Провадження № 1-кп/554/453/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«16» січня 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №000615 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 128 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Полтави перебуває кримінальне провадження №000615 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 128 КК України.

14.01.2026 року представником цивільного позивача ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 подано цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в якому він просить стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 326 479,00 грн. та моральну шкоду в сумі 400 000 грн., а всього 726 479,00 грн.

15.01.2026 від представника цивільного позивача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про арешт майна, в якому він, з метою забезпечення цивільного позову, просить накласти арешт на належну на праві власності ОСОБА_7 1/2 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що діями ОСОБА_3 йому було завдано середньої тяжкості тілесне ушкодження. Внаслідок отриманого тілесного ушкодження потерпілий був змушений звертатися за первинною медичною допомогою до КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради», швидкої медичної допомоги, а в подальшому, перебував на стаціонарному лікуванні у Медичному центрі «Меділенд». Для відновлення стану здоров?я поніс витрати на стаціонарне лікування в медичному центрі «Меділенд» - 64 180,00 грн., рентген колінного суглоба (2 проекції) - 1 200,00 грн., КТ колінних суглобів - 1 800,00 грн., придбання мобілізаційного тутора відповідно до медичних рекомендацій - 4 730,00 грн., - придбання ліків - 522,00 грн., придбання набору імплантантів для остеосинтезу - 17 500,00 грн. Окрім цього, характер тілесного ушкодження потребував здійснити репозицію латерального виростку лівої великогомілкової кістки 2-ма канюльованими гвинтами з шайбами та рентген-знімком від 02.05.2025, які в подальшому мають бути видалені, що потребуватиме повторного хірургічного втручання, а відтак й відповідних матеріальних витрат у сумі - 59 570,00 грн. Розрахунок цієї суми здійснено без врахування можливих ускладнень під час або після повторної операції, а також без врахування можливої зміни вартості медичних препаратів і послуг на момент проведення такої операції, що в свою чергу може потягти збільшення розміру прогнозованих витрат. Відтак, загальний розмір витрат потерпілого на відновлення стану здоров?я становить 149 502,00 грн. Окрім витрат на відновлення стану здоров?я потерпілого, додаткові фінансові витрати були зумовлені тим, що отримання потерпілим тілесного ушкодження призвело до змушених змін у звичному способі життя родини. Так, після отримання потерпілим тілесного ушкодження останній втратив можливість доглядати за своєю малолітньою дитиною (вік дитини на момент отримання потерпілим тілесного ушкодження - 2 роки), дружина потерпілого була змушена доглядати за ним і працювати для забезпечення родини, а відтак теж втратила можливість приділяти належну увагу дитині. Відповідно, напередодні проведення операції потерпілому (перший день перебування у стаціонарі -10.04.2024), родина була змушена позапланово і достроково (до досягнення дитиною 3-річного віку) почати користуватись послугами закладу дошкільної освіти й оплачувати послуги протягом часу післяопераційної реабілітації, який становив 6 місяців. Всі витрати підтверджуються доказами, долученими до клопотання. Також йому була спричинена моральна шкоду, яку потерпілий оцінює в 400 000 грн., оскільки внаслідок отриманого тілесного ушкодження потерпілому було спричинено фізичний біль, душевні страждання, оскільки він отримав важку травму, в результаті чого переніс хірургічну операцію та змушений був перебувати на стаціонарному лікуванні, потребував репозиції латерального виростку лівої великогомілкової кістки 2-ма канюльованими гвинтами з шайбами, які в подальшому мають бути видалені, що потребуватиме повторної хірургічної операції, внаслідок складної травми (тілесного ушкодження) потерпілий постійно відчуває біль та фізіологічний дискомфорт в області травмованого коліна. В посттравматичний період потерпілий був змушений тривалий час (понад 6 місяців) пересуватися на милицях без опори на ліву нижню кінцівку, що створювало відчуття фізіологічної неповноцінності та залежності від оточуючих; був вимушений дотримуватися реабілітаційних вимог, які істотно змінили звичний спосіб життя. Потерпілий втратив можливість доглядати за малолітньою дитиною, дружина вимушена була доглядати за ним, а не за дитиною, відтак час спілкування батьків із дитиною істотно зменшився; внаслідок отриманого тілесного ушкодження потерпілий позбавлений можливості вести активний спосіб життя, а тому оцінює спричинену йому моральну шкоду саме таким розміром. Отже, загальна сума завданої як майнової так і моральної шкоди становить 726 479,00 грн. Також просить розглянути клопотання без повідомлення обвинуваченого, його захисника та інших суб`єктів, відповідно до вимог ч.2 ст. 172 КПК України та без його участі та участі потерпілого (цивільного позивача).

