Справа № 175/8713/25
Провадження № 1-кс/175/1850/25
Ухвала

Іменем України

16 грудня 2025 року с-ще. Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

встановив:

До суду зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження звернувся ОСОБА_3 .

В тексті скарги зазначено, що 28.12.2016 року старшим слідчим СВ військової прокуратури сил антитерористичної операції було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000041 від 06.10.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 365 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення.

Ухвалою суду від 07 липня 2025 року скаргу було повернуто скаржнику.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського апеляційного суду із апеляційною скаргою на Ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено та повернуто матеріали скарги до суду першої інстанції для нового розгляду.

24 листопада 2025 року матеріали кримінальної скарги повернулись до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області.

У судове засідання скаржник та слідчий не з`явились.

З огляду на це, вважаю за доцільне здійснити розгляд справи без участі сторін, за наявними матеріалами та приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Згідно ч. 1. ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається з матеріалів постанови про закриття кримінального провадження, то судом встановлено, що у провадженні Військової прокуратури Сил Антитерористичної операції перебували матеріали досудового розслідування №0000041 від 06.10.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365 та ч.2 ст.146 КК України.

Дослідивши постанову слідчого від 28.12.2016 року про закриття кримінального провадження №0000041 від 06.10.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365 та ч.2 ст.146 КК України, судом встановлено, що, за ствердженнями ОСОБА_3 18.09.2015 року о 07 годині ранку у м. Люботин його було витягнуто з авто, яким він керував та викрадено невідомими особами, які посадили його до свого автомобілю. Вказує, що його відвезли до будівлі ГУНП у Харківській області та Управління СБ України в Харківській області.

Потім, за його ствердженнями, його відвезли до м. Краматорська та завели до підвального приміщення, де почали його бити та задавати питання.

Потім 21.09.2015 року, за його словами його відпустили з підвального приміщення, він вийшов на вулицю та зателефонував своєму товаришеві, ім`я якого він не пам`ятає, та повідомив, що його утримували у приміщенні Управління СБ України в Донецькій області.

Показати відомості щодо осіб, які його викрали та наносили тілесні ушкодження, та в якому приміщенні це все відбувалось - він не зміг.

У свою чергу, допитаний як свідок старший оперуповноважений Управління СБ України у Донецькій області показав, що Краматорський міжрайонний відділ Управління СБ України в Донецькій області розташований по вул. Ярослава Мудрого, 56A. За час його проходження служби, а саме з серпня 2014 року по теперішній час пристосованих приміщень у Краматорському міжрайонному відділу Управління СБ України в Донецькій області не має. Всі особи, які затримувалися співробітниками відділу за підозрою у вчинених будь-яких злочинів передавалися до ізолятору тимчасового тримання Краматорського МВС України в Донецькій області.

Крім того, Головною інспекцією СБ України у період 2016 року проводилась перевірка можливого незаконного утримання осіб у приміщеннях СБ України на території Донецької області за період 2014-2016 років, за результатами проведення якої не встановлено фактів утримання осіб у вищевказаних приміщеннях.

Із протоколу огляду від 22.12.2016 матеріалів службової перевірки, призначеної наказом СБ України від 01.09.2016 №470/ДСК, щодо відомостей поширених у засобах масової інформації міжнародними організаціями «Aminesty International» i «Human Rights Watch», щодо існування «таємних в?язниць» СБУ та незаконного тримання осіб встановлено, що за результатами отриманої від регіональних органів СБ України інформації, проведених оглядів службових, господарських приміщень, подвір?їв УСБУ в Харківській області, Ізюмського МРВ УСБУ в Харківській області, УСБУ в Донецькій області встановлено, що в оглянутих приміщеннях будь-яких сторонніх, незаконно затриманих осіб, а також слідів перебування затриманих осіб не виявлено.

Крім того, за результатами обстеження території, подвір?я, службових та побутових приміщень відділу у м. Краматорськ СБУ в Донецькій області розташованих за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 56А, встановлено, що в оглянутих приміщеннях будь-яких сторонніх, незаконно затриманих осіб, а також слідів перебування затримання осіб не виявлено. Крім того, спеціально обладнанні приміщення для тримання затриманих осіб у відділу у м. Краматорську УСБУ в Донецькій області відсутні.

