Справа №766/692/22
н/п 1-кп/766/2416/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі :

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора (на відеоконференції) ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 04.12.2021 року за № 0000931, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, утриманців не має, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України-

встановив :

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження за № 0000931 від 04.12.2021 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України

1)З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 , 30.11.2021 року, близько 17.00 год., перебуваючи за адресою: м.Херсон, смт. Зеленівка, вул. Петра Дорошенка (Воровського), 2, та реалізуючи свій злочинний умисл на заволодіння чужим майном, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом проникнення, перелізши через паркан, потрапив на огороджену територію за вказаною адресою, де вчинив крадіжку металевих виробів, а саме: десяти сталевих труб, довжиною 2,5 м., діаметром 30 мм., з товщиною металу 2 мм. кожна, вартістю 540,60 грн. Після цього ОСОБА_4 покинув місця скоєння злочину з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 540,60 грн.

Дії обвинуваченого органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

2)Крім того, з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 03.12.2021 року близько 16.30 год., перебуваючи за адресою: м.Херсон, смт. Зеленівка, вул. П. Дорошенка (Воровського) 2, та реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом проникнення, перелізши через паркан, потрапив на огороджену територію за вказаною адресою, де повторно вчинив крадіжку металевих виробів, а саме: сталевого оцинкованого тросу, діаметром 10 мм., довжиною 20 м., вартістю 622,80 грн. Після цього ОСОБА_4 покинув місця скоєння злочину з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 622,80 грн.

Дії обвинуваченого органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинені повторно.

Прокурор просив закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений підтримав клопотання прокурора, просив закрити кримінальне провадження відносно нього за вказаних підстав.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні проти клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі зміною законодавства не заперечував, підтримувати обвинувачення за ст. 162 КК України не бажає, щодо перекваліфікації дій на ст. 162 КК України заперечував.

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку:

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст.51 КпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Згідно нової редакції ст.51 КпАП України, відповідальність за ч.1 ст.51 КпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідальність за ч.2 ст.51 КпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого 2021 року. Відповідно до обвинувального акту вартість викраденого майна за вказаними епізодами не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2021 рік, що становило 2270 грн.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Водночас відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Також, згідно із ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

При цьому, у ч. 6 ст. 3 КК України встановлено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (№3886-ІХ від 18.07.2024), що набрав чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими змінено розмір вартості майна на момент вчинення правопорушення - до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для кваліфікації як дрібного викрадення чужого майна. У той же час, даний розмір вартості майна є критерієм розмежування кримінально-караного викрадення чужого майна, передбаченого ст. 185 КК України, від дрібного викрадення такого майна.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, коли втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно з вимогами ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Відповідно до пункту 7 ППВСУ № 10 від 06.11.2009 «Про практику у справах про злочини проти власності» передбачено, що якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність, за яку з огляду на вартість викраденого законом непередбачено, вчинене належить кваліфікувати за статтею 162 КК України.

Враховуючи Постанову Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (справа №278/1566/21) та положення частини 3 статті 337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Разом з тим, суд не вважає за можливе самостійно перекваліфікувати дії ОСОБА_4 на ч.1 ст. 162 КК, як незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи за умови, коли власник цього володіння висловив однозначне заперечення проти продовження кримінального провадження за цим складом кримінального проступку.

Відповідно до статті 477 КК України кримінальний проступок передбачений частиною першою статті 162 КК України (порушення недоторканності житла без обтяжуючих обставин) віднесено до кримінального провадження, яке може здійснюватися лише у формі приватного обвинувачення. Це означає, що воно може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення. Кваліфікація діяння за частиною першою статті 162 КК України за умов, коли потерпілий заперечує проти цього, суперечить меті кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна становить менший розмір, з якого настає кримінальна відповідальність, і він не заперечує проти закриття кримінального провадження, то суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст.5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, кримінальне провадження стосовно останнього підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Керуючись статтями 284-288, 314, 479-2 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 04.12.2021 року за № 0000931 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Витрати на залучення експерта в розмірі 1201,34 гривень покласти на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Херсонський міський суд Херсонської області, який постановив дану ухвалу, протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1