У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2026 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , про відвід головуючого судді ОСОБА_6 у справі №543/865/19 (провадження 1-кп/543/5/25) у кримінальному провадженні №0000196 від 19.08.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Оржицького районного суду Полтавської області перебуває справа №543/865/19 (провадження 1-кп/543/5/25) у кримінальному провадженні №0000196 від 19.08.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Головуючим суддею у кримінальній справі № 543/865/19 є суддя ОСОБА_6 .

12.12.2025 року до Оржицького районного суду Полтавської області надійшла заява захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 у даній справі.

Заява про відвід мотивована тим, що під час засідання, прокурором, в усному порядку, було заявлено клопотання про виклик до судового засідання експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, які виконували, за Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 25.11.2022 року, авто технічну експертизу № 32037/22-52 від 25.10.2024 року, для їх допиту. В своєму клопотанні прокурор не обґрунтував, які саме відомості, згідно вимог ст. 356 КПК України, він бажає з`ясувати. Натомість, суд задовольнив подане прокурором клопотання про виклик експертів. Задовольнивши клопотання прокурора, що не було належним чином мотивоване, у відповідності до змісту ст. 356 КПК України, головуючий суд порушив загальні принципи, щодо змагальності сторін у КПК України (Стаття 22), що означає, що кримінальне провадження будується на рівному змаганні сторін обвинувачення (прокурор, потерпілий) та захисту (підозрюваний, обвинувачений), які самостійно представляють свої позиції, збирають та подають докази, а суд, зберігаючи неупередженість, лише створює умови для реалізації їхніх прав. Заявник зазначає, що не може погодитись з таким рішенням, адже будь-яке, навіть несуттєве рішення суду, має бути законним та мотивованим. В узагальненні судової практики Верховний суд України неодноразово зазначав , що однією з умов прийняття законного та обґрунтованого судового рішення є неухильне дотримання судом встановлених законом вимог. Відповідно до буквального змісту ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На підставі викладеного, вважає, що головуючий суддя ОСОБА_6 не може в подальшому брати участь у розгляді справи, тому просить суд здійснити відвід головуючому судді ОСОБА_6 по кримінальному провадженню відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з ч. 3 ст. 286 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2025 головуючим суддею у справі визначено ОСОБА_1 .

Розгляд заяви про відвід судді призначено на 13 год. 45 хв. 09.01.2026.

В судове засідання прибули прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 .

Заявник адвокат ОСОБА_5 на розгляд заяви про відвід не прибув, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Від представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 09.01.2026 року до суду надійшла заява, у якій просить питання про відвід слухати без участі потерпілих та їх представника. Вважає, що підстави для відводу судді ОСОБА_6 відсутні, а клопотання захисника ОСОБА_4 про відвід є надуманим та необґрунтованим.

Суддя ОСОБА_6 не прибув на розгляд заяви про відвід, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

За таких обставин, заява про відвід розглядається по суті без участі судді, якому заявлено відвід, заявника адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 , участь яких не є обов`язковою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заяву свого захисника адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 підтримав у повному обсязі. Просив заяву про відвід судді ОСОБА_6 у кримінальній справі № 543/865/19 задоволити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви про відвід судді заперечив. Надав пояснення, що заява є необґрунтованою, об`єктивних причин, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді ОСОБА_6 , передбачених статтями 75-76 КПК України, заявником не вказано. Просив у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_6 відмовити .

Вирішуючи питання щодо заявленого відводу судді ОСОБА_6 , суд виходить з такого.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зі змісту пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року) вбачається, що суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п.1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

З системного аналізу положень закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Водночас для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

У заяві про відвід судді ОСОБА_6 захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 вказує, що головуючий суддя ОСОБА_6 , задовольнивши клопотання прокурора про виклик експертів, яке не було належним чином вмотивоване, порушив загальні принципи змагальності сторін у КПК України, що означає, що кримінальне провадження будується на рівному змаганні сторін обвинувачення та захисту, які самостійно представляють свої позиції, збирають та подають докази, а суд, зберігаючи неупередженість, лише створює умови для реалізації їхніх прав. Це забезпечує справедливий розгляд справи, де функції обвинувачення, захисту та суду чітко розділені, і суд не перебирає на себе функції сторін. Тому захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 не погоджується з таким рішенням судді ОСОБА_6 , адже будь-яке, навіть несуттєве рішення суду, має бути законним і обґрунтованим.

Суд критично оцінює такі доводи заявника, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що протокольною ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_6 задоволено клопотання прокурора про виклик експертів (Т.10 а.с.13 та на звор.).

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1-2 статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно із ч. 1 ст. 301 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.

Відповідно до ч.1 ст. 356 КПК України, за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.

З аналізу вказаної норми вбачається безумовне право сторони кримінального провадження, потерпілого заявити клопотання про виклик експерта для допиту для роз`яснення висновку та дискреційні повноваження суду у вирішенні такого клопотання. При цьому чинний КПК не передбачає обов`язкової письмової форми клопотання про виклик експерта для допиту, та не містить обмежень сторони кримінального провадження, потерпілого у праві заявити відповідне клопотання, незалежно від того, за чиїм клопотанням проводилася така судова експертиза.

