя також зазначає, що саме по собі винесення слідчим постанови про визнання речовим доказом без належного обґрунтування клопотання не є належною підставою для накладення арешту.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 170-173, 309, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя.

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0001224 від 14.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 309 КК України про арешт майна- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1