УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2025 Справа №607/19408/25 Провадження №1-кс/607/5506/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малі Дедеркали Шумського району Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, штаб-сержанта 3 категорії інструктора ЦВС ІНФОРМАЦІЯ_2 , розлученого, що має на утриманні одну малолітню дитину, учасника бойвих дій, раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч.2 ст.345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2025 старший слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави, щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001596 від 17.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001596 від 17.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.09.2025 року о 08 год. 00 хв. інспектор СРПП ВП №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області лейтенант поліції ОСОБА_8 заступив на добове чергування спільно з інспектором СРПП ВП №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 в складі екіпажу «Ікар-7» на транспортному засобі марки «Mitsubishi», моделі «Outlander», номерний знак НОМЕР_1 , у форменому одязі із спецзасобами та табельною вогнепальною зброєю. Під час чергування 17.09.2025 о 15 год. 36 хв. на службовий планшет ОСОБА_9 надійшло повідомлення про виявлення транспортного засобу марки «Skoda» модель «Fabia» червоного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 поблизу с. Козова Тернопільського району Тернопільської області, який рухається із порушенням ПДР в напрямку м. Тернопіль. Під час реагування на вказане повідомлення, працівниками поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 о 16 год. 00 хв. було виявлено автомобіль марки «Skoda» моделі «Fabia» червоного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який припаркований на узбіччі автодороги М19 поблизу с. Лозова Тернопільського району Тернопільської області, за кермом якого знаходився ОСОБА_4 . Надалі працівники поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у форменому одязі та з нагрудними боді-камерами, розпочали спілкування з ОСОБА_4 , виявивши в останнього зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді різкого запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та тремору пальців рук. Зважаючи на вказані ознаки, ОСОБА_9 запропоновано ОСОБА_4 пройти освідування на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора алкотестера «Драгер», на що спершу ОСОБА_4 погодився. В подальшому, ОСОБА_9 надав ОСОБА_4 газоаналізатор алкотестер «Драгер» для проходження освідування, проте останній провернув ключ в замку запалювання, внаслідок чого було запущено двигун автомобіля. Працівники поліції, розуміючи, що ОСОБА_4 має на меті втекти з місця події, озвучили йому законну вимогу вимкнути двигун та в цей момент в ОСОБА_4 винник злочинний умисел, спрямований на опір працівникам правоохоронного органу під час виконання ними свої службових обов`язків. Реалізуючи свій злочинний умисел, 17.09.2025 близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 , сидячи за кермом автомобіля марки «Skoda» моделі «Fabia» червоного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , на узбіччі автодороги М19 поблизу с. Лозова Тернопільського району Тернопільської області, розуміючи, що перед ним працівники поліції, які перебували у форменому одязі, не реагуючи на законні вимоги ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , розпочав рух автомобілем по узбіччі дороги, об`їхавши поліцейський транспортний засіб, виїхав на автодорогу М19 та направився в напрямку м. Тернопіль. З метою припинення даного правопорушення, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 сіли у свій службовий транспортний засіб та попрямували за автомобілем, на якому рухався ОСОБА_4 , та за допомогою проблискових маячків та звукових сигналів надавали останньому законні вимоги зупинитись, однак останній на ці вимоги не реагував. Надалі, рухаючись автодорогою М19 в напрямку м. Тернопіль, працівники поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , маючи на меті зупинити рух автомобіля марки «Skoda» моделі «Fabia» червоного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, за допомогою радіозв`язку орієнтували інші екіпажі поліції для надання допомоги у переслідуванні останнього. На вказане орієнтування зреагували екіпажі поліції, а саме екіпаж «Юпітер 103» в складі інспектора УПП в Тернопільській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 та поліцейського УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції ОСОБА_11 на службовому автомобілі марки «Toyota» моделі «Corolla», державний номерний знак НОМЕР_3 , екіпаж «Юпітер 104» в складі інспектора УПП в Тернопільській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 та поліцейського УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції ОСОБА_13 на службовому автомобілі марки «Mitsubishi», моделі «Outlander», номерний знак НОМЕР_4 , екіпаж «Юпітер 151» в складі командира роти УПП в Тернопільській області ДПП капітана поліції ОСОБА_14 та поліцейського УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції ОСОБА_15 на службовому автомобілі марки «Peugeot», моделі «Landtrek», номерний знак НОМЕР_5 , поліцейський офіцер громади СВГ ВППП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області лейтенант поліції ОСОБА_16 в складі одиночного наряду «ПОГ 630014» на службовому автомобілі марки «Renault», моделі «Duster», номерний знак НОМЕР_6 , а також мобільна група реагування на факт домашнього насильства в складі інспектора СПДН Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_17 та інспектора публічного порядку ВППП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_18 на службовому автомобілі марки «Skoda», моделі «Rapid», номерний знак НОМЕР_7 , які 17.09.2025 заступили на чергування у форменому одязі із спецзасобами та табельною вогнепальною зброєю. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на активну протидію законним вимогам працівників поліції, ОСОБА_4 , близько 16 год. 10 хв., рухаючись за кермом автомобіля марки «Skoda» моделі «Fabia» червоного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , автодорогою М19 по вул. Підволочиське Шосе в м. Тернополі в напрямку с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, на численні світлові та звукові сигнали працівників поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не реагував та продовжував рух. В цей момент до ОСОБА_9 та ОСОБА_8 приєдналися екіпаж «Юпітер 104» в складі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , мобільна група реагування на факт домашнього насильства в складі ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а також ПОГ ОСОБА_16 , які за допомогою проблискових маячків та звукових сигналів також надавали ОСОБА_4 вимоги зупинитись та своїми автомобілями намагались заблокувати рух останнього. На вказані вимоги ОСОБА_19 не реагував та здійснив маневр розвороту в напрямку м. Тернопіль, де надалі здійснив з`їзд на вул. 15 квітня в м. Тернополі. В даний момент до працівників поліції, які переслідували ОСОБА_4 приєднались також екіпаж «Юпітер 151» в складі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та екіпаж «Юпітер 103» в складі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які за допомогою проблискових маячків та звукових сигналів також надавали ОСОБА_4 вимоги зупинитись та своїми автомобілями намагались заблокувати рух останнього. В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , рухаючись по вул. 15 квітня в м. Тернопіль, не реагуючи на численні вимоги працівників поліції, у зв`язку із ускладненим трафіком на даному маршруті, виїхав на зустрічну смугу руху в напрямку автомийки «Аквастрада», що по вул. 15 квітня, 1Г в м. Тернопіль. Тоді, близько 16 год. 12 хв. поблизу автомийки «Аквастрада», зазначені вище екіпажі поліції здійснили спробу заблокувати рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 , зупинившись позаду нього, розуміючи, що попереду автомобілі, які рухаються назустріч та перешкоджають руху ОСОБА_4 , вийшли із своїх авто та підійшли до автомобіля ОСОБА_4 , намагаючись затримати останнього та припинити його протиправні дії. В цей момент, ОСОБА_4 , намагаючись втекти, здійснив транспортним засобом рух заднім ходом, в результаті чого допустив зіткнення із трьома службовими автомобілями та надалі, намагаючись продовжити рух в напрямку перехрестя вул. 15 Квітня та просп. Злуки, повернув праворуч та з`їхав на свою смугу руху, однак рух прямо продовжити не зміг через наявні попереду транспортні засоби. З метою припинення протиправних дій ОСОБА_4 , працівник поліції ОСОБА_10 спільно з іншими поліцейськими підбігли до передніх лівих дверей його автомобіля, намагаючись зупинити дії ОСОБА_4 , проте останній, не реагуючи на законні вимоги, здійснив рух заднім ходом транспортним засобом, за кермом якого перебував. В результаті злочинної діяльності ОСОБА_4 порушено суспільні відносини, які забезпечують нормальну законну діяльність органів державної влади, особисту недоторканість поліцейських, під час виконання ними службових обов`язків, передбачених Законом України «Про Національну поліцію».