За частиною 2 статтею 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

В даному випадку суд вважає можливим розглянути клопотання представника цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, без повідомлення обвинуваченого, його захисника, оскільки вказане є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі ч.4 ст. ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.

Суд, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього докази, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України.

За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Відповідно до положень КПК України, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді, суд зобов?язані: сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону; перевіряти наявність об?єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з?ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того, за пунктом 4 частиною 2 даної статі визначено, що арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Також, за пунктом 6 частин 3 даної статті, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

За ч.8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положеннями частини 1 статті 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Частиною 3 даної статті передбачено, що у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

У відповідності до пунктів 4 та 5 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В даному випадку при розгляді поданого до суду клопотання, суд враховує етап судового провадження, на якому подано дане клопотання, а тому досліджує тільки зміст обвинувального акту, зміст поданого клопотання та доданих до нього матеріалів, зміст цивільного позову та доданих до нього доказів.

На момент розгляду клопотання суд вважає, що факт завдання шкоди цивільному позивачеві підтверджений, як змістом обвинувального акта щодо зазначених в обвинувальному акті обставин так і процесуальним статусом потерпілого в межах даного кримінального провадження.

За змістом обвинувального акта, внаслідок кримінально протиправної недбалості, ОСОБА_8 обвинувачується у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, тобто у необережному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, що свідчить про наявність шкоди, завданої ОСОБА_4 вказаним кримінальним правопорушенням.

При цьому суд керується положенням ст. 91 КПК України, що саме підлягає доказуванню в кримінальному провадженні, як і те, на кому лежить обов?язок доказування відповідно до ст. 92 КПК України.

Зміст обвинувального акта не містить відомостей про розмір шкоди, завданої злочином, як майнової так і моральної шкоди.

Проте, такий розмір зазначений як в поданому цивільному позові та і в самому клопотанні про забезпечення позову, що повністю відповідає вимогам ч.3 ст. 173 КПК України.

Крім того, в клопотанні обґрунтовано розмір шкоди, завданої злочином, як майнової так і моральної шкоди, а саме, що внаслідок отриманого тілесного ушкодження потерпілий був змушений звертатися за первинною медичною допомогою до КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради», швидкої медичної допомоги, а в подальшому, перебував на стаціонарному лікуванні у Медичному центрі «Меділенд». Для відновлення стану здоров?я поніс витрати на стаціонарне лікування в медичному центрі «Меділенд» - 64 180,00 грн., рентген колінного суглоба (2 проекції) - 1 200,00 грн., КТ колінних суглобів - 1 800,00 грн., придбання мобілізаційного тутора відповідно до медичних рекомендацій - 4 730,00 грн., - придбання ліків - 522,00 грн., придбання набору імплантантів для остеосинтезу - 17 500,00 грн. Окрім цього, характер тілесного ушкодження потребував здійснити репозицію латерального виростку лівої великогомілкової кістки 2-ма канюльованими гвинтами з шайбами та рентген-знімком від 02.05.2025, які в подальшому мають бути видалені, що потребуватиме повторного хірургічного втручання, а відтак й відповідних матеріальних витрат у сумі - 59 570,00 грн. Розрахунок цієї суми здійснено без врахування можливих ускладнень під час або після повторної операції, а також без врахування можливої зміни вартості медичних препаратів і послуг на момент проведення такої операції, що в свою чергу може потягти збільшення розміру прогнозованих витрат. Відтак, загальний розмір витрат потерпілого на відновлення стану здоров?я становить 149 502,00 грн. Окрім витрат на відновлення стану здоров?я потерпілого, додаткові фінансові витрати були зумовлені тим, що отримання потерпілим тілесного ушкодження призвело до змушених змін у звичному способі життя родини. Так, після отримання потерпілим тілесного ушкодження останній втратив можливість доглядати за своєю малолітньою дитиною (вік дитини на момент отримання потерпілим тілесного ушкодження - 2 роки), дружина потерпілого була змушена доглядати за ним і працювати для забезпечення родини, а відтак теж втратила можливість приділяти належну увагу дитині. Відповідно, напередодні проведення операції потерпілому (перший день перебування у стаціонарі -10.04.2024), родина була змушена позапланово і достроково (до досягнення дитиною 3-річного віку) почати користуватись послугами закладу дошкільної освіти й оплачувати послуги протягом часу післяопераційної реабілітації, який становив 6 місяців.