З огляду на реалізацію принципу змагальності сторона обвинувачення самостійно визначає способи доведення своєї правової позиції, у тому числі коло свідків, показання яких, на думку прокурора, мають значення для встановлення обставин кримінального провадження. Суд також на даному етапі визначає можливість допиту експертів під час судового розгляду для роз`яснення складених висновків, встановлення їх достовірності та усунення інших питань, які можуть виникнути під час їх дослідження.

Відповідно до ч. 3 ст. 356 КПК України експерту можуть бути поставлені запитання щодо наявності в експерта спеціальних знань та кваліфікації з досліджуваних питань (освіти, стажу роботи, наукового ступеня тощо), дотичних до предмета його експертизи; використаних методик та теоретичних розробок; достатності відомостей, на підставі яких готувався висновок; наукового обґрунтування та методів, за допомогою яких експерт дійшов висновку; застосовності та правильності застосування принципів та методів до фактів кримінального провадження; інші запитання, що стосуються достовірності висновку.

При цьому, конкретні запитання можуть бути поставлені експерту в судовому засіданні, після встановлення його особи, приведення до присяги та попередження головуючим експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку (ч. 1 ст. 356 КПК України).

Суд констатує, що принцип змагальності під час допиту експерта в суді реалізується через право допиту експерта сторонами та іншими учасниками кримінального провадження (ч.2 ст. 356 КПК України) та припис ч. 5 ст. 356 КПК України, за яким кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновку експерта має право надати відомості, які стосуються знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки експерта.

Реалізація процесуального права сторони кримінального провадження, потерпілого заявити клопотання про допит експерта узгоджується із змістом ст. 89 КПК України, приписами частин 2 і 3 якої визначено, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Суд вважає, що задоволення судом у складі головуючого у справі №543/865/19 судді ОСОБА_6 клопотання прокурора про виклик експерта, є процесуальною дією судді, спрямованою на створення умов для реалізації сторонам кримінального провадження їхніх прав, та не суперечить принципу змагальності, визначеному ст. 22 КПК України, зокрема щодо прав сторін на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суб`єктивно оцінюючи на предмет законності, обґрунтованості та правомірності рішення судді щодо порядку та процедури розгляду заявленого прокурором клопотання та ухваленого суддею під час розгляду кримінального провадження процесуального рішення, адвокат робить висновок про наявність упередженості судді.

Таким чином, фактично захисник обвинуваченого не погоджується з процесуальними діями судді, які забезпечують обов`язок судді щодо забезпечення сторонам доступу до суду.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Декларацією щодо принципів незалежності судової влади, прийнятої Конференцією голів Верховних судів країн Центральної та Східної Європи (о.Бріюні, Хорватія, 17.10.2015) закріплено принципи, які встановлюють стандарти незалежності судової влади як однієї з трьох гілок державної влади у прийнятті рішень.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суд звертає увагу, що вирішуючи заяву про відвід судді, суд не вправі надавати оцінку законності та обґрунтованості судового рішення, ухваленого під час розгляду кримінального провадження, (як протокольного судового рішення, так і ухваленого у нарадчій кімнаті), оскільки такими повноваженнями наділені лише суди апеляційної та касаційної інстанції. Суд лише вправі оцінити чи таке судове рішення дійсно може викликати сумніви в неупередженості та об`єктивності головуючого судді, при цьому не надаючи оцінку його законності та обґрунтованості.

За таких обставин суд дійшов висновку, що факти, зазначені заявником у заяві про відвід судді ОСОБА_6 не доводять про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді.

Інших підстав, які б викликали сумніви у неупередженості або об`єктивності судді при здійсненні правосуддя у даній справі, заявником не наведено, доказів їх існування на момент подачі заяви про відвід судді ОСОБА_6 суду не надано. Наявність обставин, які б могли об`єктивно свідчити про упередженість та небезсторонність судді ОСОБА_6 , не підтверджується і дослідженим в судовому засіданні відеозаписом судового засідання від 28.11.2025 року.

Суд застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» (заява № 33958/96) та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02), у пунктах 43 та 50 яких відповідно зазначено, що особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Призначення та проведення судових засідань, витребування доказів, допуск учасників судового процесу, надання ними пояснень, розгляд заяв та клопотань, оцінка доказів є процесуальною діяльністю головуючого у справі та у разі допущення порушень цієї діяльності може бути приводом для апеляційного оскарження рішення, а тому зазначені доводи представника захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 не є підставами для відводу судді в розумінні ст. 75 та ст. 76 КПК України.

Судом не встановлено інших обставин, які можуть вплинути на прийняття суддею ОСОБА_6 необ`єктивного рішення, не встановлено обставин, що призведуть до виникнення сумнівів щодо неупередженості судді.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , про відвід головуючого судді ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 75-83, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , про відвід головуючого судді ОСОБА_6 у справі №543/865/19 у кримінальному провадженні №0000196 від 19.08.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено о 13 год. 30 хв. 12 січня 2026 року.

Повний текст ухвали складено 12.01.2026.

Суддя ОСОБА_1