Із повідомлення УСБУ в Донецькій області від 17.11.2016 року слідує, що в період з 18 по 21.09.2015 року співробітниками Управління СБУ в Донецькій області ОСОБА_3 не затримувався, слідчі дії за його участю не проводилися. Відомості щодо доставки його до Управління відсутні.

Із повідомлення ГВ у м. Краматорську УСБУ в Донецькій області від 28.10.2016 року слідує, що ОСОБА_3 до службових приміщень УСБУ у період з 18-21.09.2015 не доставлявся.

Із повідомлення Управління СБ України в Харківській області віл 16.10.2015 слідує, що керівництвом СБ України вказівок на затримання ОСОБА_3 , не надавалась та співробітники Управління СБ України в

Харківській області до затримання не залучалися. ОСОБА_3 до Управління СБ України в Харківській області не доставлявся та у жодному приміщенні не утримувався.

Разом з тим, в ході досудового розслідування встановлено, що 18.09.2015 о 07 годині у м. Люботин Харківської області невстановлені особи викрали ОСОБА_4 доставили до м. Краматорськ Донецької області та у невстановленому місці утримували у період з 18 по 21.09.2015, при цьому заподіювали останньому фізичні страждання, в результаті чого останньому були заподіянні тілесні, ушкодження легкого ступеню тяжкості, тобто вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

28.12.2016 за наведеним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000150.

У цей же день матеріали досудових розслідувань №0000041 від 06.10.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України та №0000150 від 28.12.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, - ст. 146 КК України об`єднанні в одне провадження, якому присвоєно номер №0000041.

З огляду на вищезазначене, слідчий зазначає, що кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 06.10.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365 та ч.2 ст.146 КК України, підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, а саме: відсутність суб`єкта злочину працівника правоохоронного органу, а також об`єктивної сторони перевищення влади чи службових повноважень.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Так, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог нього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого (ч. 5 ст. 40 КПК України).

Тобто, орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, та залежно від того, як ці ознаки будуть співвідноситися з ознаками складу злочину, в даному випадку, передбачених ч.3 ст.365 та ч.2 ст.146 КК України, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ст. 283 КПК України.

Також, відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя» визнання особи винуватою у вчинені злочину можливо лише за умови доведення її вини.

При цьому слід мати на увазі, що згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом, зокрема таких, збирання й закріплення яких здійснено з порушенням установленого кримінально-процесуальним законом порядку.

Враховуючи всі обставини даної події, будь-яких об`єктивних даних, які б прямо та точно вказували на факт вчинення крадіжки, в умовах воєнного або надзвичайного стану, отримано не було і, виходячи з викладеного, в даному конкретному випадку відсутній склад кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.365 та ч.2 ст.146 КК України.

В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню не встановлено суб`єктивну та об`єктивну сторони злочину, а також не завдано значної шкоди, як того передбачає КК України, у зв`язку із з чим кримінальне провадження підлягає закриттю.

Посилання скаржника на те, що під час досудового розслідування не було здійснено достатньої кількості слідчих дій, слідчий суддя вважає такими, що не вплинули на повноту досудового розслідування та законність і обґрунтованість прийнятого рішення.

Процесуальне рішення слідчого відповідає положенням ст.ст. 94, 110 КПК України, оскільки в оскаржуваній постанові міститься аналіз норм та підстав, на підставі яких слідчий зробив обґрунтований висновок про відсутність достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про умисне скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

За вказаних обставин слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування було проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії, слідчим було прийнято обґрунтоване та вмотивоване рішення про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Стаття 294 КПК України зазначає, що Кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення або встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що вищевказане, щодо умов прийнятності скарги, законності мети обмеження та пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями не обмежує таким чином та у такій мірі право доступу до суду.

Вказане свідчить про те, що скаргу необхідно залишити без задоволення з підстав її необґрунтованості.

Керуючись ст.ст. 294, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження залишити без задоволення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її отримання до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1