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що 17.09.2025 близько 16 год. 12 хв. у ОСОБА_4 , який перебував за кермом автомобіля марки «Skoda» моделі «Fabia» червоного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , поблизу автомийки «Аквастрада», що по вул. 15 квітня, 1Г в м. Тернопіль, під час вчинення активної фізичної протидії виконанню службових обов`язків поліцейським, виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння ОСОБА_10 фізичного болю та тілесних ушкоджень під час виконання ним службових обов`язків. Реалізуючи свій злочинний умисел, 17.09.2025 близько 16 год. 12 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом автомобіля марки «Skoda» моделі «Fabia» червоного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , поблизу автомийки «Аквастрада», що по вул. 15 квітня, 1Г в м. Тернопіль, під час вчинення активної фізичної протидії виконанню службових обов`язків поліцейським, розуміючи, що біля водійських дверей його автомобіля знаходиться працівник поліції, який намагається його затримати, умисно здійснив рух заднім ходом транспортним засобом, за кермом якого перебував, скеровуючи своє переднє ліве колесо в напрямку поліцейського ОСОБА_10 , в результаті чого здійснив наїзд лівим переднім колесом на ліву стопу та при цьому завдав удару лівою частиною свого бампера в ділянку лівого коліна інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого розриву медіального меніска та медіально-колатеральної зв`язки лівого колінного суглоба, геммартрозу лівого колінного суглобу та забійного садна латеральної поверхні лівого колінного суглобу. Після цього, ОСОБА_4 продовжив свій рух заднім ходом, однак допустив зіткнення із вантажним автомобілем, який знаходився позаду та надалі був затриманий працівниками поліції. В результаті злочинної діяльності ОСОБА_4 порушено суспільні відносини, які забезпечують нормальну законну діяльність органів державної влади, особисту недоторканість інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 під час виконання ним своїх службових обов`язків, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 1993 року із відповідними змінами.