Понесені потерпілим витрати підтверджуються доказами, долученими до клопотання.

Розмір моральної шкоди в сумі 400 000 грн. обґрунтований тим, що внаслідок отриманого тілесного ушкодження потерпілому було спричинено фізичний біль та душевні страждання, оскільки він отримав важку травму, в результаті чого переніс хірургічну операцію та змушений був перебувати на стаціонарному лікуванні, потребував репозиції латерального виростку лівої великогомілкової кістки 2-ма канюльованими гвинтами з шайбами, які в подальшому мають бути видалені, що потребуватиме повторної хірургічної операції, внаслідок складної травми (тілесного ушкодження) колінного суглобу та перенесеної операції, потерпілий постійно відчуває біль та фізіологічний дискомфорт в області травмованого коліна. В посттравматичний період потерпілий був змушений тривалий час (понад 6 місяців) пересуватися на милицях без опори на ліву нижню кінцівку, що створювало відчуття фізіологічної неповноцінності та залежності від оточуючих; протягом післяопераційного періоду потерпілий був вимушений дотримуватися реабілітаційних вимог, які істотно змінили звичний спосіб життя. Отримання потерпілим тілесного ушкодження призвело до істотних негативних змін в житті його родини. Потерпілий втратив можливість доглядати за малолітньою дитиною, дружина вимушена була доглядати за ним, а не за дитиною, відтак час спілкування батьків із дитиною істотно зменшився. Внаслідок отриманого тілесного ушкодження потерпілий позбавлений можливості вести активний спосіб життя, займатися спортом. Нанесене тілесне ушкодження негативно відобразилась на мобільності потерпілого, що до сьогодні суттєво обмежує його можливість у вільному пересуванні. Таким чином, внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого, потерпілому була заподіяна моральна шкода, розмір якої він оцінює у 400 000,00 грн.

Отже, загальна розмір завданої як майнової так і моральної шкоди становить 726 479,00 грн.

Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта від 03.01.2026, обвинуваченому Ариджану Орхану належить 1/2 (одна друга) частка на об?єкт нерухомого майна - квартири (загальна площа - 85,9 кв. м., житлова площа - 43,9 кв. м.), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна в реєстрі речових прав - 104).

Відповідно до інформації, що міститься в правовстановлюючому документі (договорі купівлі-продажу від 22.07.2020), вартість належної обвинуваченому частки (1/2) вказаної квартири на момент придбання становила 599 388,00 грн., що не перевищує розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілому, яка зазначена в цивільному позову і відповідному клопотанні.

Відтак, накладення арешту на вказаний об?єкт нерухомості відповідає вимозі ч. 8 ст. 170 КПК України щодо співмірності між вартістю арештованого майна та розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, зазначеною в цивільному позові та поданому клопотанні.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

На виконання вимог ч.2, ч.4 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, аналізуючи докази, які додані до клопотання, суд вважає, що представником цивільного позивача повністю доведена правова підстава для арешту нерухомого майна, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, обґрунтований розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням в сумі 726 479,00 грн., наявність ризиків, передбачених абз.2 ч. 1 ст. 170 КПК України та ч. 11 ст. 170 КПК України, а саме, що незастосування арешту нерухомого майна з забороною розпорядження може призвести до відчуження такого майна.

Суд також вважає, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову є співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, зазначено в цивільному позові та поданому клопотанні.

Крім того, при вирішенні питання про арешт майна суд вважає доведеним розумність та співрозмірність обмеження права власності в результаті арешту майна завданням кримінального провадження. Втручання держави в право на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

Крім того, суд вважає необхідним наголосити, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник і обмежуються у реалізації правомочностей права власності, але такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними та співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження, з урахуванням чого суд приходить до висновку, що потреби в діях саме такого заходу забезпечення кримінального провадження виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи власника майна з метою виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення клопотання про арешт майна в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 350, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання цивільного позивача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно задовольнити повністю.

Накласти арешт на 1/2 (одна друга) частка об?єкту нерухомого майна - квартиру (загальна площа - 85,9 кв. м., житлова площа - 43,9 кв. м.), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна в реєстрі речових прав - 104), яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони відчуження вказаної частки нерухомого майна.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про арешт майна не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Копію ухвали негайно направити Управлінню адміністративних послуг Полтавської міської ради (36000, м. Полтава, вул. Соборності, 36), для виконання, а учасникам кримінального провадження, до відома.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом семи днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Шевченківського районного суду

міста Полтави: ОСОБА_10