Слідчий у клопотанні зазначає, що 17.09.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України (фактичний час затримання 19 год. 10 хв. 17.09.2025) за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

18.09.2025 ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, а саме в: опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків; умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, та існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). З урахуванням викладеного та даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності, у даному кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень під час відбування призначеного йому вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя іспитового строку, слідчий у клопотанні зазначає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, тому щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні, в тому числі, злочину, вчиненого із застосуванням насильства, слідчий за погодженням із прокурором вважає, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, є підстави не визначати розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні.

Внесене клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України, його копія вручена підозрюваному.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого заходу, посилаючись на обґрунтованість повідомленої останньому підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, визначених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення, просив врахувати наявність у нього ряду хронічних захворювань, отриманих внаслідок проходження ним військової служби та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того підозрюваний ОСОБА_4 заявив про застосування до нього фізичного насильства з боку працівників поліції під час його затримання.

В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 також висловила заперечення щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на недоведеність зазначених слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. За наведеного та посилаючись на дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який протягом тривалого періоду часу проходить військову службу в ЗСУ, є учасником бойових дій, наявність у підозрюваного ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, в тому числі наявність в нього на утриманні малолітньої дитини, наявність у підозрюваного хронічних захворювань, пов`язаних із проходженням військової служби, просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який вважає достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та виконання ним процесуальних обов`язків.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя доходить таких висновків.

У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст. ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується виключно тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Згідно із ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до вимог ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст. 5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001596 від 17.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

17.09.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України (фактичний час затримання 19 год. 10 хв. 17.09.2025) за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

18.09.2025 ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, а саме в: опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків; умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України. Зокрема такими є: витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0001596 від 17.09.2025 та №0001601 від 18.09.2025; рапорт інспектора взводу №1 роти №1 УПП в Тернопільській області ДПП ОСОБА_20 ; протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 18.09.2025; консультаційний висновок спеціаліста №8279 від 17.09.2025; електронний рапорт інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_21 від 18.09.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 17.09.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 17.09.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 17.09.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 18.09.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 18.09.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 17.09.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 18.09.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 18.09.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 17.09.2025; протоколи огляду документу (матеріалу відеозапису, який міститься на електронному носії інформації компакт-диску DVD-R) від 19.09.2025; протоколи огляду відеозапису від 18.09.2025, інші матеріали досудового розслідування в їх сукупності.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідні кримінальні правопорушення могли бути вчинені, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 таких кримінальних правопорушень.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а також правильність кваліфікації органом досудового розслідування дій особи, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 342 КК України - опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до чотирьох років, або обмеження волі на той самий строк, або позбавлення волі на строк до двох років; ч. 2 ст. 345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, які відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, класифікуються як нетяжкі злочини.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення в обґрунтування поданого щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Як зазначено у клопотанні слідчого, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), що обумовлено тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється, в тому числі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованих злочинів та розмір покарання, яке йому загрожує, підозрюваний може умисно переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності.

Водночас, при здійсненні перевірки зазначеного слідчим за погодженням з прокурором у клопотанні ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя наряду з наявністю в останнього судимості та перебування у даному кримінальному провадженні у процесуальному статусі підозрюваного під час відбування призначеного йому вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2024 іспитового строку, слідчий суддя враховує відсутність у клопотанні та долучених до нього матеріалах відомостей, які б свідчили про схильність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень чи вказували на те, що останній в подальшому може вчинити інші кримінальні правопорушення, а тому вважає недоведеним зазначений у клопотанні слідчим ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, слідчим у поданому клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризику переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України слугує підставою для застосування запобіжного заходу.

Так, слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 винятковий за своєю суворістю запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам.

За змістом ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На переконання слідчого судді, в судовому засіданні прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, втім, не доведено обставини згідно з п. 3 ч. 1 цієї статті.

При розгляді клопотання слідчим суддею враховано всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, який згідно довідки військово-лікарської комісії від 27.08.2025 хворіє хронічними захворюваннями, пов`язаними з проходженням ним військової служби; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього на утриманні малолітньої дитини; наявність у підозрюваного постійного місця роботи в ІНФОРМАЦІЯ_3 ; репутацію підозрюваного, який є учасником бойових дій; наявність судимості у підозрюваного.

Зважаючи на наведене та враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , а також наявність у нього постійного місця проживання, беручи до уваги недоведення прокурором недостатності застосування в даному конкретному випадку більш м`якого запобіжного заходу, відсутність належного обґрунтування підстав для втручання у право ОСОБА_4 , який у даному кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні нетяжких злочинів, на свободу, шляхом застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а також те, що Європейський суд з прав людини та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права зазначають, що існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, тобто, утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом і, коли відсутні конкретні дані, які б дозволяли дійти ґрунтованого висновку, що особа з великою ймовірністю вчинить дії, передбачені ст. 177 КПК України, слід вважати, що такі ризики взагалі відсутні, або є настільки мінімальними, що не дають виключних підстав для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя доходить висновку, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки вважає застосування вказаного запобіжного заходу достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередження вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, на підставі наведеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні, з урахуванням викладеного, встановленого слідчим суддею ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, можливо дієво запобігти шляхом застосування іншого запобіжного заходу, який не є виключним за своєю суворістю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За таких умов, слідчий суддя вважає, що можливе застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту.

Таким чином, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання слідчий суддя вважає, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючому ризику та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме вимогам КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючого ризику та забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України).

На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною йому цілодобово залишати житло за місцем проживання, є співмірним з існуючим ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідає його особі, та тяжкості кримінальних правопорушень, вчинення яких йому ставиться у вину, вказаним запобіжним заходом буде досягнута мета забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин, у задоволенні клопотання слідчого, яке погоджене прокурором, слід відмовити.

Окрім того, відповідно до положень ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

За наведеного та враховуючи, що під час судового засідання підозрюваний ОСОБА_4 заявив про застосування до нього фізичного насильства зі сторони працівників правоохоронних органів під час його затримання, слідчий суддя вважає за необхідне зафіксувати таку заяву, зобов`язати слідчого забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного, а також доручити керівнику Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернопіль) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові організувати проведення дослідження фактів, викладених в усній заяві підозрюваним ОСОБА_4 в судовому засіданні 19.09.2025, щодо застосування до нього фізичного насильства з боку працівників поліції під час його затримання.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 196, 197, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч.2 ст.345 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , по 16.11.2025.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до УДМС України в Тернопільській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії запобіжного заходу та покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків визначити по 16.11.2025.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України підозрюваного ОСОБА_4 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і звільнити з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Доручити виконання ухвали органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , для чого негайно направити її копію для здійснення відповідного контролю за підозрюваним.

Доручити керівнику Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернопіль) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові організувати проведення дослідження фактів, викладених в усній заяві підозрюваним ОСОБА_4 в судовому засіданні 19.09.2025, щодо застосування до нього фізичного насильства з боку працівників поліції під час його затримання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1